Справа № 460/2795/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2021 року м. Рівне №460/2795/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Головатчик А.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: Папіної С.В., відповідача: представник не прибув, третьої особи відповідача: представник не прибув, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доРадивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ,
про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

Після усунення недоліків позовної заяви, визнавши поважними причини пропуску строку звернення до суду, ухвалою від 07.05.2021 суд відкрив провадження у справі №460/2795/21 за позовом ОСОБА_1 до державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бречко Ігоря Кириловича про визнання незаконною бездіяльності в частині ненаправлення на адресу боржника оспорюваних постанов, визнання протиправними та скасування постанов: про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №63381210 від 23.10.2020; про стягнення виконавчого збору від 21.12.2020 (в зв`язку з закінченням виконавчого провадження №63381210); про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №63381210 від 21.12.2020; про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №63381154 від 23.10.2020; про стягнення виконавчого збору від 21.12.2020 (в зв`язку з закінченням виконавчого провадження №63381154); про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №63381154 від 21.12.2020; про відкриття виконавчих проваджень №63975793 від 23.12.2020, №63976053 від 23.12.2020, №63976808 від 23.12.2020, №63976630 від 23.12.2020, а також про зобов`язання Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) повернути ОСОБА_1 стягнуту суму грошових коштів в розмірі 20933,20 грн.

Розгляд справи призначено за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства на 17.05.2021.

Ухвалою від 11.05.2021 до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено ОСОБА_2 , який був стягувачем у відповідних виконавчих провадженнях.

Судове засідання 17.05.2021 було відкладено на 20.05.2021 у зв`язку з невиконанням Радивилівським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М.Львів) вимог ухвали суду про надання матеріалів усіх виконавчих проваджень, постанови у яких оскаржує позивач.

18.05.2021 копії матеріалів відповідних виконавчих проваджень надійшли до суду.

Суд зауважує, що за правилами частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

При цьому, в силу вимог частини третьої цієї ж статті, відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Відтак, суд уточнює, що відповідачем у даній справі вважається Радивилівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), а не безпосередньо державний виконавець Бречко Ігор Кирилович.

В судове засідання 20.05.2021 відповідач та третя особа участі представників не забезпечили, у письмових заявах по суті просили про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідно до частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Згідно з позовною заявою та поясненнями позивача в судовому засіданні, позовні вимоги ґрунтуються на тому, що підставою для стягнення виконавчого збору є здійснення державним виконавцем дій по фактичному виконанню виконавчого документу, тобто рішення суду повинно бути виконане примусово, а в даному випадку примусового виконання рішення суду не було, оскільки відбулося його добровільне. Так, згідно рішення суду, яке знаходилось на виконанні державного виконавця, необхідно було передати ключі від будинку ОСОБА_2 та вселити ОСОБА_2 в залежну йому частину будинковолодіння. ОСОБА_1 зауважила, що постійно проживає в м.Одесі, а в спірному будинку, який знаходиться в м.Радивилові проживала її мати, яка виїхала в 2015 році з м.Радивилова в м.Одесу, де і постійно проживає. Позивач доводила, що у неї ніколи не було ключів від спірного будинку, а після виїзду її мами з будинку, всі речі було перенесено на другу його половину, інша ж половина будинку була звільнена та пустувала. Ключі від будинку залишились у довіреної особи, яка слідкувала за будинком на випадок аварійної ситуації та проживає в м.Радивилові. Ствердила, що і державному виконавцю було достеменно відомо про відсутність у неї ключів, та про добровільне звільнення половини будинку. Разом з тим, ігноруючи цю обставину, головний державний виконавець Бречко І.К. призначив 15.12.2020 на 11:30 год. примусове вселення ОСОБА_2 . Також позивач доводила, що для забезпечення добровільного вселення ОСОБА_2 , вона попросила довірену особу передати новою поштою ключі, після отримання яких, вона повідомила державного виконавця, що має намір надати ключі ОСОБА_2 і 11.12.2020, тобто до назначеної дати вселення, під розписку передала ключі ОСОБА_2 , який прийшов до неї додому. Таким чином вказує, що державний виконавець жодних дій, спрямованих на виконання рішення суду про передачу ключів ОСОБА_2 , а також щодо його вселення, не робив. 15.12.2020 ОСОБА_2 самостійно вселився в будинковолодіння та замінив замки від вхідних дверей будинку і брами, чим фактично перешкоджає вже їй у користуванні цим будинком, позаяк вхід до нього спільний. Також позивач зауважила, що в ході виконання рішення суду головний державний виконавець переконався, що будь-яких речей ОСОБА_1 на частині будинковолодіння, яка виділена судом ОСОБА_2 не має; згідно розписки ключі від будинковолодіння ОСОБА_2 передані добровільно, а відтак оскаржувані постанови винесені абсолютно безпідставно та підлягають скасуванню. Додатково позивач покликалася на те, що виконавчі листи про вселення ОСОБА_2 і про надання йому ключів від вхідних дверей прийняті виконавцем поза межами строку їх пред`явлення на примусове виконання. За сукупністю наведеного просила позов задовільнити повністю.

Згідно з відзивом на позов Радивилівський районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) позовні вимоги не визнає. В основу свої заперечень покликається на те, що за правилами статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення виконавчого збору при відкритті виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. При цьому, виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Однак боржником станом на 23.10.2020 не надано жодних документів, які б підтверджували виконання рішення суду до винесення постанов про відкриття виконавчого провадження. Що стосується постанов про відкриття виконавчих проваджень №63381210 та №63381154 від 23.10.2020 з виконання виконавчих листів Радивилівського районного суду №568/1212/15-ц, то в установлені строки і в установленому порядку ОСОБА_1 їх не оскаржила. За наведеного, сторона відповідача доводила, що діяла обґрунтовано та законно.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 в письмових поясненнях доводив, що позивачем порушено правила підсудності, з огляду на те, що оскаржено до адміністративного суду постанови у виконавчих провадженнях з примусового виконання виконавчих листів, виданих за результатами розгляду цивільної справи. Також стягувач у відповідних виконавчих провадженнях вказував на пропуск стягувачем десятиденного строку звернення до суду.

Заслухавши позивача, дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 09.09.2016 по справі 568/1212/15-ц було частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділу ДВС Радивилівського РУЮ, про усунення перешкод в здійсненні права власності, вселення та виселення.

Вказаним рішенням велено усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_2 на належні йому на праві власності 1/2 частину житлового будинку і господарські приміщення по АДРЕСА_1 ; Виселити ОСОБА_3 з належного ОСОБА_2 на праві власності 1/2 житлового будинку і господарських приміщень за цією адресою; Вселити ОСОБА_2 в належну йому на праві власності 1/2 частини житлового будинку і господарські приміщення за цією адресою; Надати ОСОБА_2 ключ від вхідних дверей належних йому на праві власності житлового будинку і господарських приміщень за цією адресою.

Зазначене рішення вступило в законну силу 01.12.2016 - з дати прийняття Колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області ухвали про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення без змін рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 09.09.2016.

Матеріали справи свідчать, що на виконання вищевказаного судового рішення 29.08.2020 Радивилівським районним судом видано два виконавчих листи, а саме: виконавчий лист №568/1212/15-ц про надання ОСОБА_2 ключа від вхідних дверей належних йому на праві власності житлового будинку і господарських приміщень за адресою АДРЕСА_1 , та забезпечення йому доступу до його власності; виконавчий лист №568/1212/15-ц про вселення ОСОБА_2 в належному йому на праві власності 1/2 частину житлового будинку і господарські приміщення за адресою АДРЕСА_1 .

Стягувачем по обох виконавчих листах є Борцов Ю.Б., боржником ОСОБА_1 .

Вказані виконавчі листи були подані ОСОБА_2 до примусового виконання Радивилівському районному відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 13.10.2020.

Суд зауважує, що за правилами частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

А відповідно до частини другої цієї ж статті, строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Таким чином суд констатує, що виконавчі листи у справі №568/1212/15-ц, по якій рішення суду набрало законної сили 01.12.2016, пред`явлені до примусового виконання поза межами відповідних строків і за відсутності документів, які доводять факти поновлення чи переривання такого строку.

Але разом з тим, зазначена обставина не може бути взята до уваги судом в рамках розгляду даної справи, позаяк постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП 63383154 та ВП 63381210 від 22.10.2020 з виконання виконавчих листів Радивилівського районного суду №568/1212/15-ц не є і не можуть бути предметом розгляду даного адміністративного суду.

Як вже зазначено судом 22.10.2020 державним виконавцем Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бречко І.К. по вищевказаних виконавчих документах винено постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП 63383154 та ВП 63381210.

При цьому в матеріалах справи є докази надіслання зазначених постанов учасникам провадження рекомендованою поштовою кореспонденцією, зокрема і ОСОБА_1 . Також і сама позивач не заперечує факту отримання нею зазначених постанов.

За даними ЄДРСР постанови про відкриття виконавчих проваджень ОСОБА_1 оскаржені до суду не були.

В матеріалах справи також є докази, що начальником відповідного органу ДВС на скаргу ОСОБА_1 щодо вказаних постанов в установлені законодавством строки направлялась відповідь.

Також за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors судом встановлено, що до 22.10.2020 виконавчі листи Радивилівського районного суду №568/1212/15-ц не пред`являлись до примусового виконання.

23.10.2020 державним виконавцем були винесені наступні постанови: постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 155,53 грн. (ВП 63381154); постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 155,53 грн. (ВП 63381210); постанова про стягнення виконавчого збору ВП 63381154; постанова про стягнення виконавчого збору ВП 63381210.

При цьому в матеріалах справи є докази, що зазначені постанови надіслані боржнику рекомендованою поштовою кореспонденцією.

Як свідчать матеріали виконавчих проваджень, 11.12.2020 до відділу ДВС надійшла заява (розписка) стягувача про отримання від ОСОБА_1 ключів від будинку.

15.12.2020 під час виходу по місцю виконання рішення суду державним виконавцем було складено акт про вселення боржника в його частину житлового будинку. А 21.12.2020 були винесені постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 63381154 та ВП 63381210.

При цьому, у постановах про закінчення виконавчого провадження від 21.12.2020 зазначено про те, що постанови про стягнення виконавчого збору та постанови про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження належить виділити в окреме виконавче провадження.

За даними ЄДРСР постанови про закінчення вказаних виконавчих проваджень ОСОБА_1 оскаржені до суду не були.

23.12.2020 на підставі постанов, виділених в окреме виконавче провадження державним виконавцем винесені постанови відкриття виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_1 мінімальних витрат в сумі 155,53 грн. (ВП 63976053); мінімальних витрат в сумі 155, 53 грн. (ВП 63976808); виконавчого збору в сумі 10000 грн. (ВП 63975793); виконавчого збору в сумі 10000 грн. (ВП 63976630).

З метою виявлення майна належного боржника та отримання коштів для повного і фактичного виконання виконавчих проваджень державним виконавцем вчинено наступні виконавчі дії: 10.03.2021 винесено постанову про розшук майна боржника; 10.03.2021 винесено постанову про арешт коштів боржника та шляхом електронного документообігу банкам (учасникам надіслано вищевказану постанову з відміткою про арешт усіх рахунків та коштів, що належать боржнику).

16.03.2021 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти від ОСОБА_1 в повній сумі для погашення боргу по усім вказаним виконавчим документам.

17.03.2021 винесено постанову про припинення розшуку майна боржника та скасування арешту коштів боржника та постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП 63976053, ВП 63976808, ВП 63975793, ВП 63976630.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зауважує на такому.

За визначенням, наведеним у частині першій статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Відповідно до частин другої-четвертої цієї статті, виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

При цьому, державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За правилами частини дев`ятої цієї статті виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Разом з тим, рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 09.09.2016 по справі №568/1212/15-ц було виконано лише в грудні 2020 року, тобто вже після відкриття в жовтні 2020 року виконавчих проваджень ВП 63383154 та ВП 63381210.

За правилами частини третьої статті 40 цього Закону, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Також за правилами частини другої статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016, витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої цієї статті, розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України, а в силу вимог частини четвертої - на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що постанови державного виконавця про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору, як і відповідні постанови про відкриття виконавчих проваджень щодо їх виконання, відповідають визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а тому підстави для визнання їх протиправними і скасування відсутні.

Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом під час розгляду справи не встановлено наявності в діях державного виконавця порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку із тим, що у задоволенні адміністративного позову судом відмовлено, розподіл судових витрат в порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст.241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити повністю ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) в позові до Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)(Код , вул.Кременецька,52, м.Радивилів, Рівненська область, 35500), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), про визнання незаконною бездіяльності в частині не направлення на адресу боржника оспорюваних постанов Міністерства юстиції (м.Львів), визнання протиправними та скасування постанов головного державного виконавця Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Бречко І.К.: про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №63381210 від 23.10.2020; про стягнення виконавчого збору від 21.12.2020 (в зв`язку з закінченням виконавчого провадження №63381210); про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №63381210 від 21.12.2020; про стягнення виконавчого збору по виконавчому провадженню №63381154 від 23.10.2020; про стягнення виконавчого збору від 21.12.2020 (в зв`язку з закінченням виконавчого провадження №63381154); про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №63381154 від 21.12.2020; про відкриття виконавчого провадження №63975793 від 23.12.2020, про відкриття виконавчого провадження №63976053 від 23.12.2020, про відкриття виконавчого провадження №63976808 від 23.12.2020, про відкриття виконавчого провадження №63976630 від 23.12.2020, а також про зобов`язання Радивилівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) повернути ОСОБА_1 стягнуту суму грошових коштів в розмірі 20933, 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 20 травня 2021 року

Суддя Н.В. Друзенко