Справа № 460/4/21
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року справа №460/4/21

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальність «ВПВ ЗАХІД» до Управління Укртрансбезпеки у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВПВ ЗАХІД» (далі позивач, ТзОВ «ВПВ ЗАХІД»), в інтересах якого діє адвокат Дегтяренко Олексій Олександрович, звернулося до суду з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Львівській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить визнати протиправною та скасувати постанову від 03.11.2020 №212727 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що здійснення габаритно-вагового контролю автомобілю марки RENAULT, модель MAGNUM, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки KRAKER, модель R-015-27, номерний знак НОМЕР_2 здійснено з порушенням вимог чинного законодавства. Зокрема, посадовими особами Укртрансбезпеки у Рівненській області в ході контролю не надавалися водієві направлення на перевірку для її проведення. Відповідачем не надано документів про справність обладнання, яким проведено відповідне зважування, його метрологічні характеристики, не враховано факту перевезення сипучого вантажу, який може переміщуватись по всім осям транспортного засобу під час руху, а також на відсутність на момент проведення вимірювання (зважування) габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісі (осі) транспортного засобу відповідної затвердженої методики спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері метрології, яка б розповсюджувалась на транспортні засоби з сипучем вантажем, або з вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі. Вказує, що посадові особи Укртрансбезпеки у Рівненській області при фіксації факту перевищення вагового нормативного параметру дозволили подальший рух транспортного засобу, що суперечить п.п. 21-24 Порядку № 879, п.2.4-2 ПДР. Водієм під час проведення перевірки були надані товарно-транспортні накладні, в яких зафіксовані відомості щодо автомобільного перевізника та ваги вантажу, однак такі відомості залишилися поза увагою відповідача під час складання оскаржуваної постанови. Окрім того, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03.11.2020 №212727 складена щодо ТзОВ «ВПВ ЗАХІД» на підставі матеріалів, які встановлюють порушення щодо ОСОБА_1 . Вказане, на думку позивача, свідчить про протиправність спірної постанови, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач правом подання відзиву не скористався, у зв`язку з чим розгляд справи відповідно до частини 6 статті 77 Кодексу адміністративного судочинна України (далі-КАС України) проводиться на підставі наявних доказів.

Одночасно з поданням позовної заяви 04.01.2021 ТзОВ «ВПВ ЗАХІД» подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - постанови Управління Укртрансбезпеки у Львівській області від 03.11.2020 №212727, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Ухвалою від 05.01.2021 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою від 11.01.2021 позовну заяву ТзОВ «ВПВ ЗАХІД» залишено без руху.

На виконання ухвали від 11.01.2021 ТзОВ «ВПВ ЗАХІД» подано уточнену позовну заяву, в якій визначено відповідачем Управління Укртрансбезпеки у Львівській області, а в прохальній частині прохання визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Львівській області від 03.11.2020 №212727 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000 грн.

Ухвалою від 18.01.2021 адміністративну справу №460/4/21 за позовом ТзОВ «ВПВ ЗАХІД» до Управління Укртрансбезпеки у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови передано на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи №460/4/21 між суддями від 23.03.2021, таку передано для розгляду судді О.П. Хомі.

Ухвалою суду від 26.03.2021 позовну заяву ТзОВ «ВПВ ЗАХІД» залишено без руху.

Вимоги ухвали від 26.03.2021 позивачем виконано.

Ухвалою від 07.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі

Представником позивача 06.05.2021 через канцелярію суду (вх.31987) подано клопотання про долучення доказів.

В судовому засіданні 12.05.2021 суд заслухав вступну промову представника позивача Дегтяренка О.О., дослідив письмові докази та перейшов до письмового провадження.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ТзОВ «ВПВ ЗАХІД» здійснювало перевезення вантажу (побутові відходи) із пункту навантаження (м. Львів, вулиця Богданівська,11) до пункту розвантаження (Житомирська область, Баранівський район, селище міського типу Першотравенське), підтвердженням чого є товарно-транспортна накладна від 14.09.2020 №140901.

Перевезення вантажу згідно з вищевказаною накладною здійснено на підставі договору перевезення вантажу від 31.01.2020, укладеного між ТзОВ «Грінера Україна» та ТзОВ «ВПВ ЗАХІД».

Для надання цих послуг позивачем використовувався автомобіль марки RENAULT MAGNUM НОМЕР_1 з напівпричепом KRAKER R-015-27 НОМЕР_2 , який передано позивачу від ОСОБА_1 на підставі договору найму (оренди) транспортного засобу від 26.05.2020.

Управління Укртрансбезпеки у Рівенській області 16.09.2020 на автомобільній дорозі Київ-Чоп 434 а/д М-06 здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки RENAULT MAGNUM НОМЕР_1 з напівпричепом KRAKER R-015-27 НОМЕР_2 .

За результатами здійснення габаритно-вагового контролю автомобіля марки RENAULT MAGNUM НОМЕР_1 з напівпричепом KRAKER R-015-27 НОМЕР_2 складено:

- акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 16.09.2020 №039020, яким визначено суб`єкта, що перевіряється ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного акта нормативно допустима маса вантажу становить 40 т, фактична маса вантажу 39, 93 т. В графі осьове навантаження визначено: нормативно допустиме навантаження на вісь(1) -11, фактичне навантаження -6, 99 т; нормативно допустиме навантаження на вісь(2) -11, фактичне навантаження - 12, 32 т; нормативно допустиме навантаження на вісь(3) - 22, фактичне навантаження - 20, 64 т;

- розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 16.09.2020 №9020, відповідно до якого розрахунок оплати за проїзд становить 0, 27 євро за 1 кілометр, загальна сума до оплати 290, 79 євро, яким платником визначено ОСОБА_1 ;

- довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 16.09.2020 №0016776.

Вказані документи отримано водієм ОСОБА_2 , що підтверджується його власноручним підписом на кожному з них.

На підставі вищенаведених документів Управлінням Укртрансбезпеки у Львівській області 03.11.2020 за порушення у виді перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена абз.15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу №212727 у розмірі 17 000 грн.

З наданих представником позивача в судовому засіданні пояснень судом встановлено, що ТзОВ «ВПВ ЗАХІД» не повідомлялося про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Постанова Управління Укртрансбезпеки у Львівській області від 03.11.2020 №212727 є предметом оскарження у справі з таких підстав:

- порушення процедури проведення габаритно-вагового контролю;

- складені за результатами габаритно-вагового контролю автомобіля марки RENAULT MAGNUM НОМЕР_1 з напівпричепом KRAKER R-015-27 НОМЕР_2 документи не стосуються безпосередньо ТзОВ «ВПВ ЗАХІД»;

- не повідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (далі - Закон №3353-XII) до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-IV (далі - Закон №2862-IV) організація руху транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04. 2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Згідно із наведеними у статті 1 Закону № 2344-III термінами, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 60 Закону № 2344-III встановлено відповідальність автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт у вигляді адміністративно-господарських штрафів, відповідно до абзацу 15 частини першої якої перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879), який визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку №879 вимірюванням (зважуванням) є процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку № 879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Відповідно до пунктів 12, 13 та 14 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Згідно з пунктами 17-18 Порядку №879 у разі коли за допомогою автоматичних зважувальних пунктів виявлено факт перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу здійснюється на найближчому стаціонарному та/або пересувному пункті габаритно-вагового контролю.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Відповідно до пункту 21 Порядку №879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Згідно з пунктом 23 Порядку №879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Пунктом 24 Порядку №879 встановлено, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Пунктом 30 Порядку №879 встановлено, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габарит; ( висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду, В - відстань перевезення, кілометрів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, яким визначено процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (далі - Порядок №1567 в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Згідно до пунктів 3-4 вказаного Порядку, органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю […] шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

Відповідно до пункту 16 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи.

Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації.

Під час проведення рейдової перевірки можливе:

застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис «Укртрансбезпека»;

використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою;

здійснення габаритно-вагового контролю;

використання засобів аудіо- та відеотехніки для запису процесу перевірки;

використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення.

Відповідно до пункту 20 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Згідно з пунктом 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до пунктів 25-27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Суд також звертає увагу, що методика зважування, про яку йдеться у пункті 2 Порядку №879 та згідно з якою повинен проводитись процес визначення навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (Укрметртсстандартом) не затверджено.

Єдиною методикою виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована відповідно до ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію №02-84-08.

Однак, вказана методика не розповсюджується на транспорті засоби з рідким та сипучим вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі.

Відповідно до пункту 9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2% та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Таким чином, зазначеними Вимогами визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати саме поосьове зважування у русі транспортного засобу.

Відповідно до товарно-транспортної накладної від 14.09.2020 №140901, позивачем здійснювалося перевезення саме сипучого вантажу: побутові відходи.

Такий вантаж має певні особливості, зокрема є рухомим вантажем, що може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху.

Тому проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду тягача на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження такого вантажу, на переконання суду, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг.

Таким чином, результати вимірювання, здійсненні посадовими особами відповідача, без застосування відповідної Методики, яка б враховувала особливості вантажу, свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем.

Суд також звертає увагу, що під час розгляду справи судом не здобуто, а сторонами не надано доказів складання відповідачем акта проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

В матеріалах справи наявні подані позивачем документи про зважування автомобіля марки RENAULT MAGNUM НОМЕР_1 з напівпричепом KRAKER R-015-27 НОМЕР_2 після завантаження твердих побутових відходів вагами ЛКП «Зелене місто», вантажовідправник ТзОВ «Грінера Україна». Згідно зважувальної квитанції від 14.09.2020 № 36675 від 11.06.2020 маса брутто становила 36,67 тон.

Суд вважає за необхідне зазначити, що складені за результатами габаритно-вагового контролю документами підтверджують, що фактична вага вантажу не перевищувала гранично допустимої ваги.

Перевищення норм навантаження на вісь визначено лише щодо однієї осі, тоді щодо інших двох контролюючим органом встановлено значно менше навантаження, ніж гранично допустиме. При цьому, перевищення норм навантаження на вісь щодо однієї осі, на думку суду, зумовлене специфікою самого вантажу.

Викладене в сукупності зумовлює висновок суду про те, що відповідачем при зважуванні не враховано властивості вантажу, який перевозився позивачем, а саме тверді побутові відходи, які є подільним (сипучим, рухомим) вантажем, що може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху. Тому проведення зважування у русі, шляхом поосьового заїзду тягача на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, на переконання суду, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на платформу ваг, тоді як вантаж, в силу своїх сипучих властивостей, легко змінює форму та вільно переміщується під дією мінімальних сил.

Судом також встановлено, що у складених за результатами габаритно-вагового контролю документах суб`єктом перевірки вказано ОСОБА_1 .

Тобто, у документах, на підставі яких винесено спірну постанову, відсутні відомості про порушення законодавства про автомобільний транспорт саме ТзОВ «ВПВ ЗАХІД».

Тому такі документи не можуть бути належними доказами вчинення ТзОВ «ВПВ ЗАХІД» порушення, що полягає у перевищенні транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Окрім того, відповідачем в строк, встановлений ухвалою від 07.04.2021, не надано жодних доказів того, який саме зважувальний пристрій встановлено для габаритно-вагового контролю автомобіля марки RENAULT MAGNUM НОМЕР_1 з напівпричепом KRAKER R-015-27 НОМЕР_2 на автомобільній дорозі Київ-Чоп 434 а/д М-06 і чи пройшов такий пристрій відповідну перевірку.

Вказане свідчить, що у матеріалах справи відсутні докази здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу позивача на обладнанні, яке відповідає вимогам законодавства.

Відсутність таких документів, зокрема щодо пристрою, яким проводилося зважування транспортного засобу, позбавляє можливості перевірити відповідність цього приладу параметрам та технічному стану, що пред`являються до таких пересувних контрольних пунктів.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.12.2019 у справі №557/322/17 та врахована судом при розгляді даної справи.

Більше того, судом не здобуто доказів повідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, за результатом якого винесено спірну постанову, що є порушенням встановленого Порядком № 1567 обов`язку повідомити суб`єкта господарювання про розгляду такої справи. Наслідком чого стало позбавлення позивача можливості захистити належним чином свої права та надати докази на спростування висновків щодо перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена абз.15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Судом не надається оцінка іншим доводам позивача, оскільки встановлені в ході судового розгляду обставини є достатніми для висновку суду щодо протиправності спірної постанови.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено застосування судом принципу верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У цій справі суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58) відповідно до якої принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не виконано встановленого частиною 2 статті 77 КАС України обов`язку щодо доказування.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку спірній постанові відповідача, суд дійшов переконання, що така не відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України до такого роду рішень, тому її слід визнати протиправною та скасувати, задовольнивши позов повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 102 грн, сплаченого на підставі платіжного доручення №529.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальність «ВПВ ЗАХІД» (вул. Молодіжна, буд. 21, с. Наконечне Друге, Яворівський район, Львівська область, 81031, ) до Управління Укртрансбезпеки у Львівській області (пр. В. Чорновола, буд. 57, м. Львів, 79020, ) про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Львівській області про застосування адміністративно-господарського штрафу від 03.11.2020 №212727.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Львівській області (пр. В. Чорновола, буд. 57, м. Львів, 79020, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь Товариства з обмеженою відповідальність «ВПВ ЗАХІД» (вул. Молодіжна, буд. 21, с. Наконечне Друге, Яворівський район, Львівська область, 81031, ) 2 102 (дві тисячі сто дві) грн судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома