Справа № 200/4413/21
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 р. Справа№200/4413/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення від 06.04.2021 року № 12 про перерахунок пенсії за вислугу років, зобов`язання відновити з 13.12.2019 року виплату пенсії у розмірі визначеному рішенням від 26.01.2021 року № 12 із розрахунку 80% місячної заробітної плати згідно з довідкою прокуратури Донецької області від 12.03.2020 року № 18-85-422, без обмеження граничного розміру пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з вересня 2013 року отримує пенсію за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ, виходячи з розміру 80% від суми місячного (чинного) заробітку. В дійсний час перебуває на пенсійному обліку відповідача.

Право на отримання пенсії у розмірі, визначеному з розрахунку 80% заробітної плати підтверджено постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 08.07.2016 року у справі № 263/7891/16-а, що набрала законної сили.

Відповідно до рішення від 26.01.2021 року № 12 відповідачем на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі № 200/8934/20-а здійснено перерахунок призначеної пенсії із розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати. В такому розмірі пенсія виплачувалась протягом лютого-квітня 2021 року.

Рішенням управління від 06.04.2021 року № 12 позивачу було здійснено перерахунок пенсії із розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, що призвело до зменшення розміру пенсії з 31867,34 гривень до 25378,01 гривень.

Позивач не погоджується з таким рішенням управління, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 18 травня 2021 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Відповідачем надано письмовий відзив від 05.05.2021 року № 0531-07-7/9114 (а.с. 34-35). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач отримує пенсію за вислугу років з вересня 2013 року на підставі ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ.

Згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року у справі № 200/8934/20-а позивачу здійснено перерахунок призначеної пенсії згідно довідки прокуратури Донецької області від 12.03.2020 року № 18-85-422 без обмеження граничного розміру пенсії з 13.12.2019 року.

При цьому, розрахунок було проведено із 80% від суми, вказаної в довідці, чим порушено частину 2 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, згідно з якою пенсія призначається в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати.

Зазначає, що пенсію ОСОБА_1 приведено у відповідність до діючого нині законодавства із розрахунку 60% від суми заробітної плати, вказаної в довідці прокуратури Донецької області від 12.03.2020 року № 18-85-422.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивачем надано відповідь на відзив (а.с. 28-31), в обґрунтування якого покладені аналогічні твердження, що викладені в позовній заяві.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 (а.с. 8). Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8 зв.бік).

Згідно довідки від 26.12.2017 року № позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Позивач перебуває на обліку управління, як пенсіонер органів прокуратури, з вересня 2013 року та отримував пенсію за вислугу років в розмірі 80% від суми місячного чинного заробітку, яка призначена у відповідності до приписів статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року, що підтверджено рішенням управління від 26.01.2021 № 12 (а.с. 37-38).

Право на отримання пенсії у розмірі, визначеному з розрахунку 80% заробітної плати підтверджено постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 08.07.2016 року у справі № 263/7891/16-а, що набрала законної сили та ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 31.10.2016 року яким роз`яснено судове рішення в частині застосування процентів розрахунку від суми заробітної плати (а.с. 15).

Позивач звернувся до відповідача з заявою про надання інформації щодо здійсненого перерахунку пенсії.

Листом від 30.03.2021 року № 331-723/Т-02/8-0531/21 управління повідомило, що на виконання рішення суду здійснено перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ч. 20 ст. 86 Закону № 1697 згідно з довідкою про розмір заробітної плати від 12.03.2020 року № 18-85-422, виданою прокуратурою Донецької області. Також зазначено, що з лютого 2021 року отримує пенсію з урахуванням перерахунку пенсії, яка з 13.12.2019 року складає 31867,34 гривень. Сума заборгованості за період з 13.12.2019 року по 31.01.2021 року у розмірі 134752,62 гривень нарахована та внесена до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, встановленою Пенсійним фондом України (а.с. 10).

Судом встановлено, що рішенням управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 26.01.2021 року № 12 (а.с. 37-38) на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2020 року у справі № 200/8934/20-а (а.с. 16-19) здійснено перерахунок призначеної позивачу пенсії із розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати. В зазначеному розмірі пенсія виплачувалась протягом лютого-березня 2021 року, що не спростовано відповідачем.

При цьому, рішенням управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 06.04.2021 року № 12 (а.с. 40-42) позивачу було здійснено перерахунок пенсії із розрахунку 60% від суми місячної заробітної плати, що призвело до зменшення розміру пенсії з 31867,34 гривень до 25378,01 гривень.

Відповідач пояснив такі дії приведенням у відповідність до діючого нині законодавства, а саме: ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ із розрахунку 60% від суми заробітної плати.

Спірним питанням даної справи є зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років позивача з 80% до 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, який застосовується при розрахунку (перерахунку) пенсії.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-VІІ, згідно, відповідно до якого пенсія призначається в розмірі 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати, що призвело до фактичного зменшення суми пенсії, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури на час призначення позивачу пенсії за вислугу років (вересень 2013 року) визначалися статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII у відповідній редакції (далі - Закон №1789), положеннями якої, серед іншого, визначено, що:

- прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема з 01 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів та слідчих прокуратури не менше 11 років (частина 1 ст. 50-1 Закону №1789);

- пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (частина 2 ст. 50-1);

- обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина 13 ст. 50-1);

- пенсія, призначена відповідно до цієї статті, в період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України «Про статус народного депутата України», Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», Закону України «Про державну службу», виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а після звільнення з таких посад - у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (частина 15 ст. 50-1 Закону № 1789);

- призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина 18 ст. 50-1 Закону № 1789).

Отже, положення статті 50-1 Закону №1789 передбачали призначення і виплату пенсії в максимальному розмірі 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, а також можливість її перерахунку, зокрема, у зв`язку зі збільшенням розміру місячного заробітку (працюючого прокурора) за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію.

В подальшому до статті 50-1 Закону № 1789 вносились зміни, зокрема, в частині відсоткового розміру пенсії за вислугу років, яка призначалася прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Зокрема, на підставі Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, який набрав чинності 01 квітня 2014 року, у частині другій статті 50-1 Закону № 1789 цифри «80» замінено цифрами «70».

На час проведення перерахунку пенсії позивачу засади пенсійного забезпечення працівників прокуратури визначено статтею 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII), якою, зокрема, встановлено, що:

- пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (частина друга);

- пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (частина тринадцята);

- максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень (абзац шостий частини п`ятнадцятої);

- умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України (частина двадцята).

У той же час, положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, згідно з пунктом 1 Рішення Конституційного Суду від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України.

У пункті 3 Рішення Конституційного Суду від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 установлено, що частина двадцята статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції:

«20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Підпунктом 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону № 1697-VII визнано таким, що втратив чинність із набрання чинності цим Законом України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивачу з вересня 2013 року призначена пенсія за вислугу років відповідно статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у розмірі 80% від суми місячної заробітної плати.

На час призначення пенсії позивачу була чинною частина перша статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, яка встановлювала, що пенсія прокурорам і слідчим призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Суд зазначає, що зміна відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років, що призначалась за статтею 50-1 Закону № 1789-XI, з 80% до 70% та після набрання чинності Законом № 1697-VII - з 70% до 60% заробітної плати за відповідною посадою відбулась після призначення позивачу пенсії.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон, або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні Конституційного Суду України від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа про податки) Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Отже, з огляду на ретроактивну дію в часі законів, при перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії, її розмір має обчислюватися, виходячи із відсоткового значення пенсії, право на яке позивач набув при призначенні цієї пенсії, та яке не може зменшуватися внаслідок подальших змін в законодавстві.

Суд зазначає, що при перерахунку пенсії за вислугу років змінною величиною є лише розмір пенсії, що залежить від зміни розміру чи складових місячної (чинної) заробітної плати відповідної категорії працівників, з якої здійснюється обрахунок пенсії, а не відсоткове значення розміру пенсії, обрахунок якого здійснений при її призначенні, та є незмінним.

Враховуючи те, що стаття 86 Закону № 1697-VII, яка на момент виникнення спірних правовідносин визначає порядок проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури, не містить положень щодо зменшення відсоткового значення розміру вже призначеної пенсії при здійсненні її перерахунку, то застосування частини другої статті 86 цього Закону, якою встановлені умови призначення пенсій, є безпідставним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Таким чином, застосування відповідачем до спірних правовідносин норм Закону №1697-VII в частині визначення відсоткового розміру пенсії позивача на рівні 60%, замість первісно встановлених 80% сум місячної заробітної плати є протиправним, оскільки вказаний закон поширює свою дію на працівників прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності, тоді як позивачу пенсія призначена у розмірі 80% за нормами ст. 50-1 Закону №1789.

Верховний Суд України у постанові від 06 жовтня 2015 року в справі № 21-2432а15 сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах, зокрема, визначив, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Колегія суддів тоді дійшла такого правового висновку: внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв`язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Такий правовий висновок підтриманий Верховним Судом і в постановах від 03 травня 2018 року в справі № 308/11498/16-а, від 22 червня 2018 року в справі № 635/6663/16-а, від 17 липня 2018 року в справі № 559/2862/16-а, від 19 грудня 2018 року в справі № 725/1352/16-а, від 31 липня 2019 року в справі № 354/90/15-а, від 29 квітня 2020 року в справі № 490/5366/16-а.

Згідно ч. 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що у межах спірних правовідносин у відповідача були відсутні правові підстави для зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років позивача з 80% до 60% від суми місячної (чинної) заробітної плати при здійсненні її перерахунку на підставі довідки прокуратури Донецької області № 18-85-422 від 12.03.2020 року про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій ОСОБА_1 .

З зазначених підставі рішення відповідача від 06.04.2021 № 12 є неправомірним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд зазначає, що право позивача щодо застосування відсоткового значення пенсії в розмірі 80% порушено з дати прийняття спірного рішення про перерахунок пенсії позивача - з 06.04.2021 року, а не з 13.12.2019 року, як просить у позові ОСОБА_1 , оскільки до цієї дати пенсія нараховувалась у розмірі 80% за нормами ст. 50-1 Закону №1789, що також підтверджено рішенням управління від 26.01.2021 № 12, яким відповідачем на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі № 200/8934/20-а здійснено перерахунок призначеної пенсії із розрахунку 80% від суми місячної заробітної плати, починаючи з 13.12.2019. Зменшення пенсії позивача відбулося на підставі спірного рішення від 06.04.2021, тому саме з вказаної дати порушено право позивача.

Крім того, право позивача щодо застосування відсоткового значення пенсії в розмірі 80% також захищено двома судовими рішеннями: постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 08.07.2016 у справі № 263/7891/16-а та рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2020 у справі № 200/8934/20-а, яким вже відновлено право на перерахунок пенсії позивача з 13.12.2019 року.

З зазначених причин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

За вимогами ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_3 ; місце фактичного проживання/перебування згідно довідки від 26.12.2017р. № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 84302, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Поштова, буд. 5, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 06 квітня 2021 року № 12 про перерахунок пенсії за вислугу років.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області відновити ОСОБА_1 з 06 квітня 2021 року виплату пенсії у розмірі визначеному рішенням від 26 січня 2021 року № 12 із розрахунку 80% місячної заробітної плати згідно з довідкою прокуратури Донецької області від 12.03.2020 року № 18-85-422, без обмеження граничного розміру пенсії, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з судового збору у розмірі 771 (сімсот сімдесят одну) гривню 80 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 18 травня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова