Справа № 380/627/21
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/627/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Коморного О.І. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України «Західвійськбуд» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління державної податкової служби у Львівській області.

Обставини справи.

Позивач, Державне підприємство Міністерства оборони України «Західвійськбуд», звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою у якій містяться вимоги:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 18.12.2020 №2343/13-01-04-15/24308317;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 18.12.2020 №2350/13-01-04-15/24308317;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22 грудня 2020 року отримав податкові повідомлення - рішення ГУ ДПС у Львівській області від 18.12.2020 № 2343/13-01-04-15/24308317 про застосування штрафу у розмірі 20% та від 18.12.2020 № 2350/13-01-04-15/24308317 про застосування штрафу у розмірі 10% за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість і з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг). Вказані податкові повідомлення - рішення прийняті на підставі акту про результати камеральної перевірки своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання до бюджету з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість з квітень 2017 - червень 2020 року від 20.11.2020 № 1850/13-01-04-14/24308317, який було залишено без змін, незважаючи на заперечення Позивача. Позивач звертає увагу, що податковим повідомленням - рішенням ГУ ДПС у Львівській області від 18.12.2020 № 2343/13-01-04-15/24308317 про застосування штрафу у розмірі 20% за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість і з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), застосовано штраф за податкові декларації з ПДВ: № від 19.05.2017, сума штрафної санкції 2 599,18 грн; № від 19.06.2017, сума штрафної санкції 3 798,75 грн та 2 928,65 грн; № від 18.07.2017, сума штрафної санкції 2 085,51 грн та 2 902,09 грн: № від 18.08.2017, сума штрафної санкції 4 777,97 грн та 2 878,43 грн; № від 19.09.2017, сума штрафної санкції 790,20 грн. Однак на період охоплений вищезазначеною ППР підлягає застосування строку давності, визначеного у ст. 102 Податкового кодексу України, оскільки граничним строком сплати грошових зобов`язань були 30.05.2017, 30.06.2017, 30.07.2017, 30.08.2017 та 30.09.2017, а перевірку проведено аж 20.11.2020. Крім того вказує, що Львівський окружний адміністративний суд своїми ухвалами продовжував відстрочення виконання рішення суду про стягнення податкового боргу, в загальну суму якого входять податкові декларації, зазначені в акті від 19.05.2017, 19.06.2017, 18.07.2017, 19.09.2017. Позивач вважає, що за період 2017 року штрафні санкції накладено неправомірно, зважаючи на наявність рішення суду та з порушенням терміну давності, тому податкове повідомлення - рішення відповідача від 18.12.2020 № 2343/13-01-04-15/24308317 підлягає скасуванню. Позивач вказує, що всі платежі за 2018 - 2019 роки ним здійснюються вчасно та ґрунтуються на Витягах щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування ПДВ і програми «М.Е.Dос» на електронний рахунок платника, в тому числі і на окремий рахунок з метою погашення боргу по ПДВ минулих років, виконання якого відстрочено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 у справі №813/708/18. Стверджує, що за період, вказаний у оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні, податкові декларації було зареєстровано та сплачено вчасно.

Ухвалою від 20.01.2021 відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти позовних вимог заперечує повністю. Зазначає, що Головним управлінням ДПС у Львівській області проведено камеральну перевірку ДП МОУ «Західвійськбуд» з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість. Камеральною перевіркою ДП МОУ «Західвійськбуд» встановлено несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, чим порушено вимоги п.57.1 ст.57, п.57.3 ст.57, п.126.1 ст.12б та п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України. За результатами перевірки складено Акт № 1850/13-01-04-14/24308317 від 20.11.2020. На підставі Акту було винесено податкове повідомлення-рішення від 18.12.2020 № 2343/13-01-04-15/24308317, яким за порушення строку сплати грошового зобов`язання з ПДВ та на підставі ст. 126 ПКУ за затримку на 269 269 267 267 239 238 236 236 календарних днів сплати/за несплату вищевказаного грошового зобов`язання в сумі 113803,9 грн, зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 22760,78 грн. Крім того, на підставі вищезазначеного Акту перевірки було винесено податкове повідомлення-рішення від 18.12.2020 № 2350/13-01-04-15/24308317, яким за порушення строку сплати грошового зобов`язання з ПДВ та на підставі ст. 126 ПКУ за затримку на 27 26 26 26 25 25 25 25 25 24 24 24 23 23 22 22 20 15 15 15 14 13 12 12 11 11 10 8 3 календарних днів сплати/за несплату вищевказаного грошового зобов`язання в сумі 168949,4 грн, зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 16894,94 грн. Вказує, що Законом України № 1797-VIII від 21.12.2016 року "Про внесення змін до податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України доповнено абзацом другим, відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути, зокрема своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах. Отже, на час проведення відповідачем камеральної перевірки, ПК України чітко визначено, що предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах податкового органу. Таким чином, питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання (у даному випадку податку на додану вартість) є самостійною підставою для проведення камеральної перевірки. Камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання є відмінною за своїм предметом від камеральної перевірки податкової декларації або уточнюючого розрахунку, а відтак, питання строку проведення першої врегульоване статтею 102 Податкового кодексу України, згідно з якою така перевірка може бути проведена не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. Відповідач стверджує, що Акт про результати камеральної перевірки був складений відповідно до порядку оформлення результатів камеральної перевірки, передбаченого ст.86 Податкового кодексу України. Позивач не сплатив податкове зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених Податковим кодексом України строків, прострочення становило до та більше 30 календарних днів. Відтак, до позивача були застосовані штрафні санкції у розмірі 10% та 20% від погашеної суми податкового боргу, передбачені п. 126.1 ст.126 Податкового кодексу України. Згідно пункту 113.1 статті 113 Податкового кодексу України, строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Згідно пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу. Згідно з пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відтак, спрямування податковим органом сплаченого позивачем грошового зобов`язання є фактично сплатою простроченого грошового зобов`язання. Головне управління ДПС у Львівській області вважає вимоги викладені в позовній заяві безпідставними, необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив у якому проти доводів відзиву заперечує. Зазначає, що у відзиві відповідач виклав фактичні обставини справи та нормативне обґрунтування загального порядку подачі до контролюючих органів податкових декларацій і сплати узгоджених сум зобов`язань, що жодним чином не спростовує наявні факти порушень контролюючого органу при проведенні камеральної перевірки та винесення оскаржуваних податкових повідомлень - рішень. Звертає увагу, що у відповідач у своєму відзиві підтверджує, згідно п. 76.3. ст. 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього ПК України. Вказує, що у 16 додатку, наданого відповідачем, «Протокол засідання постійно діючої комісії з розгляду спірних питань ГУ ДПС у Львівській області» зазначено, що начальник відділу супроводження спорів камеральних та фактичних перевірок управління правової роботи Остап Чабан наголосив про порушення строків проведення камеральної перевірки та вказав: «Таким чином, на період охоплений актом з квітня 2017 року по серпень 2017 року підлягає застосування строку давності, визначеного у ст. 102 ПК України». Відтак позивач переконаний, що податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Львівській області від 18.12.2020 № 2343/13-01-04-15/24308317 підлягає скасуванню на підставі порушення ст. 102 ПК України, оскільки граничним строком сплати грошових зобов`язань були 30.05.2017, 30.06.2017, 30.07.2017, 30.08.2017 та 30.09.2017, а перевірку проведено 20.11.2020. Також вказує, що з огляду на відстрочення судом виконання рішення суду про стягнення податкового боргу, з 21 лютого 2018 року і по теперішній час відповідні облікові показники (операції) в ІКП повинні були бути заблокованими, не відображатися та не брати участі у розрахунках. Всупереч нормам чинного законодавства України, заборгованість була не заблокована, а грошові кошти з електронного рахунку платника примусово стягувались в погашення податкових декларацій, виконання яких на той момент вже було відтерміновано рішенням суду.

Ухвалою від 19.05.2021 відмовлено у розгляді справи в судовому засідання з викликом сторін.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на позов, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

встановив:

Головним управлінням ДПС у Львівській області 20.11.2020 проведено камеральну перевірку своєчасності сплати ДП МОУ «Західвійськбуд» узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за квітень 2017- червень 2020, про що складено акт № 1850/13-01-04-14/24308317 (а.с.15-16).

На підставі складеного за наслідками перевірки акта, відповідачем 18.12.2020 року прийнято:

- податкове повідомлення рішення № 2343/13-01-04-15/24308317, яким за порушення строку сплати грошового зобов`язання з ПДВ та на підставі ст. 126 ПКУ за затримку на 269 269 267 267 239 238 236 236 календарних днів сплати/за несплату вищевказаного грошового зобов`язання в сумі 113803,9грн., зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 22760,78 грн. (а.с.11).

- податкове повідомлення-рішення № 2350/13-01-04-15/24308317, яким за порушення строку сплати грошового зобов`язання з ПДВ та на підставі ст. 126 ПКУ за затримку на 27 26 26 26 25 25 25 25 25 24 24 24 23 23 22 22 20 15 15 15 14 13 12 12 11 11 10 8 3 календарних днів сплати/за несплату вищевказаного грошового зобов`язання в сумі 168949,4 грн, зобов`язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 16894,94 грн.

Камеральною перевіркою встановлено несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість, чим порушено вимоги п.57.1 ст.57, п.57.3 ст.57, п.126.1 ст.126 та п.203.2 ст.203 Податкового кодексу України.

Позивач не погодився з рішенням відповідача, відтак звернувся за захистом порушеного права до суду.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі ПК України), відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Податкове законодавство України відповідно до п.3.1 ст. 3 ПК України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 20.1.1 ПК України відповідачу надано право запрошувати платників податків або їх представників для перевірки правильності нарахування та своєчасності сплати податків та зборів, дотримання вимог іншого законодавства, здійснення контролю за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби. Письмові повідомлення про такі запрошення надсилаються в порядку, встановленому статтею 42 цього Кодексу, не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня запрошення рекомендованими листами, в яких зазначаються підстави запрошення, дата і час, на які запрошується платник податків (представник платника податків)

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України, органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться органами державної податкової служби в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби.

Камеральною вважається відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Законом України № 1797-VIII від 21.12.2016 року "Про внесення змін до податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України доповнено абзацом другим, відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути, зокрема своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з п. 102.1 ст.102 ПКУ, контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 ст.102 ПКУ (коли грошове зобов`язання може бути нараховане без дотримання строку давності), має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПКУ, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст.39 ПКУ), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст.133 ПКУ, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 травня 2018 року у справі №820/3544/17, адміністративне провадження №К/9901/34710/18 (ЄДРСРУ 73901935), норма пункту 102.1. статті 102 Податкового кодексу України пов`язує відлік строку давності саме із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

З урахуванням викладеного, камеральною перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку реєстрації податкових накладних та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Судом встановлено (а.с.15), що граничними строками сплати податкових зобов`язань за деклараціями від 19.05.2017, 19.06.2017, 18.07.2017, 18.08.2017, 19.09.2017 були відповідно 30.05.2017, 30.06.2017, 30.07.2017, 30.08.2017 та 30.09.2017, однак камеральну перевірку проведено 20.11.2020.

Відтак податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Львівській області від 18.12.2020 № 2343/13-01-04-15/24308317 про застосування штрафу у розмірі 20% за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість і з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), а саме за податкові декларації з ПДВ: № від 19.05.2017, сума штрафної санкції 2 599,18 грн; № від 19.06.2017, сума штрафної санкції 3798,75 грн та 2928,65 грн; № від 18.07.2017, сума штрафної санкції 2 085,51 грн та 2 902,09 грн: № від 18.08.2017, сума штрафної санкції 4 777,97 грн та 2 878,43 грн; № від 19.09.2017, сума штрафної санкції 790,20 грн є протиправним та підлягає скасуванню.

Стосовно правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення рішення ГУ ДПС у Львівській області від 18.12.2020 №2350/13-01-04-15/24308317 слід зазначити, що Верховний Суд у Постанові від 10.12.2019 у справі № 821/865/16 вказав, що «передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених п. 126.1 ст. 126 ПКУ, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки. Ця норма поширюється, зокрема, на випадки, коли погашення податкового боргу відбувається в примусовому порядку на підставі рішення суду.

Зазначене пояснюється тим, що передбачена п. 126.1 ст. 126 ПКУ відповідальність у вигляді штрафу застосовується через сам факт несплати податкового боргу у визначені строки, і розмір такої відповідальності залежить винятково від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, повною сумою або частинами).

Ураховуючи наведене, розстрочення виконання судового рішення, застосоване адміністративним судом, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої п. 126.1 ст.126 ПКУ. Судове рішення не може встановити інших строків сплати узгодженого податкового зобов`язання порівняно з тими, що визначені Кодексом. Судове рішення про розстрочення присудженої судом суми податкового боргу не змінює обсягу податкового обов`язку платника податків боржника (у тому числі суми податкового боргу, а також розміру штрафу за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання), оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями. Обсяг податкового обов`язку, а також відповідальність за його невиконання визначається винятково нормами податкового законодавства. Факт дотримання при цьому строків сплати, встановлених у судовому рішенні, не впливає на порушення строків сплати узгоджених грошових зобов`язань, визначених ПКУ, і не може нівелювати правове значення останніх.

До того ж податковий борг за рішенням суду стягується до повного його погашення без застосування строків давності, визначених ст. 102 ПКУ.

Висновок судів, що законодавцем не визначено повноваження податкового органу щодо перерозподілу платежів в умовах сплати платежів платником податків за рішенням суду про розстрочення чи відстрочення його виконання, внаслідок чого податковий орган неправомірно здійснив перерозподіл платежів, які сплачуються платником податків за поточним зобов`язанням, у рахунок погашення сум, розстрочених за рішенням суду, є помилковим. Положення п.87.9 ст.87 ПКУ є імперативними і зобов`язують контролюючий орган у разі наявності у платника податків податкового боргу зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, у рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, і будь-яких винятків, зокрема і наявності судового рішення про розстрочення виконання судового рішення. Інших правил зарахування коштів у рахунок погашення податкового боргу норми ПКУ не містять.

До того ж рішення суду про розстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу. Постановлення такого рішення не змінює статус такої заборгованості: податковий борг - несплачена сума узгодженого грошового зобов`язання, з наявністю якого норми ПКУ зобов`язують контролюючий орган зарахувати кошти, що сплачує платник податків, саме в рахунок погашення такого податкового боргу.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що платником податків допущено несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, колегія суддів дійшла висновку, що за обставин, які склались у цій справі, контролюючий орган правомірно застосував штраф до платника податків».

Відповідно до підпункту 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 ПКУ штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з осіб, що вчинили податкове правопорушення або порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 126.1 статті 126 цього кодексу передбачено, що в разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання (як у даному випаду), у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до приписів пункту 32.1 статті 32 Податкового кодексу України зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Згідно пункту 32.2 статті 32 ПКУ зміна строку сплати податку здійснюється у формі відстрочки або розстрочки. Зміна строку сплати податку не скасовує діючого й не створює нового податкового обов`язку (пункт 32.3 статті 32 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПКУ податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого у встановлений цим кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання. Таким чином, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов`язаний із несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання протягом встановленого строку.

Відтак суд зазначає, що відстрочення сплати позивачеві строку сплати податкового боргу за рішенням суду, є лише формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу, яка може застосовуватися в тому числі й у процедурі примусового стягнення податкового боргу.

Рішення суду про відстрочення сплати податкового боргу є лише процесуальним рішенням, що визначає спосіб виконання судового рішення про стягнення податкового боргу. Постановлення такого рішення не змінює статус такої заборгованості - податковий борг - несплачена сума узгодженого (самостійно задекларованого) грошового зобов`язання, та не спростовує того факту, що боржник вчинив податкове правопорушення у вигляді несплати боргу, і таке правопорушення триває до часу погашення боргу в добровільному чи примусовому порядку.

При цьому суд зауважує, що відстрочення виконання судового рішення про стягнення податкового боргу приймалося судом за заявою платника податків, який усвідомлював, що ним було допущено податкове правопорушення у вигляді несвоєчасної сплати самостійно узгоджених податкових зобов`язань. Тобто позивач був обізнаний, що несплата податкових зобов`язань заподіює шкоду суспільним інтересам у вигляді несвоєчасного надходження до бюджету узгоджених сум податкових зобов`язань, і така шкода є наслідком протиправної бездіяльності саме платника, а отже, втручання держави шляхом нарахування штрафних санкцій на такі суми податкового боргу є правомірним та передбачуваним для останнього, з огляду на встановлену відповідальність за несвоєчасне перерахування податкових зобов`язань, та не є надмірним з огляду на визначеність розміру такої відповідальності та правовідносин, що склалися.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.03.2018 р. у справі № 812/8730/13-а (К/9901/4427/18) та від 8 травня 2018 року у справі № 802/777/16-а, адміністративне провадження № К/9901/19309/18 (ЄДРСРУ № 74002977).

Відповідно до п.87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Судом досліджено акт камеральної перевірки, розрахунок штрафних санкцій та встановлено, що у ньому зазначено документи, за якими рахувався податковий борг, дата його виникнення, дата зарахування грошових коштів в погашення податкового боргу, кількість днів прострочення сплати, розмір та сума штрафу.

З дослідженої судом облікової картки позивача, долученої відповідачем, судом встановлено, що відповідачем сплачені позивачем кошти зараховувалися в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, як це визначено 87.9 ст. 87 ПК України.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та вищенаведених норм ПК України, суд дійшов висновку про правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення - рішення від 18.12.2020 № 2350/13-01-04-15/24308317 про застосування штрафу у розмірі 10% за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість і з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), а саме за податкові декларації з ПДВ: № від 18.05.2018, сума штрафної санкції 50 грн та 556,78 грн; № від 18.06.2018, сума штрафної санкції 556,78 грн; № від 18.07.2018, сума штрафної санкції 556,78 грн; № від 16.08.2018, сума штрафної санкції 50 грн та 506,78 грн; № від 18.09.2018, сума штрафної санкції 56,78 грн та 450,08 грн; № від 18.10.2018, сума штрафної санкції 50 грн, 142 грн та 400,08 грн; № від 19.11.2018, сума штрафної санкції 350,08 грн, 50 грн, 1547,70 грн; № від 19.12.2018, сума штрафної санкції 1750,40 грн, 50 грн, та 300,08 грн; № від 21.01.2019, сума штрафної санкції 1730,40 грн, 200,08 грн та 100 грн; № від 18.02.2019, сума штрафної санкції 200,08 грн та 2867,30 грн; № від 19.03.2019, сума штрафної санкції 200,08 грн, 1 383,50 грн та 1 100 грн; № від 20.04.2019, сума штрафної санкції 90,08 грн, 1 459.10 грн та 50 грн; № від 17.05.2019, сума штрафної санкції 40,08 грн та 50 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки у даній справі оскаржується рішення та дії відповідача, суб`єкта владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 18.12.2020 №2343/13-01-04-15/24308317 не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені частиною 2 статті 2 КАС України, відтак позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 18.12.2020 №2350/13-01-04-15/24308317 задоволенню не підлягають

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору в сумі 2270 грн (а.с.30), а судом позовні вимоги задоволено частково, судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1135,00 грн відповідно до ст. 139 КАС України слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 18.12.2020 №2343/13-01-04-15/24308317.

3. У задоволенні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 18.12.2020 №2350/13-01-04-15/24308317 відмовити.

4. Стягнути на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Західвійськбуд" (вул. Київська буд.18, с. Малехів, Львівська обл., 80383, ; ) з Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026; ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 1135,00 грн (одна тисяча сто тридцять п`ять гривень, 0 копійок).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 19.05.2021.

Суддя Коморний О.І.