Справа № 540/3207/20
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/3207/20
Головуючий в 1 інстанції: Кисильова О.Й.

Дата і місце ухвалення 11.01.2021р., м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

В С Т А Н О В И В:

26.10.2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.09.2020 року № 03310506 на суму 5100,00 грн. та № 03320506 на суму 23 800,00 грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалось на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі.

Апелянт посилалась на те, що в силу положень ст.ст. 80-81 ПК України, проведення фактичної перевірки можливо виключно при наявності певних обставин, передбачених законом. Однак, на думку апелянта, при постановленні рішення суд першої інстанції не досліджував наявність обставин для проведення фактичної перевірки. Апелянт вважає, що в матеріалах справи відсутні підтвердження доводів відповідача про те, що копія наказу та направлень на перевірку були отримані безпосередньо перед проведенням перевірки. Також вважає, що судом не спростовано твердження про те, що контрольна закупка була проведена за 8 хв. Після початку проведення перевірки.

Апелянт вважає, що порушення процедури проведення фактичної перевірки є достатньою підставою для скасування результатів перевірки, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 24.10.2019 року у справі № 420/6544/18.

З огляду на викладене в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.01.2021 року.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно з положеннями статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.08.2020 року посадовими особами ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі на підставі наказу від 28.07.2020 року № 625 та направлень від 13.08.2020 року № 936, № 937 здійснена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 на об`єкті - кафе за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами перевірки складений Акт від 17.08.2020 №0299/21/22/РРО/ НОМЕР_1 , яким зафіксовані порушення п. 11 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій", ст. 15, ст. 15-3 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", ст. 296 Податкового кодексу України, а саме:

- реалізація алкогольних напоїв без використання режиму попереднього програмування найменування товарів та кодів УКТ ЗЕД товарної підкатегорії (чек № 225 від 17.08.2020 року);

- здійснення торгівлі алкогольними напоями у невизначеному місці торгівлі алкогольними напоями (порушено заборону реалізації на спрощеній системі оподаткування алкогольних напоїв (крім пива та сидру), які згідно ДСТУ належать до групи «Лікеро-горілчані вироби»: Ром-кола, Бренді-кола, Orange spritz тощо;

- реалізація алкогольних напоїв без придбання відповідної ліцензії, а саме: в наявності ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом). Реалізація слабоалкогольних напоїв дозволена лише при застосуванні загальної системи оподаткування та за умови отримання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

08.09.2020 року на підставі Акту перевірки Головним управлінням ДПС Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № 03320506, яким до позивача застосований адміністративний штраф та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у сумі 23800,00 грн.;

- №03310506, яким до позивача застосовані штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі у сумі 5100,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятими податковими повідомленнями-рішення, позивач оскаржила їх до суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення поданого ФОП ОСОБА_1 позову, з огляду на наступне:

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п. 75.1.3. п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Відповідно до ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (п.п. 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 ПК України).

Згідно з п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 ПКУ може бути проведена контрольна розрахункова операція (п. 80.4 ст. 80 ПК України).

З матеріалів справи встановлено, що перевірка позивача проводилась відповідно до наказу від 28.07.2020 року № 625 на підставі п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що норма підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Отже, посилання позивача на відсутність в оскаржуваному наказі будь-яких посилань на повідомлення/інформацію про порушення позивачем законодавства чи інші підстави, що спричинили необхідність призначення фактичної перевірки, є безпідставними.

Таким чином, контролюючий орган мав право на проведення фактичної перевірки позивача на підставі здійснення контролюючим органом функцій (відповідно до положень ст. 19-1 ПК України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, а тому підстав для визнання спірної перевірки незаконною не вбачається.

Відповідно до пп. 81.1 ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Судом встановлено, що 17.08.2020 року фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 були вручені копія наказу та направлення на проведення фактичної перевірки № 936, № 937, що підтверджується особистим підписом позивача на направленнях.

При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що нормами Податкового кодексу України не передбачено обов`язку контролюючого органу заздалегідь попереджати платника податків про проведення фактичної перевірки, ознайомлювати його з наказом про проведення перевірки та направленням. Така перевірка може проводитись без попередження.

Що стосується доводів апелянта про те, що контрольна закупка була проведена за 8 хв після початку проведення перевірки, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, з огляду на те, що фіскальним чеком від 17.08.2020 року підтверджено факт здійснення розрахункової операції о 11:08 год., при цьому, згідно відомостей акту перевірки № 0299 перевірка розпочата 17.08.2020 об 11:08 год.

За наслідком дослідження наявних в матеріалах справи доказів колегія суддів дійшла висновку про дотримання контролюючим органом порядку проведення фактичної перевірки позивача, та необґрунтованість доводів позивача про протилежне.

Що стосується суті виявлених порушень, колегія суддів зазначає наступне:

Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 № 481/95-ВР визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, мають право продавати сидр та перрі (без додання спирту) без отримання окремої ліцензії на право роздрібної торгівлі цими алкогольними напоями.

Статтею 15-3 цього Закону встановлені обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів. Так, зокрема, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях торгівлі.

Для цілей застосування цього Закону, згідно ст. 1, алкогольними напоями слід вважати продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу "живого" бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.

Слабоалкогольні напої це алкогольні напої з вмістом етилового спирту від 0,5 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць та екстрактивних речовин не більш як 14,0 г на 100 куб. см, виготовлені на основі водно-спиртової суміші з використанням інгредієнтів, напівфабрикатів та консервантів, насичені чи ненасичені діоксидом вуглецю.

місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема:

- оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

- порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач отримала ліцензію Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) № 1900602, строк дії: з 17.10.2019 до 17.10.2020. Адреса місця торгівлі згідно зазначеної ліцензії: АДРЕСА_1 , кафе.

Також встановлено, що ФОП ОСОБА_1 перебуває на спрощеній системі оподаткування.

17.08.2020 року об 11 год. 08 хв. посадовими особами Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі була проведена контрольна закупка відповідно до положень п.п. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу та придбано "сл.алког.бр.кола 0,33" за ціною 29,00 грн., що підтверджується фіскальним чеком № .

Таким чином, наданими відповідачем доказами підтверджено факт продажу ФОП ОСОБА_1 алкогольного напою, який не є пивом.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями є документом, який засвідчує право суб`єкта господарювання реалізовувати громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання, незалежно від форми розрахунків, усі види алкогольних напоїв, у тому числі слабоалкогольні напої, пиво, перрі та сидр без отримання окремої ліцензії на кожен вид.

Однак, слід звернути увагу на те, що п. 291.2 ст. 291 Податкового кодексу України визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п. 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України).

Згідно положень підпункту 3 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють виробництво, експорт, імпорт, продаж підакцизних товарів (крім роздрібного продажу паливно-мастильних матеріалів в ємностях до 20 літрів та діяльності фізичних осіб, пов`язаної з роздрібним продажем пива, сидру, пері (без додання спирту) та столових вин).

Таким чином, підпунктом 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України встановлений перелік видів діяльності та/або їх ознак, провадження яких не сумісне із метою, засадами та механізмами спрощеної системи оподаткування.

Суб`єкти господарювання - фізичні особи, які обрали спрощену систему оподаткування, реалізують своє право на роздрібну торгівлю алкогольними напоями у загальному порядку, тобто у спосіб, визначений статтею 15 Закону № 481/95-ВР, але враховуючи особливості, що обумовлені обраною ними за власною ініціативою системою оподаткування.

Отже, фізичні особи, які перебувають на спрощеній системі оподаткування і отримали ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями можуть здійснювати продаж алкогольних напоїв з урахуванням обмежень, передбачених для платників єдиного податку.

Оскільки на момент перевірки позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування і була платником єдиного податку, вона мала право здійснювати реалізацію виключно пива та столових вин.

Таким чином, з огляду на задокументований відповідачем факт продажу позивачем під час перебування на спрощеній системі оподаткування слабоалкогольного напою, ємністю 0,33 грн., вмістом алкоголю 8%, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість та правомірність застосування до позивача штрафних санкцій за порушення вимог статті 15, 15-3 Закону № 481/95-ВР в частині, що стосується реалізації алкогольного напою за відсутності відповідної ліцензії та у невизначеному місці торгівлі.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 08.09.2020 року № 033205096 є правомірним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

Що стосується застосування до позивача штрафних санкцій за порушення п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», слід зазначити наступне:

Так, в ході перевірки встановлено, що позивачем здійснюється реалізація алкогольних напоїв без використання режиму попереднього програмування найменування товарів та кодів УКТ ЗЕД товарної підкатегорії (чек № 225 від 17.08.2020 року).

Як вже зазначалось вище, з акту перевірки та наданих доказів встановлено, що 17.08.2020 року об 11:08 год. посадовими особами контролюючого органу була проведена контрольна закупка і придбано "сл.алког.бр.кола 0,33" за ціною 29,00 грн.

Згідно із п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій з використанням режиму попереднього програмування найменування товарів (послуг) (із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів), цін товарів (послуг) та обліку їх кількості.

В свою чергу, згідно п..215.1 ст.215 Податкового кодексу України, до підакцизних товарів належать, зокрема, спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво (крім квасу "живого" бродіння).

Наданим відповідачем чеком від 17.08.2020 року № підтверджено порушення позивачем вимог п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

У запереченнях до акту перевірки позивачем зазначено про те, що у зв`язку з помилкою касового апарату неможливо запрограмувати код УКТ ЗЕД.

Таким чином, позивачем не заперечено факт допущення вказаного порушення, однак зазначено причини, які на думку позивача, звільняють її від відповідальності за вчинення вказаного порушення.

В свою чергу в ході розгляду справи позивачем не надано жодного доказу у підтвердження обставин, зазначених в запереченні на акт перевірки.

При цьому, ні позов, ні апеляційна скарга також не містять доводів, які б спростовували висновки контролюючого органу про порушення позивачем вимог п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно п. 7 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму попереднього програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

З огляду на викладене вище колегія суддів вважає правомірним застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 5100 грн. за порушення п. 11 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а тому податкове повідомлення-рішення від 08.09.2020 року № 03310506 скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук