Справа № 200/2903/21-а
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 р. Справа№200/2903/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

11 березня 2021 року (згідно з відбитком поштового штампу на конверті) ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про:

визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 28 вересня 2020 року про відмову позивачеві в зарахуванні періодів стажу для призначення пенсії за віком згідно з статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV;

зобов`язання відповідача повторно переглянути заяву про призначення позивачеві пенсії за віком від 24 вересня 2020 року № 8800 та зарахувати до страхового стажу періоди роботи: з 08 червня 1988 року по 29 червня 1988 року в колгоспі «Комунар»; з 02 жовтня 1990 року по 01 липня 1992 року в Навчально-науковому виробничому об`єднанні «Інтерпромсервіс»; з 02 квітня 1996 року по 10 березня 1997 року на КМТ «Штрих».

зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком з 02 жовтня 2020 року.

Крім того, позивач просить допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що не усі недоліки записів трудової книжки можуть бути підставою для неврахування стажу роботи, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Вважає, що спірні періоди підтверджено записами трудової книжки, а тому підлягають врахуванню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16 квітня 2021 року від Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорськ Донецької області надійшов відзив, в якому представник відповідача просив відмовити в позові з підстав зазначених в оскаржуваному рішенні.

Крім того, відповідач звертає увагу суду, що позивач не звертався з заявою про призначення пенсії за віком, а звернувся із заявою про видачу довідки про наявний страховий стаж, яка повинна надаватись згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату» від 27 грудня 2017 року № 1098 для отримання допомоги в управлінні праці та соціального захисту населення.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

До відзиву на позовну заяву відповідачем додано заяву про призначення пенсії за віком від 24 вересня 2020 року № 8800, яку слід розцінювати як заяву про видачу довідки про наявний страховий стаж, яка подається згідно з пунктом 3 Порядку призначення тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла загального пенсійного віку, але не набула права на пенсійну виплату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2017 року № 1098 (далі Порядку № 1098), оскільки в автоматизованій програмі Пенсійного фонду відсутній спеціальний шаблон.

Разом з тим за змістом оскаржуваного позивачем рішення «Про відмову в зарахуванні періодів стажу для призначення пенсії за віком згідно з статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV» від 28 вересня 2020 року у справі № 08 це рішення прийнято за результатами розгляду заяви позивача від 24 вересня 2020 року № 8800 щодо надання довідки згідно з Порядком № 1098 для отримання допомоги.

Вказаним рішенням позивачеві відмовлено в зарахуванні до страхового стажу наступних періодів роботи:

з 08 червня 1988 року по 29 червня 1988 року у колгоспі «Комунар» у зв`язку з відсутністю вихододнів за вказаний період;

з 02 жовтня 1990 року по 01 липня 1992 року у навчально-науковому виробничому об`єднанні у зв`язку з відсутністю в трудовій книжці дати та номеру наказу про звільнення;

з 02 квітня 1996 року по 10 березня 1997 року у КМТ «Штрих» у зв`язку з виправленням в даті прийняття та даті номеру наказу про прийняття на роботу.

Рішенням визначено, що страховий стаж становить 25 років 04 місяці 11 днів. Ці данні відповідають відомостям, відображеним у формі РС-право.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1098 цей Порядок визначає механізм призначення у період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2020 року тимчасової державної соціальної допомоги непрацюючій особі, яка досягла віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але не набула права на пенсійну виплату у зв`язку з відсутністю страхового стажу, передбаченого нормами зазначеної статті, за наявності в неї не менш як 15 років страхового стажу, та її виплати.

Під час досягнення пенсійного віку, визначеного частиною першою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особа звертається до органів Пенсійного фонду України із заявою про видачу довідки про наявний страховий стаж. […]. Обчислення страхового стажу проводиться відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». […] (пункти 3, 4 Порядку № 1098).

Абзацом 1 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Всі спірні періоди стосуються періодів до впровадження системи персоніфікованого обліку.

Згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. […].

Абзацом 1 частини першої статті 56 Закону № 1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Записом № 26 трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 13 грудня 1978 року підтверджується, що позивач 08 червня 1988 року прийнятий у колгосп «Комунар» за договором на ремонт тваринницьких приміщень, договір від 08 червня 1988 року; записом № 27 - 29 червня 1988 року звільнений з роботи у зв`язку з закінченням строку договору, наказ № 9 від 29 червня 1988 року.

Вказані записи завірені підписом посадової особи та скріплені печаткою підприємства, не викликають сумніву в їх достовірності, а тому є доведеним право на зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи у колгоспі «Комунар» з 08 червня 1988 року по 29 червня 1988 року.

Доводи відповідача щодо правомірності незарахування періоду роботи з 08 червня 1988 року по 29 червня 1988 року, оскільки відсутні записи вихододнів за вказаний період, не приймаються судом з огляду на наступне.

Відомості трудової книжки свідчать, що позивач працював у колгоспі на підставі трудового договору, а не членства. Тому підлягає застосуванню абзац 1 частини першої статті 56 Закону № 1788-ХІІ, який наведено судом вище, а період роботи підлягає зарахуванню незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За цих обставин посилання відповідача на абзац 2 частини першої статті 56 Закону № 1788-ХІІ, відповідно до якого при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю, є безпідставними.

Щодо другого спірного періоду слід зазначити наступне.

Записом № 33 трудової книжки підтверджено, що позивач 02 жовтня 1990 року прийнятий директором Навчально-наукового виробничого об`єднання «Інтерпромсервіс», наказ № 1 від 20 червня 1990 року; записом № 34 - 01 липня 1992 року звільнений за переводом до ФСП «Черрел» у зв`язку з реорганізацією Навчально-наукового виробничого об`єднання «Інтерпромсервіс».

Запис про звільнення не містить дати та номеру наказу, але завірено підписом посадової особи та печаткою Навчально-наукового виробничого об`єднання «Інтерпромсервіс».

Наступний запис трудової книжки № 35 датовано 02 липня 1992 року.

Таким чином, послідовність внесених відомостей, наявність підпису відповідальної посадової особи та печатки Навчально-наукового виробничого об`єднання «Інтерпромсервіс» на записах, які стосуються спірного періоду, свідчать про достовірність внесених відомостей, а тому є доведеним право на зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 02 жовтня 1990 року по 01 липня 1992 року.

Щодо третього спірного періоду слід зазначити наступне.

Записом трудової книжки № 39 підтверджено, що позивач 02 квітня 1996 року прийнятий комерційним директором в КМТ «Штрих», наказ № 48 від 02 квітня 1996 року; записом № 40 - 10 березня 1997 року звільнений за згодою сторін, наказ № 58 від 10 березня 1997 року.

При цьому цифра «6» в даті прийняття на роботу та в даті наказу прийняття на роботу наведена, але таке виправлення не впливає на впізнаваність цифри.

Крім того, аналіз відомостей трудової книжки у сукупності з записом № 38, відповідно до якого позивач звільнений з попередньої роботи 01 квітня 1996 року, свідчить про достовірність внесених відомостей, а тому є доведеним право на зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 02 квітня 1996 року по 10 березня 1997 року.

Доводи відповідача щодо правомірності незарахування періодів роботи з 02 жовтня 1990 року по 01 липня 1992 року (відсутністю в трудовій книжці дати та номеру наказу про звільнення), з 02 квітня 1996 року по 10 березня 1997 року (виправлення в даті прийняття та даті номеру наказу про прийняття на роботу) не приймаються судом з огляду на наступне.

Датою початку заповнення трудової книжки позивача є 13 грудня 1978 року, а тому нормативне врегулювання правил її заповнення підпадає під дію Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року № 162 та чинної до 1993 року (далі Інструкція № 162). Дія цієї інструкції охоплює другий спірний період з 02 жовтня 1990 року по 01 липня 1992 року.

Відповідач посилається на порушення пункту 2.26 Інструкції № 162.

Відповідно до абзацу 1 цього пункту запис про звільнення в трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; в графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графі 4 вказується, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дата і номер.

Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі Інструкція № 58), охоплює третій спірний період з 02 квітня 1996 року по 10 березня 1997 року.

Відповідач посилається на порушення пункту 2.6 Інструкції № 58.

Згідно з цим пунктом у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. […].

В установленому порядку виправлення не внесено, фактично здійснено наведення цифри.

Разом з цим як абзац 1 пункту 2.3 Інструкції № 162, так і абзац 1 пункту 2.4 Інструкції № 58 передбачають однакову норму, відповідно до якої усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до абзацу 1 пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 року № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Виходячи з аналізу цих положень, суд дійшов висновку, що позивач не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей, а тому невірне заповнення трудової книжки не може бути підставою незарахування спірних періодів роботи до страхового стражу.

Судом також враховується правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14898/15-а, відповідно до якого не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

З огляду на цю правову позицію суд дійшов висновку, що недоліки оформлення трудової книжки відповідачем виявлені вірно, але вони не можуть вважатися достатньою підставою для відмови позивачеві у зарахуванні цих періодів на підставі трудової книжки, оскільки факт зайнятості особи на відповідних роботах підтверджено матеріалами справи, а вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Вказане є підставою для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 28 вересня 2020 року у справі № 08, а також зобов`язання відповідача повторно переглянути заяву від 24 вересня 2020 року № 8800 та зарахувати до страхового стажу періоди роботи: з 08 червня 1988 року по 29 червня 1988 року в колгоспі «Комунар»; з 02 жовтня 1990 року по 01 липня 1992 року в Навчально-науковому виробничому об`єднанні «Інтерпромсервіс»; з 02 квітня 1996 року по 10 березня 1997 року на КМТ «Штрих».

Вимога про зобов`язання відповідача розглянути заяву про призначення позивачеві пенсії за віком, а також вимога про зобов`язання відповідача призначити позивачеві пенсію за віком з 02 жовтня 2020 року задоволенню не підлягають, оскільки первісна вимога стосується оскарження рішення, яке прийнято за результатами розгляду заяви позивача щодо надання довідки згідно з Порядком № 1098 для отримання допомоги, а не призначення пенсії за віком.

Отже, фактично відсутня передумова для застосування цих способів захисту порушеного права (зобов`язання вчинити певні дії) як наслідків протиправності оскаржуваного рішення.

Крім того, на день звернення із заявою позивач не набув пенсійного віку, визначено абзацом 1 частини першої статті 26 Закону № 1058-IV.

Вимога допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць заявлена передчасно і задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн, а тому частина суми сплаченого судового збору підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 28 вересня 2020 року про відмову ОСОБА_1 в зарахуванні періодів стажу для призначення пенсії за віком згідно з статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (, місцезнаходження: вул. Поштова, буд. 5, м. Краматорськ, Донецька область, 84302) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) від 24 вересня 2020 року № 8800 та зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 08 червня 1988 року по 29 червня 1988 року в колгоспі «Комунар»; з 02 жовтня 1990 року по 01 липня 1992 року в Навчально-науковому виробничому об`єднанні «Інтерпромсервіс»; з 02 квітня 1996 року по 10 березня 1997 року на КМТ «Штрих».

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (, місцезнаходження: вул. Поштова, буд. 5, м. Краматорськ, Донецька область, 84302) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19 травня 2021 року.

Суддя Ю.М. Льговська