Справа № 540/1823/20
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/1823/20
Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д..

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання зарахувати частину загального трудового стажу до страхового стажу та здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову у зарахуванні до загального страхового стажу період роботи у радгоспі з 1979 - 1985 роки та у колгоспі ім. Суворова за період з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до загального страхового стажу період роботи у радгоспі ім. Орджонікідзе Одеського спеціалізованого тресту м`ясо - молочного радгоспу за період з 1979 - 1985 роки та у колгоспі ім. Суворова за період з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки та здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 18.05.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 25.05.2020 року відповідач прийняв рішення № 80, яким відмовив йому в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. На думку позивача це рішення є протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно порушує його конституційне право на пенсійне забезпечення.

Так, позивач зазначав, що, на день досягнення ним пенсійного віку, його загальний страховий стаж є достатнім, що підтверджено відповідними записами в трудовій книжці, а тому він набув право на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), але за розрахунком відповідача страховий стаж становить 26 років 16 днів та є недостатнім для призначення пенсії.

Відповідач не зарахував до страхового стажу періоди роботи у радгоспі ім. Орджонікідзе Одеського спеціалізованого тресту м`ясо-молочного радгоспу з 1979-1985 роки та у колгоспі ім. Суворова за період з 10.05.1985 р. по 14.05.1987 р., на тій підставі, що довідка від 05.03.2020 р. № 18, яка видана ДП «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№111)», про роботу в радгоспі ім. Орджонікідзе Одеського спеціалізованого тресту м`ясо-молочного не містить всіх підтверджуючих даних про період роботи, стаж розраховано за довідкою про помісячно нараховану заробітну плату з 1979-1985 роки; період роботи у колгоспі ім. Суворова за період з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки зарахована до вказаних відпрацьованих трудоднів в архівній довідці від 05.11.2019 № 500, виданої КУ «Об`єднаний трудовий архів Ширяївського району».

Позивач вважав, що, вирішуючи питання призначення пенсії, відповідач не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття рішення, не використав всі свої повноваження для повного, всебічного, добросовісного розгляду заяви про призначення пенсії з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження частково задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнане протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 25.05.2020 року № 80 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області включити до трудового стажу ОСОБА_1 в повному обсязі період роботи у колгоспі ім. Суворова з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки.

Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 18.05.2020 року з урахуванням висновків суду, наведених в даному рішенні.

В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при обчислені стажу роботи в колгоспах за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю, але суд першої інстанції зазначену норму залишив поза увагою.

Позивач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 18 травня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Разом з заявою про призначення пенсії від 18 травня 2020 року, зареєстрованою за №936, позивач надав такі документи:

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номера,

- заяву про призначення/перерахунок пенсії,

- паспорт,

- трудову книжку та військовий квиток,

- довідку № 18 від 05.03.2020, довідку з військкомату № 76 від 18.03.2020, архівну довідку № 500 від 18.05.2020, що відображено в розписці-повідомленні.

25 травня 2020 року відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, розглянута заява позивача про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-ІV та прийняте рішення № 80 про відмову в призначенні пенсії.

Рішення про відмову в призначенні пенсії обґрунтоване тим, що для призначення пенсії подані такі документи: трудова книжка НОМЕР_1 , видана 11.01.1984 року, довідка від 18.03.2020 №76, видана Білозерським районним військовим комісаріатом Херсонської області, довідка від 05.03.2020 №18 видана ДП «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-викнавчої служби України (№111)» та архівна довідка № 500 від 05.11.2019 р., відповідно до яких страховий стаж позивача складає 26 років 16 днів, при необхідному мінімальному страховому стажі 27 років (а.с. 11). При цьому з періоду роботи позивача в колгоспі ім. Суворова в період з 10.05.1985 р. по 14.05.1987 рік, до страхового стажу зараховано лише 08 місяців 21 день, відповідно до відпрацьованих трудоднів, які вказані в архівній довідці від 05.11.2019 р. № 500.

Позивачу не зараховано стаж роботи у радгоспі ім. Орджонікідзе Одеського спеціалізованого тресту м`ясо-молочного радгоспу за період з 1979-1985 роки та у колгоспі ім. Суворова за період з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки, на тій підставі, що довідка від 05.03.2020 р. № 18 ДП «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№111)» не містить всіх підтверджуючих даних про період роботи, стаж розраховано за довідкою про помісячно нараховану заробітну плату з 1979-1985 роки; період роботи у колгоспі ім.. Суворова за період з 10.05.1985 по 14.05.1987 роки зараховано до вказаних відпрацьованих трудоднів в архівній довідці від 05.11.2019 № 500, виданої КУ «Об`єднаний трудовий архів Ширяївського району».

Згідно зі ст. 56 Закону № 1788-ХІІ робота в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

З наведених вище підстав відповідач рішення відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058-ІV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу на дату досягнення пенсійного віку.

Також позивачу було роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням, він може його оскаржити в адміністративному або судовому порядку.

Як свідчить розрахунок страхового стажу, здійснений апелянтом, страховий стаж позивача становить 26 років 16 днів.

До страхового стажу зараховані такі періоди роботи: 15.05 1976 року - 15.09.1976 року - 04 місяці 01 день; 15.11.1976 року - 15.03.1977 року - 04 місяці 01 день; 15.05.1977 року - 15.12.1977 року - 07 місяців 01 день; 15.02.1978 року - 12.04.1978 року - 01 місяць 28 днів; 13.04.1978 року - 25.04.1980 року - 2 роки 13 днів; 01.01.1981 року - 15.01.1981 року - 15 днів; 01.06.1981 року - 15.06.1981 року - 15 днів; 15.12.1981 року - 15.12.1982 року - 1 рік; 15.04.1983 року - 15.09.1983 року - 05 місяців 01 день; 01.11.1983 року - 15.11.1983 року - 15 днів; 15.01.1984 року - 15.04.1985 року - 1 рік 03 місяці 01 день; 10.05.1985 року - 31.12.1985 року - 06 місяців 18 днів; 01.01.1987 року - 14.05.1987 року - 02 місяці 03 дні; 14.07.1987 року - 24.11.1987 року - 04 місяці 11 днів; 24.02.1988 року - 29.03.1994 року - 6 років 01 місяць 06 днів; 01.01.2003 року - 31.12.2003 року - 1 рік; 01.01.2004 року - 31.01.2013 року - 9 років 01 місяць; 01.02.2013 року - 28.02.2013 року - 23 дні; 01.07.2013 року - 06.11.2015 року - 2 роки 04 місяці 07 днів; 03.09.2018 року - 01.10.2018 року - 01 місяці 07 днів.

Також апелянта зазначає, що оскільки інформація в довідці від 05.03.2020 року №18, видана ДП «Сільськогосподарське підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№111)» не містить всіх підтверджуючих даних про періоди роботи, стаж розраховано за довідкою про помісячно нараховану заробітну плату за 1976-1978 роки та за 1981-1985 року, відповідно до пункту 4.5 Порядку 22-1, та період роботи в колгоспі ім. Суворова з 10.05.1985 року по 14.05.1987 року, зараховано відповідно до вказаних відпрацьованих трудоднів в архівній довідці від 05.11.2019 року №500, виданої КУ «Об`єднаний трудовий архів Ширяївського району», а саме 1985 рік - 170 вихододнів, 1986 рік - відсутні вихододні та 1987 рік - 54 вихододні, що становить 08 місяців 21 день.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що обчислення відповідачем стажу роботи в колгоспі в трудоднях без встановлення поважності причин невиконання встановленого мінімуму трудової участі у громадському господарстві є протиправним.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 8 Основного Закону, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 21 Конституції України закріплено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ст. 22 Основного Закону, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до приписів ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, які чинні на час розгляду справи (далі Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1,2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Тобто, якщо колгоспник не виробив обов`язковий мінімум трудової участі в громадському господарстві з причин, визнаних правлінням чи загальними зборами колгоспників поважними, адміністрація колгоспу вносила відповідні записи до трудової книжки.

В разі відсутності рішення правління колгоспу або загальних зборів колгоспників або правонаступника про зарахування певного року до стажу роботи, через невиконання встановленого мінімуму трудової участі в колективному господарстві з поважної причини, обчислення страхового стажу проводиться за фактичною тривалістю у визначеному Законом порядку.

У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або в разі відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.

Встановлені обставини справи свідчать, що трудова книжка колгоспника позивача не містить записів про поважність підстав не відпрацювання необхідної кількості вихододнів.

Надані архівні довідки також не містять посилань на наявність рішення правління колгоспу або його правонаступника по зарахування певного стажу до роботу в повному обсязі через невиконання встановленого мінімуму трудової діяльності з поважних підстав.

Суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції зазначає, що неможливість підтвердити певні обставини за відсутності документів в архіві не є підставою для висновку, що такі відомості неправдиві. Навпаки, відповідач не отримав від архівної установи достатніх доказів на підтвердження своїх доводів щодо невиконання позивачем встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та відсутності поважних підстав такого невиконання.

Отже, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявленої ним правової позиції щодо відсутності підстав для зарахування до стажу роботи позивача періоду його роботи з 10.05.1985 року по 14.05.1987 в колгоспі ім. Суворова.

Також, апеляційний суд зазначає, що невиконання позивачем встановленого мінімуму трудоднів у 10.05.1985 року по 14.05.1987 роках, не може позбавляти його права на зарахування цих періодів роботи до трудового стажу.

В свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі № 677/277/17.

Також Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

З урахуванням викладених обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо наявності, станом на час звернення позивача до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсій, підстав для зарахування йому періодів роботи з 10.05.1985 року по 14.05.1987 роках до стажу роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги апеляційний суд зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, апеляційним судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 21, 22, 46, 55 Конституції України, ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року у справі №540/1823/20 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 18.05.2021 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.