Справа № 500/2782/19
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

17 травня 2021 року

Київ

справа №500/2782/19

адміністративне провадження №К/9901/14741/21

ВВерховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Н.В. Коваленко,

суддів: Я.О. Берназюка, І.В. Желєзного

перевіривши касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування постанов в частині окремих пунктів їх додатків,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» звернулося до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у якому просило:

- визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП №1240 від 27 червня 2019 року в частині пункту 364 додатка до постанови №1240 від 27 червня 2019 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову НКРЕКП №1991 від 24 вересня 2019 року в частині пункту 440 додатка до постанови №1991 від 24 вересня 2019 року.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2021 року, позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Згідно із штемпелем проставленим на поштовому конверті касаційна скарга направлена до Верховного Суду 22 квітня 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Спірні правовідносини в цій справі виникли у зв`язку із прийняттям Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постанови № 1240 від 27 червня 2019 року «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію та надбавки до «зелених» тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання», пунктом 364 якої позивачу встановлено «зелений» тариф для енергогенеруючого об`єкту ТОВ «Біоенергопродукт» (1 черга вітро- та геліоелектростанції Тернопільська область, Бережанський район, село Куряни, вулиця Бережанка, 57) в розмірі 202,78 коп. без ПДВ за 1 кВт, виходячи з коефіцієнту 1,26, як для вітроелектростанцій, одинична встановлена потужність всіх вітроустановок якої від 600 кВт, але не більше 2000 кВт, що була введена в експлуатацію з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року включно та постанови від 24 вересня 2019 року № 1991 «Про встановлення «зелених» тарифів на електричну енергію та надбавки до «зелених» тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання», пунктом 440 якої позивачу встановлено «зелений» тариф для енергогенеруючого об`єкту ТОВ «Біоенергопродукт» (1 черга вітро- та геліоелектростанції Тернопільська область, Бережанський район, село Куряни, вулиця Бережанка, 57) в розмірі 187,23 коп. без ПДВ за 1 кВт, виходячи з коефіцієнту 1,26, як для вітроелектростанцій, одинична встановлена потужність всіх вітроустановок якої від 600 кВт, але не більше 2000 кВт, що була введена в експлуатацію з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2019 року включно, тоді як позивач вважає, що «зелений» тариф ТОВ «Біоенергопродукт» має визначатися виходячи з коефіцієнту 1,89, а не 1,26.

Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами загального позовного провадження.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу) або якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини четвертої статті 328 цього Кодексу ).

Підставою касаційного оскарження Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вказану підставу обґрунтовує відсутністю висновку Верховного Суду щодо питання застосування статті 91 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» у подібних правовідносинах.

Судами попередніх інстанцій при застосуванні статті 91 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» не було враховано, що процедура встановлення «зеленого» тарифу передбачена окремим нормативно-правовим актом - Порядком встановлення, перегляду та припинення дії «зеленого» тарифу на електричну енергію для суб`єктів господарської діяльності, споживачів електричної енергії, у тому числі енергетичних кооперативів, та приватних домогосподарств, генеруючі установки яких виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 серпня 2019 року № 1817. Відповідно до цього порядку, встановлення «зеленого» тарифу як можливості мати спеціальний тариф (тобто встановлення фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу з визначенням відповідного коефіцієнту до 01 січня 2030 року) та встановлення «зеленого» тарифу на відповідний квартал (тобто перерахунок встановленого фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу з євро в гривню) є різними процедурами.

З урахуванням вищевикладеного, скаржник вважає, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми статті 91 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», що полягає у помилковому ототожненні встановлення «зеленого» тарифу як спеціального тарифу (тобто встановлення фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу з визначенням відповідного коефіцієнту до 01 січня 2030) та встановлення «зеленого» тарифу на відповідний квартал (тобто перерахунок встановленого фіксованого мінімального розміру «зеленого» тарифу з євро в гривню).

Наведені скаржником аргументи потребують ретельної перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підставу на якій подано касаційну скаргу у цій справі, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2021 року.

Наведені доводи вказують на існування обставин, визначених підпунктом 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 248, 328, 329, 334, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування постанов в частині окремих пунктів їх додатків.

Витребувати з Тернопільського окружного адміністративного суду справу № 500/2782/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біоенергопродукт» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправними та скасування постанов в частині окремих пунктів їх додатків.

Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали разом із копіями касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя І.В. Желєзний