Справа № 300/1590/21
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" травня 2021 р. справа № 300/1590/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1 ,
до Долинської міської ради,
третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ,
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,
ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ), 12.04.2021 звернулася в суд з адміністративним позовом до Долинської міської ради (надалі також відповідач, міська рада), третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 в особі представниці ОСОБА_3 (надалі також представниця, ОСОБА_3 ) у якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність щодо нерозгляду виконкомом Долинської міської ради заяв від 10.08.2020 (вхідний номер Т/294 від 11.08.2020) та від 17.02.2021 (вхідний номер Т/199 від 24.02.2021) про зобов`язання жителя с. Грабова Долинської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_2 у 10-денний строк демонтувати незаконно облаштовану на бетонній основі металеву огорожу вздовж струмка по АДРЕСА_1 у відповідності до п. 5 ст. 61 Земельного кодексу України;
- зобов`язати розглянути на виконкомі міської ради заяви від 10.08.2020 (вхідний номер Т/294 від 11.08.2020) та від 17.02.2021 (вхідний номер Т/199 від 24.02.2021) про зобов`язання жителя с. Грабова Долинської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_2 у 10-денний строк демонтувати незаконно облаштовану на бетонній основі металеву огорожу вздовж струмка по АДРЕСА_1 у відповідності до п. 5 ст. 61 Земельного кодексу України.
Позовні вимоги мотивовано тим, що Долинська міська рада протиправно не виносила на розгляд виконкому подані ОСОБА_1 заяви від 10.08.2020 (вхідний № Т/294 від 11.08.2020) та від 17.02.2021 (вхідний № Т/199 від 24.02.2021) щодо зобов`язання ОСОБА_2 у десятиденний строк демонтувати незаконно облаштовану ним огорожу (паркан). На переконання позивачки, у травні 2020 року ОСОБА_2 за відсутності відповідного рішення органу місцевого самоврядування самовільно зайняв частину земельної ділянки вздовж струмка та облаштував на бетонній основі металевий паркан висотою 1,6 метра. Також зазначила, що постановою адміністративної комісії Долинської міської ради 15.07.2020 ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за самовільне здійснення встановлення металевої огорожі в прибережній захисній смузі струмка з накладенням штрафу в розмірі 340,00 гривень. За наведених підстав, позивач просила визнати бездіяльність протиправно, а також зобов`язати міську раду розглянути на виконавчому комітеті Долинської міської ради заяви від 10.08.2020 та від 17.02.2021.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку визначеному статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства (а.с.28-29).
Згідно з частиною 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), відповідач скористався правом подання відзиву, який надійшов на адресу суду 12.05.2021 (а.с.45-46). Долинська міська рада вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Відповідач вказує на те, що звернення позивачки розглянуті міською радою неодноразово та надано відповідь за №114 від 15.09.2020 (а.с.16) та відповідь №181 від 12.03.2021 (а.с. 18). Крім того з позивачкою довгий час велася переписка, питання вирішувалися по суті адміністративною комісією Долинської міської ради. Також, відповідач в обґрунтування того, що територія на якій знаходиться спірний паркан не є прибережною смугою навів постанову Верховного Суду України від 22.05.2013 року, справа № 6-25цс13. Відповідач також посилався на те, що розгляд заяв громадян, окрім виконавчого комітету, може здійснюватися і структурними підрозділами ради в межах їх компетенції.
Представник позивачки, ОСОБА_4 на адресу суду 14.05.2021 надіслав відповідь на відзив та відповідь на пояснення щодо позову. Однак, так як справа відноситься до справ незначної складності, відповідно до вимог частини першої статті 263 КАС України, заявами по суті справи є позов та відзив. Отже, відповідь на відзив та відповідь на пояснення щодо позову представника позивача, суд до уваги не приймає.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши зміст позовної заяви, пояснення представниці третьої особи, відзив на позов, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, судом встановлено наступні обставини.
ОСОБА_1 10.08.2020 звернулася до Долинського міського голови із заявою про винесення на розгляд сесії виконкому Долинської міської ради поданої заяви та прийняття відповідного рішення з вимогою до жителя Долинської об`єдної територіальної громади (надалі також, Долинської ОТГ) ОСОБА_2 у десятиденний строк демонтувати облаштовану ним у прибережній захисній смузі річки на бетонній основі огорожу (паркан) по всій довжині (а.с. 15).
Листом від 15.09.2020 №114 за підписом начальника управління благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради надано відповідь про те, що в Долинській міській раді ОТГ зареєстровано та перебуває на розгляді звернення громадянина ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою та влаштування огорожі. За результатами прийнятих рішень Долинською міською радою ОТГ та її виконавчим комітетом заява буде розглянута по суті (а.с.16).
Позивач 17.02.2021 повторно звернулася із заявою про прийняття відповідного рішення щодо її звернення (а.с.17).
Управлінням благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради Івано-Франківської області надано відповідь від 12.03.2021 №181 про те, що рішенням Долинської міської ради №145-4/2021 від 29.01.2021 «Про розгляд звернення громадянина ОСОБА_2 в селі Грабів» міська рада надала йому земельну ділянку площею 0,0300 га, для сінокосіння в оренду терміном на п`ять років. Також зазначила, що згідно із частиною 2 статті 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей (а.с.18-19).
Позивач не погоджуючись із зазначеними відповідями Долинської міської ради, 12.04.2021 звернулася до суду за захистом свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з невинесенням на розгляд виконкому міської ради заяв ОСОБА_1 від 10.08.2020 та 17.02.2021.
При розгляді та вирішенні даної справи, суд застосовує до спірних правовідносин норми Конституції України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Земельного Кодексу України, Закону України "Про звернення громадян", у редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Абзацом 1 статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Згідно із статтею 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (надалі, також - Закон №280/97-ВР), місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Відповідно до підпунктів 1, 5, 10, 14 пункту 6 частини 1 статті 33 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема: здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів; вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом; здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; здійснення контролю за забезпеченням безперешкодного і безоплатного доступу громадян до узбережжя водних об`єктів та островів для загального водокористування відповідно до закону
Згідно із приписами статті 53 Закону №280/97-ВР основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць, і є правомочними, якщо в них бере участь більше половини від загального складу виконавчого комітету.
Відповідно до частин 1, 2, 4 Закону №280/97-ВР, сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. Організаційні засади реалізації повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад щодо здійснення державної регуляторної політики визначаються Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності". Відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради. Положення про відділи, управління та інші виконавчі органи ради затверджуються відповідною радою.
Частина 6 статті 59 Закону №280/97-ВР визначає, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
Згідно з частиною 5 статті 61 Земельного кодексу України, у прибережних захисних смугах забороняється влаштування огорож або інших конструкцій, що перешкоджають доступу громадян до берегів річок, водойм та островів, крім випадків, передбачених законом.
Такі огорожі або інші конструкції демонтуються їхніми власниками протягом десяти днів після одержання письмової вимоги місцевої державної адміністрації чи виконавчого органу сільської, селищної чи міської ради. У разі невиконання такої вимоги зазначені огорожі або інші конструкції демонтуються за рішеннями місцевої державної адміністрації чи виконавчого органу сільської, селищної чи міської ради. Видатки відповідного місцевого бюджету, пов`язані з демонтажем зазначених огорож або інших конструкцій, відшкодовуються їхніми власниками.
У разі якщо неможливо встановити власника огорожі або інших конструкцій чи особу, за рішенням якої вони були встановлені, оплата робіт, пов`язаних із демонтажем, покладається на особу, у користуванні якої перебуває земельна ділянка, на якій встановлена огорожа або інші конструкції.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР (надалі також Закон № 393/96-ВР), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Статтею 4 Закону № 393/96-ВР передбачено, що до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.
Згідно з нормами статті 19 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.
Проаналізувавши наведені законодавчі норми, суд зазначає, що до виключної компетенції виконавчого комітету міської ради входять повноваження щодо розгляду питання демонтажу огорожі, зведеної в прибережній захисній смузі. Таким чином, встановлення фактичних обставин по суті заяви та відповідно прийняття рішення повинне здійснюватися саме виконавчим комітетом міської ради, як органом, до компетенції якого відносяться такі повноваження.
У даному контексті, суд вважає позицію відповідача про те, що заяви позивачки можуть розглядатися в іншими структурними підрозділами відповідача необґрунтованою, оскільки в підтвердження розподілу повноважень між структурними підрозділами Долинської міської ради та виконавчого комітету відповідачем не надано жодного доказу. Тому, на переконання суду, прослідковується передача спірних заяв на розгляд іншого органу, який не вповноважених на розгляд таких заяв.
Що стосується посилання третьої особи на те, що даний спір повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства, суд зазначає, що судовій перевірці в даній адміністративній справі підлягає питання дотримання процедури розгляду заяви (скарги) про зобов`язання знесення огорожі відповідно до пункту 5 статті 61 Земельного кодексу України. Проте, саме рішення по суті заяви відноситься до компетенції відповідача, а вразі непогодження із змістом цього рішення, то таке дійсно, відповідно до приписів частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Проаналізувавши відповіді, подані на заяви позивачки управлінням благоустрою та інфраструктури Долинської міської ради, суд приходить до висновку, що такі не є належним підтвердженням їх розгляду, в розумінні статті 19 Конституції України, частини 6 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР та частини 5 статті 61 Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III.
Що стосується обґрунтування та поданих доказів сторін у підтвердження чи спростування віднесення берега струмка по вул. І. Франка у селі Грабові Долинської міської ради до прибережної захисної смуги, суд наголошує, що таке не стосується спірних правовідносин та є предметом розгляду та оцінки саме виконавчим комітетом міської ради або судом цивільної юрисдикції.
Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з положеннями частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, суд зазначає, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами факт правомірного реагування та розгляду у спосіб, визначений Законом, заяв позивача від 10.08.2020 та від 17.02.2021.
Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, добросовісно.
Принцип добросовісності загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.
Проаналізувавши встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про підставність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, а тому позов є таким, що підлягає до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 1 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до приписів статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн, подано:
- договір про надання правової допомоги від 30.06.2020 укладений між адвокатом Дуткевичем Михайлом Васильовичем та ОСОБА_1 (а.с.22);
- розрахунок вартості за надані послуги по договору №15 від 30.06.2020, відповідно до якого визначено вартість наданих послуг консультація з адвокатом 40 хв, 300 грн; складання адвокатських запитів та заяв 180 хв, 1700 грн, підготовка та складання позову 360 хв, 2000 грн (а.с.23);
- квитанцію до прибуткового касового ордера №29 від 06.04.2021 про сплату позивачем суми 4000 грн (а.с.24);
- копію ордера серії ІФ №087377 від 30.06.2020 (а.с.25).
Водночас, відповідач не заперечив проти визначеного розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Також у матеріалах справи наявна квитанція №ПН1975872 від 07.04.2021 про сплату судового збору за подання позовної заяви на суму 908,00 грн (а.с.1).
Таким чином, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн та витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 4000 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 132, 139,241-246, 255, 295, 297, 299, підпунктом 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Рожнятівським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 28.11.2008;

відповідач - Долинська міська рада, адреса: проспект Незалежності, 5, місто Долина, Івано-Франківська область, 77503, ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.