Справа № 160/6644/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 травня 2021 року Справа № 160/6644/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікова О.В., перевіривши матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла направлена 22.04.2021 засобами поштового зв`язку позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішенням комісії ГУ ДПС України у Дніпропетровській області №2273795/ від 29.12.2020;

- визнати протиправним та скасувати рішенням комісії ГУ ДПС України у Дніпропетровській області №70710/230210790/2 від 29.12.2020;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати податкову накладну №1 від 23.11.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних днем її фактичного подання;

- зобов`язати ДПС України зареєструвати податкову накладну №2 від 24.11.2020 в Єдиному реєстрі податкових накладних днем її фактичного подання.

Вивчивши подані позовні матеріали, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з порушенням вимог, встановлених статтею 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) і підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно із приписами частин 1, 2 статті 160 КАС України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У відповідності до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Так, зі змісту позовних вимог слідує, що позивач оскаржує рішення комісії ГУ ДПС України у Дніпропетровській області за №2273795/ від 29.12.2020 та за №70710/230210790/2 від 29.12.2020.

Разом з тим, слід зауважити, що рішення за №70710/230210790/2 від 29.12.2020 прийнято головою Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яка створена при Державній податковій службі України, в той час як позивач помилково зазначає, що означене рішення прийнято комісією при Головному управління ДПС у Дніпропетровській області.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що рішення за №70710/230210790/2 від 29.12.2020 прийнято за результатами скарги на рішення про відмову у реєстрації виписаної позивачем податкової накладної №1 від 23.11.2020, а саме: рішення за №2233851/ від 15.12.2020.

Водночас, саме рішення Комісії Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних за №2233851/ від 15.12.2020, яким відповідач-1 відмовив у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних виписаної позивачем податкової накладної №1 від 23.11.2020 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не оскаржується.

Натомість, позивач просить суд зобов`язати відповідача-2 (за відсутності позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення №2233851/ від 15.12.2020) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних виписану позивачем податкову накладну №1 від 23.11.2020.

Отже, з урахуванням викладеного суд зауважує, що фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 заявлено до суду позовні вимоги (зокрема, щодо податкової накладної №1 від 23.11.2020) виключно зобов`язального характеру, тобто без оскарження дій, рішень або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, що передували порушенню прав позивача.

Одночасно з цим, до позовної заяви не додано копію оскарженого рішення за №2273795/ від 29.12.2020, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити вірність змісту означеного рішення та суб`єкта владних повноважень, яким спірне рішення прийнято.

Відтак, з огляду на викладене з метою ефективного захисту прав позивача фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 слід уточнити зміст заявлених позовних вимог та підстави позову.

Суд наголошує, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, саме для чого законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься в статті 160 КАС України. Суд також зауважує, що цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійсненні судочинства за його позовною заявою.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що заявлені до суду позовні вимоги мають відповідати ст. 5 КАС України, частиною 1 якої передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

У відповідності до ч. 1 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч. 4 ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом з тим, суд зауважує, що зміст наданих до суду доказів на підтвердження фактичних обставин справи (зокрема, копій договору №20НХ 066 ДНСС від 21.05.2020, а також специфікації та додаткової угоди до означеного договору) не є можливим встановити з огляду на неналежну якість зображення.

Частиною 7 статті 161 КАС України передбачено, що до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Натомість, в порушення положень означеної норми позивачем не надано до суду примірник оскарженого рішення за №2273795/ від 29.12.2020 (в т.ч. й не надано доказів оскарження цього рішення в адміністративному порядку).

Вищенаведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам встановленим ст.ст. 160, 161 КАС України.

Пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України закріплено обов`язок суду з`ясувати чи подано позовну заяву у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Статтею 122 КАС України визначено строки звернення до суду із адміністративним позовом.

Частинами 1, 2 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним частиною 4 статті 122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження абзац 3 пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені ПК України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Означену правову позицію викладена у постанові Верховного Суду від 11.10.2019 у справі № 640/20468/18, а також підтримано у постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №1.380.2019.006517 (адміністративне провадження №К/9901/12325/20).

Зі змісту позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 слідує, що останньою оскаржуються рішення про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних виписаних позивачем податкових накладних за №1 від 23.11.2020 і за №2 від 24.11.2020.

При цьому, описова частина позовної заяви свідчить про використання позивачем процедури досудового врегулювання спору у вигляді оскарження відповідних рішень в адміністративному порядку шляхом подання скарг до Державної податкової служби України.

Одночасно з цим, у позовній заяві позивач стверджує, що строк звернення до суду із цим позовом закінчився 29.03.2021, в той час як позовну заяву направлено до суду засобами поштового зв`язку 22.04.2021.

Частиною 6 статті 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У прохальній частині позовної заяви позивачем заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою.

В обгрунтування причин поважності означеного строку заявник посилається на приписи Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих за забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (СОVID-19)", яким, зокрема, внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (зоркема, шляхом доповненням пунктом 3 розділу VI "Прикінцеві положення"), а також зазначає, що запровадження карантину застало позивача під час її перебування у Києві, а з 23.03.2021 м.Київ потрапило до "червоного" рівня епідеміологічної небезпеки, що вплинуло на пересування містом та відповідно на міжміські відстані. Означена ситуація, як стверджує заявник, змусило позивача перебувати у м.Київі та об`єктивно позбавила можливості позивача потрапити до її робочого місця у м.Кривому Розі, та, як наслідок, підготувати документи й докази для звернення до суд з цим позовом

При вирішенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, суд виходить з такого.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд звертає увагу, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, а саме, не залежать від волевиявлення особи, яка звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Вирішуючи питання поважності пропуску строку звернення суд зазначає, що позивачем не підтверджено жодним доказом поважності причин пропуску строку звернення до суду із означеною позовною заявою.

З огляду на вищенаведене, суд визнає неповажними причини пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом, з огляду на відсутність доказів на підтвердження викладених у позовній заяві обставин, в обгрунтування заявленого клопотання про поновлення строку звернення до суду.

За таких обставин, суд вважає за необхідне, дану позовну заяву залишити без руху із наданням строку для усунення недоліків, про що суд повідомляє позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 160, 161, 169, 241, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою відмовити.

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачу термін для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали шляхом надання до суду:

- належним чином оформленої позовної заяви з уточненням змісту заявлених позовних вимог та підстав позову;

- примірників позовної заяви у новій редакції у відповідності до кількості учасників справи;

- належним чином завірених копій доданих до позовної заяви доказів (чіткої якості зображення) на підтвердження фактичних обставин справи (зокрема, копій договору №20НХ 066 ДНСС від 21.05.2020, а також специфікації та додаткової угоди до означеного договору; рішення за №2273795/ від 29.12.2020 (в т.ч., доказів оскарження цього рішення в адміністративному порядку (у разі наявності);

- заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду (у разі, якщо позивачем такий строк пропущено) із зазначенням підстав для поновлення строку та доказів на їх підтвердження щодо існування дійсних, істотних обставин, що об`єктивно перешкоджали позивачеві звернутися до суду із означеним позовом.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо він не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Царікова