Справа № 160/4606/21
Суддя: Златін Станіслав Вікторович
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2021 року Справа № 160/4606/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЗлатіна Станіслава Вікторовича
за участі секретаря судового засіданняПіскун Я.В.
представника позивача представника відповідача Концевой С.Л. не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просить:
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою;
позивач розробив та затвердив проект землеустрою;
однак земельна ділянка після процедури розробки проекту землеустрою передана з державної власності до комунальної власності;
підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою у відповідача не було, оскільки проект погоджено у встановленому законодавством порядку;
ефективним заходом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою.
Ухвалою суду від 29.03.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позову з наступних підстав:
земельна ділянка, на яку претензії позивач, є земельною ділянкою колишніх КСП;
Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області не мало повноважень на надання дозволу на розробку проекту землеустрою на землях колишніх КСП;
у відповідності до вимог пункту 21 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.
Позивач надав суду відповідь на відзив, у якому не погоджується із доводами відповідача.
Ухвалою суду від 14.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги.
Відповідач у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі.
Суд, дослідив письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення позивача, встановив наступне.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.05.2020 року № 4.7304/15-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населеного пункту на території Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, орієнтовним розмір 2 га, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства (01.03).
ДП «Центр державного земельного кадастру» розробило проект землеустрою зодо відведення земельної ділянки 2 га позивачу для ведення особистого селянського господарства за адресою: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Підгородненська міська рада.
У матеріалах справи міститься копія наказу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 14.12.2020 року № 46-ОТГ про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність та акт приймання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність від 14.12.2020 року, до якого включена і земельна ділянка, на яку претендує позивач.
16.12.2020 року відповідач своїм рішенням № 25-1/8 прийняв до комунальної власності земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності відповідно до акту прийому передачі від 14.12.2020 року.
Підстава для відмови: порушення пункту 21 Перехідних положень Земельного кодексу України.
Відповідно до частини 9 статті 118 ЗК України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частини 10, 11 статті 118 ЗК України).
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч.8 ст. 118 ЗК України).
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.
Відповідно до норм частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.
Згідно з частинами 1, 2 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Виходячи з наведених правових норм, рішення про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою належить до виключних повноважень міської ради шляхом прийняття відповідних рішень на пленарному засіданні. Рішення, дії або бездіяльність міської ради про затвердження або відмову у затвердженні проекту землеустрою, надання земельних ділянок, залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.
Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити в його затвердженні, якщо для цього є законні підстави. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Відповідно до п. 21 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.
Посилання відповідача на п. 21 Перехідних положень Земельного кодексу України є безпідставним, оскільки вказана земельна ділянка, на яку претендує позивач, перебувала саме у державній власності, що підтверджується проектом землеустрою, який погоджено у встановленому порядку та наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 14.12.2020 року № 46-ОТГ про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність з актом приймання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної власності у комунальну власність від 14.12.2020 року, до якого включена і земельна ділянка, на яку претендує позивач. Наказ Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.05.2020 року № 4.7304/15-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», яким позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою станом на день розгляду справи є чинним та не скасований, а тому породжує правові наслідки.
У разі не погодження відповідача з наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29.05.2020 року № 4.7304/15-20-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою», то останній повинен його оскаржити у адміністративному або судового порядку, чого відповідачем зроблено не було.
За вказаних обставин відповідач повинен був прийняти рішення про погодження позивачу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки відсутні підстави для відмови, які передбачені ЗК України.
Що стосується способу захисту прав позивача, то суд виходить з того, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).
Частиною 4 статті 245 КАС України (у редакції, що діє з 15.12.2017) визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06.11.2019 у справі № 509/1350/17 оцінюючи ефективність обраного судом способу захисту (зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву) зазначила, що суд має право визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. При цьому застосування такого способу захисту вимагає з`ясування судом, чи виконано позивачем усі визначені законом умови, необхідні для одержання дозволу на розробку проекту землеустрою. Разом з тим наведених обставин судами не встановлено. Оцінка правомірності відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стосувалася лише тих мотивів, які наведені відповідачем у оскаржуваному рішенні. Однак суди не досліджували у повній мірі, чи ці мотиви є вичерпними і чи дотримано позивачем усіх інших умов для отримання ним такого дозволу. Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою (п. 36- 39).
Тобто, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення, є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив в його задоволенні.
В такому разі, суд під час перевірки підстав прийняття рішення, перевіряє конкретні підстави відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. У разі визнання незаконності підстав, що стали причиною прийняття рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, доцільним способом захисту є власне зобов`язання уповноваженого суб`єкта прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути клопотання. Оскільки клопотання вже було розглянуто, рішення прийнято, тому повторний розгляд клопотання не захистить прав заявника.
За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.
Суд зазначає, що вірним найменуванням відповідача є саме Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області.
У відповідності до вимог статті 139 КАС України судові витрати покладають на відповідача.
Керуючись ст. ст. 241-246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути з Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 908 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 19 травня 2021 року.

Суддя (підпис) С.В. Златін

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Помічник судді Лісна А.М.

Рішення не набрало законної сили станом на 19.05.2021 року

Помічник судді Лісна А.М.