Справа № 826/15457/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

14 травня 2021 року м. Київ№ 826/15457/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., вирішивши у письмовому провадженні питання закриття провадження в частині позовних вимог, заявлених в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
доШевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Мамалуя Олександра Олексійовича, Краснова Єгора Володимировича, Жукова Сергія Вікторовича, Погребняка Володимира Яковича, Вронської Ганни Олександрівни, Рогач Лариси Іванівни, Катеринчук Лілії Йосипівни, Пєскова В'ячеслава Геннадійовича, Чумака Юрія Яковича, Данішевської Валентини Іванівни, Міщенка Івана Сергійовича, Булгакової Ірини Валеріївни, Ткача Ігоря Васильовича, Мачульського Григорія Миколайовича, Селіваненка Володимира Павловича, Кушніра Ігоря Віталійовича, Ткаченко Ніни Григорівни, Львова Богдана Юрійовича, Баранця Олександра Миколайовича, Дроботової Тетяни Борисівни, Сухового Валерія Григоровича, Студенця Володимира Івановича, Стратієнко Людмили Василівни, Кібенко Олени Рувімівни, Білоуса Володимира Володимировича, Бакуліної Світлани Віталіївни, Бреднік Інни Станіславівни, Пількова Костянтина Миколайовича, Уркевича Віталія Юрійовича, Антонюк Наталії Олегівни, Стороженка Сергія Олександровича, Яковлєвої Світлани Володимирівни, Огурєцького Василя Петровича, Лобойка Леоніда Миколайовича, Остапчука Віктора Івановича, Білик Наталії Володимирівни, Мазура Миколи Вікторовича, Макаровець Алли Миколаївни, Марчука Олександра Петровича, Марчук Наталії Олегівни, Короля Володимира Володимировича, Голубицького Станіслава Савелійовича, Щепоткіної Валентини Володимирівни, Британчука Володимира Васильовича, Ємця Олександра Петровича, Лагнюка Миколи Михайловича, Кравченка Станіслава Івановича, Наставного Вячеслава Володимировича, Стефанів Надії Степанівни, Шевченко Тетяни Валентинівни, Григор'євої Ірини Вікторівни, Маринича В'ячеслава Карповича, Могильного Олега Павловича, Матієк Тетяни Василівни, Бущенка Аркадія Петровича, Кишакевича Лева Юрійовича, Яновської Олександри Григорівни, Стрільчука Віктора Андрійовича, Гудима Дмитра Анатолійовича, Мартєва Сергія Юрійовича, Пророка Віктора Васильовича, Штелик Світлани Павлівни, Усика Григорія Івановича, Гулька Бориса Івановича, Антоненко Наталії Олександрівни, Черняк Юлії Валеріївни, Олійник Алли Сергіївни, Кузнєцова Віктора Олексійовича, Карпенко Світлани Олексіївни, Білоконь Олени Валеріївни, Лященко Наталії Павлівни, Хопти Сергія Федоровича, Ткачука Олега Степановича, Журавель Валентини Іванівни, Синельникова Євгена Володимировича, Висоцької Валентини Степанівни, Фаловської Ірини Миколаївни, Курило Валентини Панасівни, Крата Василя Івановича, Луспеника Дмитра Дмитровича, Червинської Марини Євгенівни, Ситнік Олени Миколаївни, Коротуна Вадима Михайловича, Ступак Ольги В'ячиславівни, Золотнікова Олександра Сергійовича, Гімона Миколи Михайловича, Анцупової Тетяни Олександрівни, Бучик Анни Юріївни, Данилевич Надії Андріївни, Смоковича Михайла Івановича, Прокопенка Олександра Борисовича, Ханової Раїси Федорівни, Васильєвої Ірини Анатоліївни, Гриціва Михайла Івановича, Князєва Всеволода Сергійовича, Бившевої Людмили Іванівни, Пасічник Людмили Іванівни, Юрченко Валентини Петрівни, Шипуліної Тетяни Михайлівни, Коваленко Наталії Володимирівни, Олендера Ігоря Ярославовича, Гончарової Ірини Анатоліївни, Білоуса Олега Валерійовича, Хохуляка В'ячеслава Віссаріоновича, Шарапи Василя Миколайовича, Мороз Лариси Леонтіївни, Берназюка Яна Олександровича, Стародуба Олександра Павловича, Саприкіної Ірини Валентинівни, Бевзенка Володимира Михайловича, Желтобрюх Ірини Леонтіївни, Кравчука Володимира Миколайовича
третя особапро Верховний Судвизнання протиправним та скасування рішення від 09.11.2017 року, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва в порядку адміністративного судочинства з позовом до Печерської районної в місті Києва державної адміністрації (далі також - відповідач 1), суддів Верховного Суду, призначених указами Президента України від 10.11.2017 року №357/2017 та від 14.12.2017 року №417/2017 (далі також - відповідачі 2, судді Верховного Суду), в якому просить:

- скасувати рішення від 09.11.2017 року про державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-підприємців та громадських формувань Верховного Суду (01043, м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8), ідентифікаційний код юридичної особи 41721784, дата запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації юридичної особи - 09.11.2017 року, номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-підприємців та громадських формувань про проведення державної реєстрації юридичної особи 0071690;

- зобов'язати відповідачів, що призначені суддями Верховного Суду Указом Президента України Порошенка П.О. №357/2017 від 10.11.2017 року «Про призначення суддів Верховного Суду» та Указом Президента України Порошенка П. О. №417/2017 від 14.12.2017 року «Про призначення суддів Верховного Суду», утриматися від вчинення певних дій, а саме утриматись від здійснення правосуддя у штаті Верховного Суду (01043, м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8), ідентифікаційний код юридичної особи 41721784.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення від 09.11.2017 року є одним з етапів незаконного створення Верховного Суду, що порушує гарантоване позивачу пунктом 1 статті 6 Конвенції «право на суд», у зв'язку з тим, що з початком функціонування з 15.12.2017 року указаного суду в Україні не існує як легітимного суду касаційної інстанції, так і легітимного суду першої інстанції у справах, які Верховний Суд розглядає як суд першої інстанції.

Відповідно до підпункту 6 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України не довше ніж до 31.12.2017 року утворення, реорганізацію та ліквідацію судів здійснює Президент країни на підставі та у порядку, що визначені законом, разом з тим, в період з 30.09.2016 року та на день подання цієї позовної заяви відповідного указу Президентом України про створення Верховного Суду не видавалося.

Також позивач стверджує, що Верховний Суд створено з пропуском встановленого пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» шестимісячного строку від дня набрання чинності цим Законом.

Зокрема, на переконання позивача, склад суддів Верховного Суду сформовано незаконно.

Позивач повідомив про оскарження ним рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 27.07.2017 року, яким затверджено рейтинги кандидатів на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду у межах конкурсу, оголошеного рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 07.11.2016 року №145/зп-16 в межах справи №800/315/17, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 29.09.2017 року про внесення Президентові України подання про призначення на посаду суддів Верховного Суду 111 кандидатів на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду у межах справи №800/397/17, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 09.11.2017 року про внесення Президентові України подання про призначення на посаду суддів Верховного Суду 3 кандидатів на зайняття 120 вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду у межах справи №800/490/17 та Указу Президента України Порошенка П.О. від 10.11.2017 року «Про призначення суддів Верховного Суду» у межах справи №800/489/17.

В обґрунтування свого порушеного права, за захистом якого звернувся до суду з адміністративним позовом, позивач із посиланням на низку рішень Європейського суду з прав людини вказує на те, що має право на розгляд справ судом, заснованим на законних підставах, оскільки в протилежному випадку такий суд не буде володіти легітимністю, що є необхідною ознакою для розгляду справ у демократичному суспільстві.

Враховуючи викладене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2017 року визначено суддю Бояринцеву М.А. для розгляду адміністративної справи № 826/15457/17.

На підставі розпорядження про повторний автоматизований розподіл від 05.12.2017 року та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2017 року визначено суддю Шейко Т.І. для розгляду справи №826/15457/17.

15.12.2017 набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції (далі також - КАС України в чинній редакції), визначеній Законом України від 03.10.2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з пунктом 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Через канцелярію суду 24.01.2018 року суддею Верховного Суду Селіваненком В.П. подані заперечення на позовну заяву.

Через канцелярію суду 25.01.2018 року суддею Верховного Суду Булгаковою І.В. подані заперечення на позовну заяву.

Через канцелярію суду 29.01.2018 року суддею Верховного Суду Чумаком Ю.Я. подані заперечення на позовну заяву.

Через канцелярію суду 29.01.2018 року суддею Верховного Суду Львовом Б.Ю. подано відзив на позовну заяву.

Через канцелярію суду 01.02.2018 року суддею Верховного Суду Кравченко С.І. подано відзив на позовну заяву.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.02.2018 року задоволено заяву про самовідвід судді Шейко Т.І., відведено суддю Шейко Т.І. від розгляду справи № 826/15457/17, ухвалено передати адміністративну справу для розгляду іншому судді Окружного адміністративного суду міста Києва, в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України, передати заяву ОСОБА_1 про відвід суді Шейко Т.І. для вирішення питання про відвід до автоматичного розподілу разом зі справою, в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 02.02.2018 року визначено суддю Власенкову О.О. для розгляду заяви про відвід судді Шейко Т.І.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.02.2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Шейко Т.І. від розгляду адміністративної справи №826/15457/17 відмовлено.

Через канцелярію суду 05.02.20118 року суддями Верховного Суду Анцуповою Т.О., Бевзенком В.М., Берназюком Я.О., Бившевою Л.І., Білоусом О.В., Бучик А.Ю. Васильєвою І.А.. Гімоном М.М., Гончаровою І.А., Грицівим М.І., Данилевич Н.А., Желтобрюх І.Л., Коваленко Н.В., Кравчуком В.М., Мороз Л.Л., Олендером І.Я., Пасічник С.С., Смоковичем М.І., Стародубом О.П., Хановою Р,Ф., Хохуляк В.В., Шипуліною Т.М., Юрченко В.П. подано відзив на позовну заяву.

Через канцелярію суду 05.02.2018 року суддею Верховного Суду Кратом В.І. подано відзив на позовну заяву.

Через канцелярію суду 05.02.2018 року суддями Верховного Суду Журавель В.І., Коротуном В.М., Червинською М.Є., Штелик С.П., Антоненко Н.О., Висоцькою В.С., Фаловською І.М., Курило В.П., Мартєвим С.Ю. подані заперечення на позовну заяву.

Так, суддями Верховного Суду, якими подано відзиви та заперечення на позовну заяву, проти задоволення позову заперечується з тих підстав, що законодавцем не визначено конкретної дати, з настанням якої Верховний Суд можна вважати таким, що утворився і розпочав свою роботу. Натомість етапи утворення Верховного Суду виконано з суворим дотриманням норм Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Зокрема, відсутність указу Президента України не є свідченням порушення порядку утворення Верховного Суду.

Щодо дотримання строків державної реєстрації юридичної особи публічного права - Верховного Суду, відповідачами зазначено, суб'єкт державної реєстрації, незалежно від дати подання Верховним Судом документів, зобов'язаний зареєструвати та здійснити інші реєстраційні дії стосовно юридичної особи публічного права Верховного Суду.

Крім того на переконання відповідачів, жодного права позивача оскаржуваним рішенням не порушено, позивачем не наведено аргументів щодо існування причинно-наслідкового зв'язку між реєстрацією Верховного Суду та порушеними правами ОСОБА_1, зокрема, публічно-правові відносини або юридичний спір між ОСОБА_1 та суб'єктом державної реєстрації та суддями Верховного Суду відсутні.

Враховуючи викладене, відповідачі просять у задоволенні позову відмовити.

На підставі розпорядження про повторний автоматизований розподіл № 504 від 07.02.2018 року та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2018 року визначено суддю Маруліну Л.О. для розгляду справи №826/15457/17.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2018 року Маруліною Л.О. прийнято справу до свого провадження та залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2018 року про залишення позову без розгляду скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Маруліної Л.О. від 31.07.2018 року прийнято адміністративну справу № 826/15457/17 до свого провадження та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні 22.10.2018 року. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, Верховний Суд (01043, м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8, ).

Через канцелярію суду 09.08.2018 року позивачем подано заяву про відвід судді Маруліної Л.О. та заяву із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.08.2018 року заяву ОСОБА_1 від 09.08.2018 року про відвід судді Маруліної Л.О. постановлено розглядати у судовому засіданні 22.10.2018 року.

Через канцелярію суду 05.09.2018 року третьою особою подані пояснення в підтримку правової позиції суддів Верховного Суду, викладених у поданих відзивах та запереченнях.

Через канцелярію суду 10.09.2018 року Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією на виконання вимог ухвали суду від 31.07.2018 року подано належним чином засвідчену копію матеріалів реєстраційної справи «Верховний Суд 41821784».

Одночасно повідомлено, що оригінали матеріалів реєстраційної справи вилучено ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.01.2018 року у справі №826/15714/17.

Через канцелярію суду 10.10.2018 року ОСОБА_1 подано заяву про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог шляхом заміни відповідача у справі Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на Шевченківську районну в м. Києві державну адміністрацію, оскільки остання є суб'єктом оскаржуваного позивачем запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. державної реєстрації, та залучення співвідповідачами суддів Верховного Суду та відповідачем Верховний Суд.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2018 року визнано заяву ОСОБА_1 від 09.08.2018 року про відвід судді Маруліної Л.О. необґрунтованою. Передано заяву ОСОБА_1 про відвід судді Маруліної Л.О. для вирішення питання про відвід до автоматичного розподілу для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу щодо розгляду заяви про відвід.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2018 року визначено суддю Качура І.А. для вирішення заяви про відвід судді у справі №826/15457/17.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Качура І.А. від 29.10.2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Маруліної Л.О. від розгляду адміністративної справи №826/15457/17 відмовлено.

Враховуючи, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Маруліної Л.О. відмовлено, а провадження в адміністративній справі здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, суд дійшов висновку про призначення судового засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.11.2018 року призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 10.12.2018 року.

Через канцелярію суду 09.11.2018 року ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Маруліної Л.О. від розгляду справи.

У судове засідання 10.12.2018 року прибув представник третьої особи. Належним чином повідомленими позивачем та відповідачами участь уповноважених представників не забезпечено.

Судом поставлено на вирішення заяву від 09.11.2018 року про відвід судді Маруліної Л.О. від розгляду справи.

Представник третьої особи задоволення заяви заперечує, оскільки остання є необґрунтованою.

Дослідивши матеріали справи в межах вирішення заяви ОСОБА_1 від 09.11.2018 року про відвід судді Маруліної Л.О. від розгляду справи, протокольною ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати, на підставі частини третьої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, останню залишено без розгляду як таку, що подана повторно з підстав, вказаних у заяві ОСОБА_1 від 09.08.2018 року про відвід судді Маруліної Л.О.

Судом поставлено на вирішення заяву ОСОБА_1 від 09.08.2018 року із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Вирішуючи заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд виходить з наступного.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання визначаються частиною першою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною другою якої встановлюється, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Як вбачається із прохальної частини заяви, позивач просить суд розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Згідно з частиною першою статті 259 кодексу адміністративного судочинства України клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

Частинами першою - другою статті 260 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

У випадку, передбаченому частиною першою статті 259 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: 1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; або 2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Отже, з аналізу норм Кодексу слід дійти висновку, що подання заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні можливо лише у разі встановлення судом строку подання таких заперечень в ухвалі про відкриття провадження у справі, водночас, в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, такого строку не встановлено.

Крім того, суб'єктом подання заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження є відповідач у справі, в той час, як заяву від 09.08.2018 року подано позивачем.

Враховуючи викладене, заява від 09.08.2018 року із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження є безпідставно поданою, з огляду на що, підлягає поверненню без розгляду на підставі частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 від 10.10.2018 року про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову тощо). Тобто, збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір заявлених вимог.

Разом з тим, під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві, тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов`язано з пред`явленням додаткових позовних вимог, про які не зазначалося в позовній заяві.

Дослідивши підстави подання заяви про збільшення позовних вимог та зміну предмета позову, суд зауважує, що обґрунтування останньої не відповідають меті частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач просить суд про зміну неналежного відповідача та залучення співвідповідачів, порядок чого встановлено статтею 48 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави вважати заяву про збільшення позовних вимог та зміну предмета позову такою, що відповідає вимогам статей 47, 166, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на що, остання підлягає поверненню заявнику без розгляду на підставі частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, як безпідставно подана.

Дослідивши матеріали справи, судом поставлено питання про заміну неналежного відповідача у справі, а саме, Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на Шевченківську районну в м. Києві державну адміністрацію.

Відповідно до частини третьої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

З поданих позивачем до матеріалів справи документів, а саме відповіді Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 24.09.2018 року №109/05/39-8858 на запит ОСОБА_1 про доступ до публічної інформації від 14.09.2019 року, судом встановлено, що відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридичну особу Верховний Суд 09.11.2017 року, номер запису 0071690, зареєстровано суб'єктом державної реєстрації Шевченківською районною в місті Києва державною адміністрацією.

Таким чином, суд дійшов висновку про заміну відповідача 1 у справі, а саме Печерську районну в м. Києві державну адміністрацію на належного - Шевченківську районну в м. Києві державну адміністрацію, оскільки остання є суб'єктом оскаржуваного позивачем запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З підстав заміни неналежного відповідача у справі, судом на підставі частини шостої статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено про розгляд справи з початку та про призначення судового засідання на 18.02.2019 року.

Через канцелярію суду 18.02.2019 року позивачем подано клопотання про витребування доказів.

Через канцелярію суду 18.02.2019 року позивачем подано клопотання про зупинення провадження у справі.

Відповідно до Довідки секретаря судового засідання від 18.02.2019 року, у зв'язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, справу №826/15457/17 знято з розгляду.

Наступне судове засідання призначено на 10.04.2019 року, про що сторін повідомлено у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку.

Згідно з Довідкою секретаря судового засідання від 10.04.2019 року, у зв'язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, справу №826/15457/17 знято з розгляду.

Про призначення наступного судового засідання на 03.06.2019 року сторін повідомлено у встановленому Кодексом адміністративного судочинства України порядку.

У судове засідання 03.06.2019 року прибув представник третьої особи. Належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи позивач не прибув.

Суддями Верховного Суду подані клопотання пор розгляд справи без їх участі.

Судом поставлено на вирішення клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України. Проти якого представник третьої особи заперечує.

Судом встановлено, що клопотання про зупинення провадження у справі обґрунтовано тим, що ухвалою Конституційного Суду України від 14.06.2017 року відкрито конституційне провадження за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) окремих положень пунктів 4,7,8,9,11,13,14,17, 20, 22, 23, 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» положенням статті 6, частин першої, другої статті 8, частини другої статті 19, частин першої, другої статті 24, частин першої, другої статті 55, частин першої, п'ятої, шостої статті 126 Конституції України, що, на переконання позивача, є об'єктивною неможливістю розгляду справи №826/15457/17 по суті до прийняття Конституційним Судом України рішення за результатами розгляду конституційного подання у справі №1-15/2018(4086/16).

Вирішуючи клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі, суд зазначає наступне.

Згідно до пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Судом встановлено, що у провадженні Конституційного Суду України перебуває справа за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII.

Разом з тим, відповідно до приписів статті 91 Закону України від 13.07.2017 року № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України», що кореспондується із частиною другою статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Водночас, позивачем не зазначено обґрунтованих підстав об'єктивної неможливості розгляду справи №826/15457/17 в призмі заявлених ним позовних вимог та підстав позову до вирішення Конституційним Судом України справи №1-15/2018(4086/16).

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави вважати клопотання про зупинення провадження у справі таким, що відповідає меті пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України та, враховуючи зазначені положення статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» та частини другої статті 152 Конституції України, вважати його обґрунтованим, з огляду на що, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні останнього.

Судом поставлено на вирішення клопотання позивача від 18.02.2019 року про витребування у Шевченківської районної в місті Києва державної адміністрації реєстраційної справи з рішенням від 09.11.2017 року про державну реєстрацію в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Верховного Суду (01043, м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8), ідентифікаційний код юридичної особи 41721784, дата запису 09.11.2017 року, номер запису 0071690.

Згідно з частинами першою, другою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Дослідивши клопотання позивача, судом встановлено недотримання останнім вимог частини другої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, у матеріалах справи відсутні докази надіслання позивачем примірників відповідного клопотання іншим учасникам справи.

Крім того, у матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії реєстраційної справи «Верховний Суд 41821784», подані Печерською районною в місті Києві 10.09.2018 року через канцелярію суду, з огляду на що, суд дійшов висновку щодо не доцільності задоволення поданого клопотання.

Відповідно до частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, протокольною ухвалою суду повернуто клопотання про витребування доказів заявнику без розгляду.

Закінчивши розгляд клопотань, які містяться у матеріалах справи, судом поставлено питання щодо наявності у присутнього в судовому засіданні представника третьої особи заяв, клопотань.

Представником третьої особи подано клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

Враховуючи систематичну неявку позивача у судові засіданні та подані відповідачами клопотання про вирішення справи без їх участі, судом задоволено клопотання представника третьої особи та ухвалено про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Щодо підстав повернення уточненої позовної заяви від 12.01.2018 року позивачу, суд зазначає наступне.

12.01.2018 року позивачем подано уточнену позовну заяву в порядку статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

У постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 року колегія суддів дійшла висновку, що поданий позивачем уточнений позов, який судом першої інстанції залишено без руху, є за своєю суттю окремою заявою, поданою в порядку частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, до якої не може бути застосовано положення статей 160, 161, частини тринадцятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, які стосуються саме позовної заяви, а не поданих до неї уточнень.

Отже, з урахуванням висновків Київського апеляційного адміністративного суду у постанові від 19.06.2018 року та з огляду на те, що судом встановлено невідповідність уточненої позовної зави від 12.01.2018 року частинам першій, сьомій статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, в ухвалі суду від 31.07.2018 року про прийняття адміністративної справи 826/15457/17 до свого провадження суддею Маруліною Л.О., суд дійшов висновку про повернення уточненої позовної заяви від 12.01.2018 року позивачу, про що судом буде зазначено у рішенні за результатами розгляду справи.

Провадження у справі №826/15457/17 відкрито ухвалою суду від 08.12.2017 року.

Відповідно до частини першої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України крім прав та обов'язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, після відкриття провадження у справі за предметом позову, визначеним прохальною частиною позовної заяви, позивач (його уповноважений представник) має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, подавши відповідну заяву.

Разом з тим, поняття «уточнення» позовних вимог, як і порядку вирішення такої заяви, стаття 47 Кодексу адміністративного судочинства України не містить, що виключає можливість вирішення заяви по суті.

Зокрема, відповідно до частини сьомої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Докази направлення позивачем примірників уточненої позовної заяви, поданої в порядку статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, усім сторонам у матеріалах справи відсутні, з огляду на що, суд, враховуючи вищевикладене та положення частини сьомої статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України таку заяву позивача від 12.01.2018 року не приймає до розгляду та повертає заявнику без розгляду.

Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією відзиву на позов не подано, з огляду на що, відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинство України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією проведено державну реєстрацію Верховного Суду 09.11.2017 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №1 071690.

Указом Президента України від 10.11.2017 року № 357/2017 та указом Президента України від 14.12.2017 року №417/2017 призначено суддів Верховного Суду.

Вважаючи рішення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, яким проведено державну реєстрацію Верховного Суду 09.11.2017 року, протиправним та вважаючи, що особи, призначені суддями Верховного Суду згідно з указами Президента України від 10.11.2017 року № 357/2017 та від 14.12.2017 року №417/2017, за своїм правовим статусом є суб'єктами владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, однак за своїм правовим статусом не є суддями у штаті Верховного Суду, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, зокрема, шляхом зобов'язання відповідачів, що призначені суддями Верховного Суду вищезгаданими указами Президента України утриматися від вчинення певних дій, а саме, утриматись від здійснення правосуддя у штаті Верховного Суду (01043, м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8), ідентифікаційний код юридичної особи 41721784.

Вирішуючи питання закриття провадження у справі в цій частині позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із частиною першою статті 2, пункту 1 частин першої, другої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є об'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб'єкта владних повноважень є здійснення цим суб'єктом публічно-владних управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Якщо суб'єкт у спірних правовідносинах не здійснює вказаних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то такий спір не є адміністративним спором у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 3 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій.

Відповідно до пункту 1 частини першої, статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З аналізу вказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення питань підвідомчості судам спорів, порушення і відкриття справ, підготовки їх до розгляду, судовий розгляд справ у першій інстанції, в касаційному і наглядовому порядку та прийняття по них судових рішень належать до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

Відповідно до статті 8 Конституції України (тут і далі в чинній редакції на час виникнення спірних правовідносин) в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до частини третьої 106 статті Президент України на основі та на виконання Конституції і законів України видає укази і розпорядження, які є обов'язковими до виконання на території України.

Згідно з частиною першою статті 128 Конституції України призначення на посаду судді здійснюється Президентом України за поданням Вищої ради правосуддя в порядку, встановленому законом.

Указом Президента України від 10.11.2017 року № 357/2017 «Про призначення суддів Верховного Суду» відповідно до частини п'ятої статті 126, частини першої статті 128 Конституції України та статей 80, 81 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» призначено на посади суддів Верховного Суду: у Касаційний адміністративний суд: Анцупову Тетяну Олександрівну, Бевзнка Володимира Михайловича, Берназюка Яна Олександровича, Бившеву Людмилу Іванівну, Білоуса Олега Валерійовича, Бучик Анну Юріївну, Васильєву Ірину Анатоліївну, Гімона Миколу Михайловича, Гончарову Ірину Анатоліївну, Гриціва Михайла Івановича, Данилевич Надію Андріївну, Желтобрюх Ірину Леонтіївну, Золотнікова Олександра Сергійовича, Князєва Всеволода Сергійовича, Коваленко Наталію Володимирівну, Кравчука Володимира Миколайовича, Мороз Ларису Леонтіївну, Олендера Ігоря Ярославовича, Пасічник Світлану Сергіївну, Прокопенка Олександра Борисовича, Саприкіну Ірину Валентинівну, Смоковича Михайла Івановича, Стародуба Олександра Павловича, Ханову Раїсу Федорівну, Хохуляка В'ячеслава Віссаріоновича, Шарапу Василя Миколайовича, Шипуліну Тетяну Михайлівну, Юрченко Валентину Петрівну; у Касаційний господарський суд: Бакуліну Світлану Віталіївну, Баранця Олександра Миколайовича, Берднік Інну Станіславівну, Білоуса Володимира Володимировича, Булгакову Ірину Валеріївну, Вронську Ганну Олександрівну, Данішевську Валентину Іванівну, Дроботову Тетяну Борисівну, Жукова Сергія Вікторовича, Катеринчук Лілію Йосипівну, Кібенко Олену Рувімівну, Краснова Єгора Володимировича, Кушніра Ігоря Віталійовича, Львова Богдана Юрійовича, Мамалуя Олександра Олексійовича, Мачульського Григорія Миколайовича, Міщенка Івана Сергійовича, Пєскова В'ячеслава Геннадійовича, Пількова Костянтина Миколайовича, Погребняка Володимира Яковлевича, Рогач Ларису Іванівну, Селіваненка Володимира Павловича, Стратієнко Людмилу Василівну, Студенця Володимира Івановича, Сухового Валерія Григоровича, Ткача Ігоря Васильовича, Ткаченко Ніну Григорівну, Уркевича Віталія Юрійовича, Чумака Юрія Яковича; у Касаційний кримінальний суд: Антонюк Наталію Олегівну, Білик Наталію Володимирівну, Британчука Володимира Васильовича, Бущенка Аркадія Петровича, Голубицького Станіслава Савелійовича, Григор'єву Ірину Вікторівну, Ємця Олександра Петровича, Кишакевича Лева Юрійовича, Короля Володимира Володимировича, Кравченка Станіслава Івановича, Лагнюка Миколу Михайловича, Лобойка Леоніда Миколайовича, Мазура Миколу Вікторовича, Макаровець Аллу Миколаївну, Маринича В'ячеслава Карповича, Марчук Наталію Олегівну, Марчука Олександра Петровича, Матієк Тетяну Василівну, Могильного Олега Павловича, Наставного Вячеслава Володимировича, Огурецького Василя Петровича, Остапука Віктора Івановича, Стефанів Надію Степанівну, Стороженка Сергія Олександровича, Шевченко Тетяну Валентинівну, Щепоткіну Валентину Володимирівну, Яковлєву Світлану Володимирівну, Яновську Олександру Григорівну; у Касаційний цивільний суд: Антоненко Наталію Олександрівну, Білоконь Олену Валеріївну, Висоцьку Валентину Степанівну, Гудиму Дмитра Анатолійовича, Гулька Бориса Івановича, Журавель Валентину Іванівну, Карпенко Світлану Олексіївну, Коротуна Вадима Михайловича, Крата Василя Івановича, Кузнєцова Віктора Олексійовича, Курило Валентину Панасівну, Лесько Аллу Олексіївну, Луспеника Дмитра Дмитровича, Лященко Наталію Павлівну, Мартєва Сергія Юрійовича, Олійник Аллу Сергіївну, Пророка Віктора Васильовича, Синельникова Євгена Володимировича, Ситнік Олену Миколаївну, Стрільчука Віктора Андрійовича, Ступак Ольгу В'ячеславівну, Ткачука Олега Степановича, Усика Григорія Івановича, Фаловську Ірину Миколаївну, Хопту Сергія Федоровича, Червинську Марину Євгенівну, Черняк Юлію Валеріївну, Штелик Світлану Павлівну.

Указом Президента України від 14.12.2017 року №417/2017 «Про призначення суддів Верховного Суду» відповідно до частини п'ятої статті 126, частини першої статті 128 Конституції України та статей 80, 81 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» призначено на посади суддів Верховного Суду: у Касаційний адміністративний суд Стрелець Тетяну Геннадіївну; у Касаційний цивільний суд Погрібного Сергія Олексійовича.

Згідно з частиною другою статті 38 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (в чинній редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі також - Закон №1402) суддя Верховного Суду: 1) здійснює правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом; 2) бере участь у розгляді питань, що виносяться на засідання Пленуму Верховного Суду; 3) аналізує судову практику, бере участь у її узагальненні; 4) бере участь у розгляді питань, що виносяться на збори суддів відповідного касаційного суду, та здійснює інші повноваження, визначені законом.

Відповідно до абзацу 2 пункту 22 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов'язків щодо здійснення правосуддя (самостійного виду державної діяльності, яка здійснюється шляхом розгляду і вирішення у судових засіданнях в особливій, встановленій законом, процесуальній формі адміністративних, цивільних, кримінальних та інших справ), є не управлінськими, а процесуальними, і оскаржуються у порядку, визначеному процесуальними законами.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» оскарження у будь-який спосіб, зокрема, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається; суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Європейський Суд з прав людини (далі також - ЄСПЛ) у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

У Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції України).

Разом з тим, поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Так, позивач просить суд зобов'язати відповідачів, що призначені суддями Верховного Суду, утриматися від здійснення правосуддя у штаті Верховного Суду, оскільки позивач вважає Верховний Суд утвореним незаконно.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що в межах спірних правовідносин відповідачі виконують повноваження, пов'язані зі здійсненням правосуддя, та не здійснюють владних управлінських функцій відносно ОСОБА_1

З огляду на вищевикладене, зазначені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки не пов'язані зі здійсненням відповідачами публічно-владних управлінських функцій, а тому даний спір не є публічно-правовим, не підпадає під визначення справи адміністративної юрисдикції та під судову юрисдикцію взагалі.

Додатково суд зауважує, що під час розгляду справи позивачем не обґрунтовано, який публічно-правовий спір виник між ним та суддями Верховного Суду як суб'єктами владних повноважень та, які рішення, дії чи бездіяльність відповідачами прийнято або вчинено (не вчинено) при здійсненні владно-управлінських функцій стосовно позивача. Позивачем також не вказано, яким чином між позивачем та відповідачами - суддями Верховного Суду - виникли зазначені правовідносини та яким чином друга позовна вимога щодо зобов'язання відповідачів утриматись від здійснення правосуддя кореспондується з вимогами пункту 3 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України у взаємозв'язку з вимогами пункту 3 частини першої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, відтак справа №826/15457/17 за позовом ОСОБА_1 до суддів Верховного Суду, призначених указами Президента України від 10.11.2017 року №357/2017 та від 14.12.2017 року №417/2017, в частині позовних вимог про зобов'язання останніх утриматися від вчинення певних дій, а саме утриматись від здійснення правосуддя у штаті Верховного Суду, підлягає закриттю.

Керуючись статтями 2-9, 17, пунктом 1 частини першої статті 238, статтями 239, 243, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі №826/15457/17 в частині позовних вимог про зобов'язання відповідачів, що призначені суддями Верховного Суду указом Президента України Порошенка П.О. №357/2017 від 10.11.2017 року «Про призначення суддів Верховного Суду» та указом Президента України Порошенка П. О. №417/2017 від 14.12.2017 року «Про призначення суддів Верховного Суду», утриматися від вчинення певних дій, а саме утриматись від здійснення правосуддя у штаті Верховного Суду (01043, м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8), ідентифікаційний код юридичної особи 41721784, - закрити.

2. Роз'яснити ОСОБА_1, що цей спір не належить до судової юрисдикції.

3. Попередити позивача, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно зі статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: ОСОБА_1 (іпн. НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1);

Відповідач 1: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація (, адреса: 01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 24);

Відповідачі 2 (судді Верховного Суду): Мамалуй Олександр Олексійович, Краснов Єгор Володимирович, Жуков Сергій Вікторович, Погребняк Володимир Якович, Вронська Ганна Олександрівна, Рогач Лариса Іванівна, Катеринчук Лілія Йосипівна, Пєсков В'ячеслав Геннадійович, Чумак Юрій Якович, Данішевська Валентина Іванівна, Міщенко Іван Сергійович, Булгакова Ірина Валеріївна, Ткач Ігорь Васильович, Мачульський Григорій Миколайович, Селіваненко Володимир Павлович, Кушнір Ігор Віталійович, Ткаченко Ніна Григорівна, Львов Богдан Юрійович, Баранець Олександр Миколайович, Дроботова Тетяна Борисівна, Суховий Валерій Григорович, Студенець Володимир Іванович, Стратієнко Людмила Василівна, Кібенко Олена Рувімівна, Білоус Володимир Володимирович, Бакуліна Світлана Віталіївна, Бреднік Інна Станіславівна, Пільков Костянтин Миколайович, Уркевич Віталій Юрійович, Антонюк Наталія Олегівна, Стороженко Сергій Олександрович, Яковлєва Світлана Володимирівна, Огурєцький Василь Петрович, Лобойко Леонід Миколайович, Остапчук Віктор Іванович, Білик Наталія Володимирівна, Мазур Микола Вікторович, Макаровець Алла Миколаївна, Марчук Олександр Петрович, Марчук Наталія Олегівна, Король Володимир Володимирович, Голубицький Станіслав Савелійович, Щепоткіна Валентина Володимирівна, Британчук Володимир Васильович, Ємець Олександр Петрович, Лагнюк Микола Михайлович, Кравченко Станіслав Іванович, Наставний Вячеслав Володимирович, Стефанів Надія Степанівна, Шевченко Тетяна Валентинівна, Григор'єва Ірина Вікторівна, Маринич В'ячеслав Карпович, Могильний Олег Павлович, Матієк Тетяна Василівна, Бущенко Аркадій Петрович, Кишакевич Лев Юрійович, Яновська Олександра Григорівна, Стрільчук Віктор Андрійович, Гудима Дмитро Анатолійович, Мартєв Сергій Юрійович, Пророк Віктор Васильович, Штелик Світлана Павлівна, Усик Григорій Іванович, Гулько Борис Іванович, Антоненко Наталія Олександрівна, Черняк Юлія Валеріївна, Олійник Алла Сергіївна, Кузнєцов Віктор Олексійович, Карпенко Світлана Олексіївна, Білоконь Олена Валеріївна, Лященко Наталія Павлівна, Хопта Сергій Федорович, Ткачук Олег Степанович, Журавель Валентина Іванівна, Синельников Євген Володимирович, Висоцька Валентина Степанівна, Фаловська Ірина Миколаївна, Курило Валентина Панасівна, Крат Василь Іванович, Луспеник Дмитро Дмитрович, Червинська Марина Євгенівна, Ситнік Олена Миколаївна, Коротун Вадим Михайлович, Ступак Ольга В'ячиславівна, Золотніков Олександр Сергійович, Гімон Микола Михайлович, Анцупова Тетяна Олександрівна, Бучик Анна Юріївни, Данилевич Надії Андріївни, Смоковича Михайла Івановича, Прокопенка Олександра Борисович, Ханова Раїса Федорівна, Васильєва Ірина Анатоліївна, Гриців Михайло Іванович, Князєв Всеволод Сергійович, Бившева Людмила Іванівна, Пасічник Людмила Іванівна, Юрченко Валентина Петрівна, Шипуліна Тетяна Михайлівна, Коваленко Наталія Володимирівна, Олендер Ігор Ярославович, Гончарова Ірина Анатоліївна, Білоус Олег Валерійович, Хохуляк В'ячеслав Віссаріонович, Шарапа Василь Миколайович, Мороз Лариса Леонтіївна, Берназюк Ян Олександрович, Стародуб Олександр Павлович, Саприкіна Ірина Валентинівна, Бевзенко Володимир Михайлович, Желтобрюх Ірина Леонтіївна, Кравчук Володимир Миколайович (01043, м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8).

Третя особа: Верховний Суд (01043, м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8, ).

Повну ухвалу складено 14.05.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна