Справа № 200/2316/21-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 р. Справа№200/2316/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича при секретарі судового засідання Купріян В.Ю. розглянувши адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, 59

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки)

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, в якому просила суд скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області відносно ОСОБА_1 про сплату боргу (недоїмки, штрафу) з єдиного соціального внеску № Ф-461-17У від 17.12.2019 року на загальну суму 38463,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18.02.2021 року позивачу від державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Орунджої К.І. стало відомо, що неї відкрито виконавче провадження ВП № 61628678 від 25.03.2020 року з примусового виконання вимоги Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області від 17.12.2019 року № Ф-461-17У, про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , боргу по сплаті єдиного соціального внеску у розмірі 38123,61 грн., штрафу у розмірі 340,00 грн., на загальну суму 38463,61 грн.

18.02.21021 року від державного виконавця позивач отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження та копію зазначеної вимоги, що підтверджується підписом державного виконавця, датою 18.02.2021 року та печаткою відділу ДВС (т.1,а.с.10).

Вказала, що була зареєстрована з 31.03.1997 року в у якості фізичної особи-підприємця, дата внесення запису в єдиному державному реєстрі фізичних та юридичних осіб 08.10.2008 року (КВЕД 74.19) та 18.02.2021 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Діяльність з квітня 2014 року не здійснювала.

Вважає оскаржувану вимогу протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Крім того, просила поновити з поважних причин строк оскарження вимоги № Ф-461-17У від 17.12.2019 року про сплату боргу (недоїмки, штрафу) на загальну суму 38463,61 грн., оскільки зазначена вимога на адресу позивача не надходила, сплата боргу ставить позивача на грань життя та смерті.

В якості правових підстав позивач посилається на Конституцію України, Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2462-VI (надалі в тексті - Рішення Закон 2464), Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII, Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" від 02.09.2014 року № 1669-VII (далі - Закон №1669), Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12,2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», чисельну практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.

Ухвалою від 05 березня 2021 року суд прийняв до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі №200/2316/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), призначивши її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 23 березня 2021 року.

22 березня 2021 року від представника відповідача до суду надійшло клопотання про перенесення судового засідання.

23 березня 2021 року суд відклад розгляд справи на 19 квітня 2021 року.

06.04.2021 року представником відповідача засобами електронного зв`язку через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив суд відмовити у задоволені позовних вимог з наступних підстав:

1) Вимога про сплату боргу з єдиного внеску від 17.12.2019р. №0-461-17 була направлена на податкову адресу позивача поштою з повідомленням про вручення 19.12.2019р., яку було повернуто 28.01.2019 з позначкою ДП «Укрпошта» - «за закінченням встановленого строку збереження». Таким чином, дата узгодження даного рішення з платником податку є 28.01.2019р. (відповідачем допущена описка -2020 рік).

2) Головним управлінням ДПС у Донецькій області вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 17.12.2019 №Ф-461-17 прийнята та направлена на адресу позивача в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством.

3) Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» №440-ІХ, який набув чинності 13 лютого 2020 року, пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464-УІ було виключено, а тому позивач повинен виконувати покладені на нього обов`язки зі сплати єдиного соціального внеску відповідно до положень Закону № 2464-VI.

08 квітня 2021 року від відповідача через канцелярію суду надійшов оригінал відзиву на адміністративний позов разом із додатками.

З 12 квітня 2021 року по 23 квітня 2021 року суддя перебував на лікарняному у зв`язку з тимчасової втратою працездатності.

19 квітня 2021 року відкладено розгляд справи у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному.

З 26 квітня 2021 року по 29 квітня 2021 року суддя перебував в щорічній черговій відпустці за сімейними обставинами у зв`язку із реабілітацією.

30 квітня 2021 року судом призначена дата судового засідання на 11 травня 2021 року.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , відповідно до даних Міністерства юстиції України, згідно безкоштовного запиту на сайті Міністерства, була зареєстрована як фізична особа-підприємець 31.03.1997 року та знаходилась на податковому обліку як платник податків та як платник єдиного внеску в Головному управління ДПС у Донецькій області, Краматорська державна податкова інспекція (м. Краматорськ). Там же було визначено місцезнаходження позивача: АДРЕСА_2 .

У вищезазначеному витягу зазначено дата та номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця позивача, підстава внесення: 18.12.2021, номер запису 02009563, власне рішення.

Згідно до копії паспорта громадянина України позивача, яка долучена до матеріалів справи місце проживання позивача: АДРЕСА_3 , дата реєстрації -17.08.2016 року.

Доказів внесення до ЄДРПОУ або інших інформаційних баз відомостей щодо зміни податкової адреси позивача сторонами до суду не надано. Сторонами не надано доказів визначення позивачем податкової адреси.

Відповідач Головне управління ДПС у Донецькій області є суб`єктом владних повноважень органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

17.12.2019 року Головним управлінням Державної податкової служби у Донецькій області сформована вимога № Ф- 461-17 про зобов`язання позивача сплатити борг (недоїмку) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в загальному розмірі 38463,61 грн., із яких сума недоїмки склала 38123,61 грн., штраф 340 грн.

При цьому відповідачем у спірній вимозі від 17.12.2019 року визначена дата на якою виникла заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені 05.03.2020 рік ( відповідачем допущена описка, оскільки зазначена дата ще не наступила на час формування вимоги).

Відповідачем на адресу позивача, визначену в ЄДРЮФОП та ГФ 19.12.2019 року направлена податкова вимога, яка повернута Укрпоштою на адресу відповідача з відміткою «За закінченням встановленого строку зберігання» та зазначена дата проставлена поштовим оператором 28.01.2020 року (т.1, а.с. 38-40).

Згідно даних зворотного боку облікової картки (ІКП) з єдиного внеску недоїмка з ЄСВ виникла: 20.01.2014 року у сумі 1218,67 грн.; 22.04.2014 року у сумі 1267,95 грн.; 21.07.2014 року у сумі 1267,95 грн.; 20.10.2014 року у сумі 1267,95 грн.; 12.12.2014 року штраф 170 грн.; 12.12.2014 року штраф 170 грн.; 20.01.2015 року у сумі 1267,95 грн.; 20.04.2015 року у сумі 1267,95 грн.; 20.07.2015 року у сумі 1267,95 грн.; 19.10.2015 року у сумі 1323,47 грн.; 19.01.2016 року у сумі 1434,51 грн.; 09.02.2018 року у сумі 8448 грн.; 19.04.2018 року у сумі 2457,18 грн.; 19.07.2018 року у сумі 2457,18 грн.; 19.10.2018 року у сумі 2457,18 грн.; 21.01.2019 року у сумі 2457,18 грн.; 19.04.2019 року у сумі 2457,18 грн.; 19.07.2019 року у сумі 2457,18 грн.; 21.10.2019 року у сумі 2457,18 грн., усього 38463,61 грн.

Вирішуючи адміністративну по суті заявлених позовних вимог, оцінюючи обґрунтованість заперечення відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який набрав чинності з 01.01.2011, зі змінами та доповненнями визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно зі статтею 2 Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (ч. 2 ст. 2 Закону № 2464-VI).

Пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону №2464 визначено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування .

Відповідно до ст. 4 Закону, позивач є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 2 статті 6 Закону №2464, визначені обов`язки платника єдиного внеску, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця (п. 8 ст. 9 Закону № 2464).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до частини 4 статті 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з абзацами третім та/або четвертим пункту 3 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 у разі, якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску та або борги зі сплати фінансових санкцій орган доходів і зборів, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла або зросла недоїмка зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій) надсилають вимогу про її сплату. Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається належним чином надісланою (врученою), якщо вона надіслана на адресу (місцезнаходження юридичної особи або його відокремленого підрозділу, місце проживання або останнього відомого місця перебування фізичної особи) платника єдиного внеску рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику єдиного внеску або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі якщо неможливо надіслати (вручити) платнику єдиного внеску вимогу про сплату боргу (недоїмки) поштою у зв`язку з відсутністю його за місцезнаходженням (місцем проживання) (відсутністю службових (посадових) осіб платника єдиного внеску за його місцезнаходженням), відмовою платника єдиного внеску або службових (посадових) осіб платника прийняти вимогу, поверненням поштового відправлення у зв`язку із закінченням встановленого строку зберігання або з інших причин, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення, вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Тобто, відповідачем дотримана процедура формування та направлення вимоги з єдиного податку.

З огляду на приписи Закону 2464 та Інструкції № 449 спірна вимога вважається врученою позивачу.

Однак, судом врахований той факт, що відповідач на протязі 2014-2019 років не виконував приписи Закону та Інструкції та не формував і не направляв на адресу позивача вимогу з ЄСВ, оскільки сума недоїмки перевищувала 10 гривень. Доказів противного від цього відповідачем суду не надано.

Позивач отримала 18.02.21021 року від державного виконавця копію постанову про відкриття виконавчого провадження та копію зазначеної вимоги, що підтверджується підписом державного виконавця, датою 18.02.2021 року та печаткою відділу ДВС.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Рішенням Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» встановлено: «Ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами».

З огляду на принцип доступу до справедливого правосуддя та фактом отримання позивачем спірної вимоги у державного виконавця, суд вважає за доцільне визнати поважними підстави щодо пропуску позивачем строку звернення до суду та необхідністю поновлення строків звернення до суду щодо оскарження вимоги № Ф-461-17 У від 17.12.2019 року про сплату боргу (недоїмки, штрафу) на загальну суму 38463,61 грн.

Щодо позовних вимог позивача то суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 14.04.2014 №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

З метою забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон України від 02.09.2014 №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким були внесені зміни до Закону №2464-VI, а саме його розділ VIII «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 9-3 ( в подальшому пункту 9.4): «Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 №405/2014, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у ст. 2 Закону № 1669-VII, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому ПК України для списання безнадійного податкового боргу».

Згідно з п. 2 Закону України від 02 березня 2015 року № 219-VIII «Про внесення змін до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464-VI щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці», п. 9-3 в редакції Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII вважати п. 9-4.

З аналізу зазначених норм законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин вбачається, що підставою не застосування до платника єдиного внеску відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, визначених Законом №2464-VI, є факт перебування такого платника на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», та заява, подана у довільній формі до органу доходів та зборів.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1275-р від 02.12.2015 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» місто Краматорськ віднесено до населених пунктів на території яких здійснювалася АТО.

Судом встановлено, що позивач перебував на обліку у Головному управління ДПС у Донецькій області у м. Краматорськ (відповідно до даних ЄДРЮФОП та ГФ).

Враховуючи наведене, оскільки позивач протягом спірного періоду перебував на обліку в органі доходів і зборів, що розташований на території населеного пункту, де проводилась антитерористична операція, та здійснював свою господарську діяльність на території проведення антитерористичної операції, період проведення якої тривав, тому на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції він був звільнений від обов`язку сплати сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, і відповідальність, штрафні та фінансові санкції, що передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за невиконання обов`язків платника єдиного внеску, виключно у вказаний період до нього не застосовуються.

Положення цієї норми не застосовуються до платників єдиного внеску за невиконання обов`язків, які виникли до 14.04.2014 року та/або після закінчення антитерористичної операції.

Тому у задоволенні позовних вимог позивача щодо скасування вимоги у сумі 1218,67 грн. відносно недоїмки, яка виникла 20.01.2014 року позивачу повинно бути відмовлено.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права викладені в постанові Верховного Суду від 30.03.2018 року та постанові Великої палати Верховного суду від 20 вересня 2018 року у справі №812/292/18 (провадження №Пз/9901/22/18), які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, суд приходить до висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) 10 лютого 2020 № Ф-412302-46 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у сумі 37244,94 грн. підлягає скасуванню.

Заперечення відповідача проти правових підстав позову судом не приймаються до уваги з огляду на наступне.

Відповідач зазначає, що з 1 січня 2016 року втратив чинність пункт 9-3 (пункт 9-4) розділу VIII Закону №2464-VI. Така позиція обґрунтована тим, що на підставі Закону України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» було виключено підпункт 8 пункту 4 статті 11 Закону №1669-VII, а саме цим підпунктом розділ VIII Закону № 2464-VI доповнено пунктом 9-3 (пунктом 9-4).

Суд не приймає наведений довід, оскільки положення підпункту 8 пункту 4 статті 11 Закону №1669-VII були реалізовані шляхом внесення відповідних змін до Закону №2464-VІ, після чого пункт 9-3 (пункту 9-4) розділу VIII став частиною відповідного Закону. Зміни до Закону №2464-VІ в частині виключення спірної норми станом на дату формування спірної вимоги не вносилися та залишались чинними до 12.02.2020 року включно.

Цей висновок суду узгоджується з пункту 4 «Правил оформлення проектів законів та основних вимог законодавчої техніки» (Методичні рекомендації Апарату Верховної Ради України, видання четверте, виправлене і доповнене, 2014 рік), відповідно до якого зміни вносяться до оригінального закону, а не до закону про внесення змін до цього закону чи про визнання закону таким, що втратив чинність.

Крім того, формування та направлення вимоги є одним з заходів впливу та стягнення органів доходів і зборів, що належать до їх компетенції та відбувається на підставі статті 25 Закону України № 2464-VI. Проте, за вказівкою частини другої пункту 1 цієї статті положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Як вже зазначалося вище, позивача було звільнено від обов`язку сплачувати єдиний внесок з 14 квітня 2014 року по день завершення антитерористичної операції, а тому до позивача не мали застосовуватись заходи впливу та стягненню.

Водночас суд зазначає,що Закон № 2464 не скасовував обов`язків платника податків (єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), а лише надавав можливість на період АТО не виконувати їх у встановлені строки (своєчасно) та в повному обсязі до закінчення АТО або військового чи надзвичайного стану.

Тому сума недоїмки, яка визначена у спірній вимозі є наявною, на неї не розповсюджуються обмеження строків протягом яких вона може бути стягнута і позивач не звільнений від її сплатити.

Доказів того, що вищезазначена сума недоїмки списана у порядку встановленому законодавством України сторонами не надано.

Судом враховано, що Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» № 440-IX, який набув чинності 13.02.2020 року пункт 9-4 Закону № 2464 був виключений.

Суд звертає увагу сторін на приписи ст. 58 Конституції України, а тому норми Закону № 440-IX, не можуть бути застосовані до спірної вимоги, оскільки вона сформована 10.02.2020 року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) прийнята відповідачем необґрунтовано, із порушенням вимог чинного законодавства, яке було чинним на час формування вимоги через що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи ту обставину, що спір виник внаслідок дій суб`єкта владних повноважень, то суд вважає що сума судових витрат повинна бути стягнута з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом про скасування вимоги Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області відносно ОСОБА_1 про сплату боргу (недоїмки, штрафу) з єдиного соціального внеску № Ф-461-17У від 17.12.2019 року на загальну суму 38463,61 грн.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із адміністративним позовом про скасування вимоги Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області відносно ОСОБА_1 про сплату боргу (недоїмки, штрафу) з єдиного соціального внеску № Ф-461-17У від 17.12.2019 року на загальну суму 38463,61 грн.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області про скасування вимоги Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області відносно ОСОБА_1 про сплату боргу (недоїмки, штрафу) з єдиного соціального внеску № Ф-461-17У від 17.12.2019 року на загальну суму 38463,61 грн. задовольнити частково.

Скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, , (адреса: Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська. 59), відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , про сплату боргу (недоїмки, штрафу) з єдиного соціального внеску № Ф-461-17 У від 17.12.2019 року на загальну суму 37244,94 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 879 (вісімсот сімдесят дев`ять) гривень 23 копійки.

Повний текст рішення складено та підписано 17 травня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко