Справа № 160/4230/21
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 травня 2021 року Справа №160/4230/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Віхрова В.С., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, секретаря Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Шишкіна Юрія Володимировича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, секретаря Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Шишкіна Юрія Володимировича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, секретаря Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Шишкіна Юрія Володимировича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. щодо несвоєчасного оприлюднення у формі відкритих даних на веб-сторінці https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua/rishennya-gromadi/rishennya-4-sesiyi_ukrayinskoyi-silskoyi-radi-vid-12012021 офіційного веб-сайту https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області рішення четвертої сесії VIII скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області №119 - 04/VIIІ від 12.01.2021 року Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 ;

- визнано протиправною бездіяльність секретаря Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Шишкіна Юрія Володимировича щодо несвоєчасного оприлюднення у формі відкритих даних на веб-сторінці https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua/rishennya-gromadi/rishennya-4-sesiyi_ukrayinskoyi-silskoyi-radi-vid-12012021 офіційного веб-сайту https://ukrsr.otg.dp.gov.ua/ua Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області рішення четвертої сесії VIII скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 119 - 04/VIIІ від 12.01.2021 року Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 ;

- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено;

- розподіл судових витрат за подачу позову до суду не здійснювався;

- в задоволенні клопотання про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

18.05.2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення, в якому позивач просить ухвалити додаткове судове рішення по справі №160/4230/21, яким стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 12100 грн.

Згідно з частиною третьою статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки судове рішення у справі № 160/4230/21 прийнято в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), розгляд заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі, також, здійснюється в порядку письмового провадження.

Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового судового рішення, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, позивачем посилається на норми п.3 ч.1 ст. 252 КАС України.

Відповідно до наведеної норми п.3 ч.1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З аналізу заявлених позивачем в позовній заяві та під час розгляду справи вимог, судом встановлено, що при прийнятті рішення були досліджені всі питання та вимоги позивача та надано їм правову оцінку в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2021 року.

Зокрема, в резолютивній частині рішення судом зазначено, що розподіл судових витрат за подачу позову до суду не здійснювався; в задоволенні клопотання про стягнення витрат на правову допомогу відмовлено.

В описовій частині рішення судом зазначено наступне:

- відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Оскільки позивач як інвалід першої групи звільнений від сплати судового збору, підстави для його розподілу відсутні;

- оскільки жодних документів на підтвердження понесених витрат адвокатом та наданих послуг, а також документу, який би підтверджував сплату адвокату коштів позивачем суду не надано, у суду відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу. Проте, суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернення до суду із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу на підставі ч.7 ст. 139 КАС України та ч.3 ст. 143 КАС України із зазначенням обґрунтованих підстав неможливості подання таких доказів до прийняття рішення у справі.

Таким чином, судом вирішено всі питання, заявлені позивачем, в тому числі і стосовно судових витрат.

Також, рішенням суду роз`яснено позивачу, що він не позбавлений можливості звернення до суду із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу на підставі ч.7 ст. 139 КАС України та ч.3 ст. 143 КАС України із зазначенням обґрунтованих підстав неможливості подання таких доказів до прийняття рішення у справі.

Проте, з поданої заяви про ухвалення додаткового судового рішення, судом встановлено, що позивач звернувся до суду із заявою в порядку ст. 262 КАС України, а не у відповідності до процедури, встановленої ч.7 ст. 139 КАС України та ч.3 ст. 143 КАС України, та не надав обґрунтованих пояснень неможливості подання доказів про стягнення правової допомоги до прийняття рішення у справі.

З огляду на встановлені КАС України процедури можливості звернення до суду із заявою про стягнення витрат на правову допомогу після ухвалення рішення судом, останнім встановлено, що позивач не дотримався визначеної процедури, що тягне за собою наслідком залишення такої заяви без задоволення.

Проте, з метою повного та всебічного дослідження поданої позивачем заяви про ухвалення додаткового судового рішення, та недопущення порушення прав позивача на звернення до суду з відповідною заявою, що має на меті розподіл витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне розглянути вказану заяву по суті та надати правову оцінку поданим позивачем документам, складеним на підтвердження понесених позивачем витрат.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених норм дає суду підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

До заяви про ухвалення додаткового рішення позивачем додано:

- копію договору про надання правової допомоги від 16.03.2021 року;

- копію акту приймання-передачі наданих послуг від 14.05.2021 року за договором про надання правової допомоги від 16.03.2021 року;

- копію тарифів вартості послуг від 16.03.2021 року;

- копію ордеру на надання правової допомоги серія АН №1035123;

- копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю №1799 від 26.11.2004 року;

- копію квитанції №14-05/2021 від 14.05.2021 року.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Верховним судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що здійснені адвокатом дії, визначені в акті приймання-передачі наданих послуг, мали бути здійснені адвокатом фактично, та дійсність їх вчинення має бути підтверджена в матеріалах справи.

Згідно позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.04.2018 по справі №814/1258/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості правової допомоги, а не лише з визначенням загальної вартості наданої допомоги.

Такий розрахунок може бути відображений у звіті про виконану роботу, розрахунку чи акті здачі-приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Досліджуючи подані позивачем документи в контексті правової позиції Верховного Суду з цього питання, суд зазначає, що між ОСОБА_1 (клієнт) та ОСОБА_3 (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги від 16.03.2021 року.

Відповідно до п. 1.1 договору адвокат зобов`язується надати усіма законними методами та способами правової допомоги у адміністративній справі за позовом Клієнта до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області щодо несвоєчасного оприлюднення на офіційному веб-сайті Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області рішення четвертої сесії VIII скликання Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області № 119-04/VІІІ від 12.01.2021 року «Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_2 », а Клієнт зобов`язується у разі винесення остаточного рішення по справі, сплатити гонорар (винагороду) адвокату, за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати за її надання в обсязі та на умовах, визначених договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що правова допомога адвоката надається Клієнту шляхом: зустрічі та усної консультації Клієнта; складання проекту позовної заяви враховуючи практику Верховного Суду; складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву; складання проектів заяв та клопотань по справі; аналіз відомостей про факти, що можуть використовуватися як докази у справі; надання на вимогу клієнта інші, крім перерахованих вище, види правової допомоги, пов`язаної з предметом Договору.

В пункті 4.1 договору визначено, що ціна договору складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатку 1 до цього договору.

Згідно з п. 4.2 договору вартість послуг за Договором включає в себе всі податки та інші та інші обов`язкові платежі, які перераховуються до бюджету, відповідно до чинного законодавства, зокрема податок на дохід.

На підставі п. 4.4 надання послуг за цим Договором підтверджується актом приймання- передачі виконаних робіт/наданих послуг, складеним в двох примірниках.

Відповідно до п. 4.5 договору клієнт сплачує гонорар впродовж 5 (п`яти) робочих днів з моменту остаточного рішення по справі.

Згідно з п. 4.6 договору гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок Адвоката. У разі проведення розрахунку готівкою Адвокат видає довідку.

До договору про надання правової допомоги від 16.03.2021 року сторонами договору складено додаток 1 «тарифи вартості послуг», який містить наступну ціну послуг, що надаються адвокатом:

- зустріч та усна консультації Клієнта 500 грн./1 год.;

- складання проекту позовної заяви враховуючи практику Верховного Суду 500 грн./1 год.;

- складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву 500 грн./1 стор.;

- складання проектів заяв та клопотань по справі 250 грн./1 стор.;

- аналіз відомостей про факти, що можуть використовуватися як докази у справі 300 грн./1 год.

На підтвердження виконання умов договору, сторонами договору надано до суду акт приймання-передачі наданих послуг від 14.05.2021 року за договором про надання правової допомоги від 16.03.2021 року, відповідно до якого адвокатом надані наступні послуги:

- зустріч та усна консультація Клієнта 1 год. 500 грн.;

- аналіз відомостей про факти, що можуть використовуватися як докази у справі 2 год. 600 грн.;

- складання проекту позовної заяви враховуючи практику Верховного Суду 6 стор. 3000 грн.;

- складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача-1 враховуючи практику Верховного Суду 6 стор. 3000 грн.;

- складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача-2 враховуючи практику Верховного Суду 6 стор. 3000 грн.;

- складання проекту заяви про усунення недоліків позовних вимог 2 стор. 500 грн.;

- складання проекту заяви про уточнення позовних вимог 2 стор. 500 грн.;

- складання проекту заяви по справі про надання доказів правничої допомоги 2 стор. 500 грн.;

- складання проекту заяви по справі про ухвалення додаткового рішення 2 стор. 500 грн.

На підтвердження оплати наданих адвокатом послуг, позивачем надано копію квитанції №14-05/2021 від 14.05.2021 року.

Розглянувши подані позивачем документи, судом встановлено, що вони в сукупності не містять обґрунтованої та об`єктивної суми витрат на правову допомогу, які були вчинені адвокатом, як такі, що неминуче мали бути вчинені адвокатом для відновлення прав клієнта, з огляду на наступне.

Частиною 5 ст. 134 КАС України визначено вимоги до визначення розміру витрат на оплату послуг адвоката, який має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Стосовно першої вимоги, визначеної ч. 5 ст. 134 КАС України, а саме питання складності справи та виконаних адвокатом дій та наданих послуг, суд зазначає, що в провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває 17 позовів ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, секретаря Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Шишкіна Юрія Володимировича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії (справи №№160/4071/21, 160/4219/21, 160/4220/21, 160/4221/21, 160/4225/21, 160/4226/21, 160/4227/21, 160/4228/21, 160/4229/21, 160/4230/21, 160/4231/21, 160/4522/21, 160/4523/21, 160/4859/21, 160/5155/21, 160/5156/21, 160/6109/21, 160/6464/21).

Вказані справи перебувають у відкритому доступі в КП «Діловодство спеціалізованого суду» та в Єдиному державному реєстрі судових рішень, факт подання відповідних позовів до суду є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження.

Суд зазначає, що КП «Діловодство спеціалізованого суду» містить скановані копії позовних заяв, поданих позивачем у вказаних справах. З аналізу цих позовів, судом встановлено, що позивачем були складені ідентичні позовні заяви до одного й того ж позивача, з однаковим обґрунтуванням, викладенням підстав звернення до суду та аналізом актів законодавства та позиції Верховного Суду. Різницю між цими позовами складає лише номер, дата та назва рішення, яке було несвоєчасно опубліковано або неопубліковано відповідачем.

Таким чином, суд вважає, що адвокатом не було докладено значно великих зусиль для складання позовної заяви у цій справі, оскільки подана позовна заява є типовою до ще 16 ідентичних позовів, складених адвокатом у вищеперелічених справах.

Аналогічна ситуація стосується і таких послуг, як складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача-1 враховуючи практику Верховного Суду 6 стор. 3000 грн.; складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача-2 враховуючи практику Верховного Суду 6 стор. 3000 грн.

Проаналізувавши відповіді на відзив, судом встановлено, що адвокатом було змінено лише шрифт та назви відповідачів при складанні як відповіді на відзив відповідача-1, так і складанні відповіді на відзив відпоідача-2.

Отже, ані позивачем, ані його представником не було обґрунтовано належно складеним документом, в тому числі акту приймання-передачі послуг від 14.05.2021 року, заявленої ціни наданих послуг, з урахуванням складності справи та складених документів.

Стосовно другої вимоги, визначеної ч. 5 ст. 134 КАС України, а саме обґрунтованості витрат часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Судом проаналізовано акт приймання-передачі наданих послуг від 14.05.2021 року та з`ясовано, що він не містить посилання на витрачений адвокатом час при надані таких послуг, як: складання проекту позовної заяви враховуючи практику Верховного Суду 6 стор. 3000 грн.; складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача-1 враховуючи практику Верховного Суду 6 стор. 3000 грн.; складання проекту відповіді на відзив на позовну заяву відповідача-2 враховуючи практику Верховного Суду 6 стор. 3000 грн.; складання проекту заяви про усунення недоліків позовних вимог 2 стор. 500 грн.; складання проекту заяви про уточнення позовних вимог 2 стор. 500 грн.; складання проекту заяви по справі про надання доказів правничої допомоги 2 стор. 500 грн.; складання проекту заяви по справі про ухвалення додаткового рішення 2 стор. 500 грн.

Адвокатом визначено суму коштів з розрахунку складених сторінок, а не витраченого часу, проте відповідна позиція адвоката не відповідає прямий вимозі процесуального законодавства, а саме п.2 ч.5 ст. 134 КАС України.

Зважаючи на необґрунтованість розрахунку ціни наданих послуг, з огляду на відсутність підтвердження складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), суд вважає, що відсутність підтвердженого та обґрунтованого часу витраченого адвокатом на надання кожної послуги, свідчить про непідтвердження в акті приймання-передачі послуг від 14.05.2021 року обґрунтованості та фактичності заявленої ціни правової допомоги.

Вказане свідчить про фіктивне складання акту приймання-передачі послуг від 14.05.2021 року та викладення в ньому ціни позову, таким, що не відповідає фактично затраченому адвокатом часу на надання визначених послуг.

Стосовно третьої вимоги, визначеної ч. 5 ст. 134 КАС України, а саме обґрунтованості обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд зазначає, що з огляду на непідтвердження складності справи та виконаних адвокатом дій та наданих послуг, витраченого адвокатом часу, відсутня обґрунтованість обсягу наданих адвокатом послуг.

Більше того, адвокатом вчинялись однотипні дії по складанню, як аналогічних позовних заяв, так і аналогічних відповідей на відзив, та з порушенням строку поданих заяв про уточнення позовних вимог, одна з яких була повернута без розгляду ухвалою суду від 12.05.2021 року.

Стосовно четвертої вимоги, визначеної ч. 5 ст. 134 КАС України, а саме обґрунтованості ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, суд зазначає, що позов немайнового характеру, та ані позивачем, ані його представником жодним чином в позовній заяві, заяві про стягнення витрат на правову допомогу, відповідях на відзив, заяві про ухвалення додаткового рішення не обґрунтовано відповідних обставин.

Отже, за наслідками розгляду акту приймання-передачі наданих послуг від 14.05.2021 року за договором про надання правової допомоги від 16.03.2021 року, судом не встановлено жодної відповідності вказаного документа жодній з вимог ч. 5 ст. 134 КАС України.

Отже, суд вважає, що актом приймання-передачі наданих послуг від 14.05.2021 року не підтверджено обґрунтованості, доцільності, об`єктивності заявленої суми наданих адвокатом послуг.

Також, суд звертає увагу, що позивачем не надано належного доказу оплати витрат на правову допомогу у розмірі 12100 грн.

Пунктом 4.6 договору передбачено, що гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок Адвоката. У разі проведення розрахунку готівкою Адвокат видає довідку.

Суду не надано доказів зарахування коштів на рахунок адвоката, або списання з рахунку позивача, тому суд приходить до висновку про оплату послуг готівкою, проте позивачем на виконання вимоги пункту 4.6 договору не було надано довідки про оплату послуг.

Відповідно до ч.2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Сторонами договору визначено підтвердження оплати складанням довідки, проте належного документу на підтвердження оплати послуг, визначеного сторонами договору, суду не надано.

Суду надано квитанцію №14-05/2021 від 14.05.2021 року, з якої відомо, що ОСОБА_1 оплатив, а ОСОБА_3 отримав суму коштів в розмірі 12100 грн.

Суду надано копією цієї квитанції, з нечітким відтиском печатки адвоката, з чого неможливо встановити засвідчення вказаного документу саме адвокатом ОСОБА_3 .

Наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року затверджено Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, якими передбачено використання печатки на документах.

Суд враховує, що відповідно до ст. 58-1 Господарського кодексу України використання печатки не є обов`язковим, проте адвокатом ОСОБА_3 у власній діяльності використовується печатка, що свідчить про те, що дійсність документа, підписаного адвокатом Подоприголовим В.Є. має бути засвідчена печаткою, а тому її відбиток має бути чітким та зрозумілим.

Проте, суду подано квитанцію №14-05/2021 від 14.05.2021 року, яка не містить такого обов`язкового реквізиту документа, як чіткий відбиток печатки адвоката Подоприголовим В.Є., який використовує у діяльності печатку.

Отже, суду надано неналежно оформлену копію квитанцію №14-05/2021 від 14.05.2021 року, яка не є достовірним доказом оплати послуг за договором від 16.03.2021 року.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

На підставі поданих позивачем документів не можливо встановити дійсність та об`єктивність, як наданих послуг, так і їх оплати.

Також, квитанція №14-05/2021 від 14.05.2021 року не має посилання на адміністративну справу, в межах якої повинні сплачені ці кошти. В квитанції зазначено, що вона складена на виконання доручення з 16.03.2021 року по 14.05.2021 року, проте доручення з посиланням на конкретизацію розгляду справи, в межах якої видано такі документи, суду не надано.

Верховний Суд України у постанові від 01.10.2002 року № 36/63 визначив умови, за яких стороні сплачуться судові витрати за участь адвоката при розгляді справи, а саме: кошти сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались; їх сплата підтверджується відповідними документами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року по справі №806/2143/18 (адміністративне провадження №К/9901/4571/19).

Належно складеного документу про оплату послуг, суду не надано.

Враховуючи велику кількість однотипних позовів, поданих позивачем, посилання на конкретний номер справи є обов`язковим. Більше того, вказану квитанцію було складено вже після прийняття рішення судом, а тому позивачу було відомо номер адміністративної справи, в якій подано клопотання про ухвалення додаткового судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 22 квітня 2019 року по справі №806/2143/18 (адміністративне провадження №К/9901/4571/19).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»:

- договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

- інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

- представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Суд зазначає, що відшкодуванню судом підлягають послуги лише безпосередньо пов`язані з розглядом адміністративної справи.

Зустріч та усна консультація клієнта, в силу вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не є окремим видом адвокатської діяльності, а є частиною підготовки позовної заяви та підготовки копій документів до позовної заяви відповідно до кількості сторін та подача позову до суду.

Оскільки до такого виду адвокатської діяльності як складання позовної заяви віднесено надання консультацій та узгодження правової позиції, опрацювання нормативно-правових актів, суд не вбачає підстав для виділення їх в окремий вид послуг останніх.

Більше того, зустріч з клієнтом не є адвокатською послугою в силу вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Суд враховує, що адміністративна справа №160/4230/21 в силу частини 6 статті 12 КАС України є справою незначної складності, що зумовило її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду справи №160/4230/20 не є належним чином обґрунтованою, завищеною, такою, що не підтверджена жодним належним чином складеним документом у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи, кількості витраченого на ці послуги часу, та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

З огляду на позицію Європейського суду з прав людини позивачем не доведено фактичності та неминучості наданих адвокатом послуг та заявленої ціни.

Відповідно до частини четвертої статті 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Беручи до уваги викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволені заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 139, 241, 252, 292, 293 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, секретаря Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області Шишкіна Юрія Володимировича про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.С. Віхрова