Справа № 755/5438/21
Суддя: Виниченко Л. М.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 755/5438/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Ганжа Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу № 755/5438/21 за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування рішень про примусове повернення іноземця до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду на територію України,-

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в особі представника Віданової О.В. 29.03.2021 року звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними та скасування рішень про примусове повернення іноземця до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду на територію України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляд справи відповідач був повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд повідомлено не було.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Предметом спору за заявленими вимогами є визнання протиправним та скасування рішення ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області від 02.05.2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнання протиправним та скасування рішення ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області № 584 від 23.04.2020 року про заборону в`їзду в Україну громадянину Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Враховуючи дату винесення уповноваженою особою Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області спірного рішення від 02.05.2019 року, останнім днем строку його оскарження є 02.11.2019 року.

У позовній заяві зазначено, що про оспорюване рішення від 02.05.2019 року позивачу стало відомо лише у жовтні 2020 року після отримання від відповідача листа від 13.10.2020 року № 8010.8.2-41805/80.2-20.

Вирішуючи питання про можливість розгляду судом по суті позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області від 02.05.2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Афганістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд звертає увагу на наступне.

У постанові від 18.02.2021 року винесеній у справі № 640/25034/19, Верховний Суд зазначив, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути: день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

З метою з`ясування всіх обставин справи та перевірки наведених представником позивача доводів в позовній заяві, судом витребувано від відповідача Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області копії матеріалів щодо громадянина Афганістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі яких ухвалено спірні рішення від 02 травня 2019 року та рішення № 584 від 23 квітня 2020 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни та заборону в`їзду на територію України.

14 квітня 2021 року на виконання вимоги хвали суду, представником відповідача Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Лазарем О.О. подано заяву про долучення матеріалів справи до якої додано копію спірного рішення від 02.05.2019 року з доданими до нього документами (а.с. 51-68).

Як убачається зі змісту оскаржуваного рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 02.05.2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Афганістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заборону в`їзду на територію України убачається, що позивач 02.05.2019 року був повідомлений про порушення ним законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та про прийняте відносно нього рішення про примусове повернення, про що свідчать підписи напроти графи «дата» 02.05.2019 року та «Копію рішення отримав» (а.с. 62).

Жодних відомостей про те, що оскаржуване рішення 02.05.2019 року ухвалювалося у відсутності позивача матеріали справи не містять. Також суду не надано будь яких доказів на підтвердження обставин того, що наявні підписи про отримання спірного рішення не належать позивачу.

Таким чином, з наявних у справі документів убачається, що позивач був присутній під час винесення Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області оскаржуваного рішення 02.05.2019 року та особисто його отримав.

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Натомість, позивач звернувся до суду із позовною заявою лише 29.03.2021 року, про що свідчить вхідний реєстраційний номер на позовній заяві (а.с. 1).

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Сам по собі інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин. Іншими словами, обмеження строку реалізації права на судовий захист покликане передусім дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин.

У постанові від 05.08.2020 року винесеній за результатами розгляду адміністративної справи № 580/2245/19, Верховний Суд вказав, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Строк звернення до суду з одного боку має на меті дисциплінувати позивача, який, якщо він зацікавлений відновити порушені права, повинен якомога швидше реалізувати своє право на захист, з іншого боку є своєрідним бар`єром, який повинен запобігати зловживанню правами і сприяти правовій визначеності.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Поряд з цим, суд вважає за необхідне відзначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач з позовною вимогою про визнання протиправним та скасування рішення ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області від 02.05.2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Афганістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду після закінчення встановленого законом строку для звернення суду з вказаною вимогою, беручи до уваги не подання позивачем заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, суд вважає за необхідне залишити без розгляду позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення ЦМУ ДМС України в м. Києві та Київській області від 02.05.2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни позивача.

Керуючись ч. 3 ст. 123 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву громадянина Ісламської Республіки Афганістан ОСОБА_1 в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України в м. Києві та Київській області від 02.05.2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Афганістану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Текст ухвали складено 18.05.2021 року.

Суддя