Справа № 804/6156/17
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2021 року Справа № 804/6156/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Южстанкомаш» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (як відокремленого підрозділу) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Южстанкомаш» (далі позивач, ТОВ «Южстанкомаш») звернулось до суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Дніпропетровській області), в якому просило:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками, викладеними в акті, на підставі яких були складені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, оскільки наявність господарських операцій між ТОВ «Южстанкомаш» та ТОВ «Екобуд С», ТОВ «Моцарт ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Астон Інком», ТОВ «ДГ» підтверджується належним чином оформленими первинними документами, які були надані відповідачу при проведенні перевірки. Викладені в акті перевірки висновки щодо наявності у контрагентів позивача ознак фіктивності та провадження ними протиправної діяльності не є безпосереднім та беззаперечним доказом безтоварності господарських операцій, та самі по собі не можуть спростовувати факти, засвідчені первинними документами. Окрім того, в судовому порядку вже надавалась оцінка податковому повідомленню-рішенню, винесеному за результатами проведеної перевірки по взаємовідносинам з ТОВ «Екобуд С». Посилання інспекторів на акт перевірки від 02.07.2015 року №72/22-01/33019191, в якому були зроблені висновки щодо відсутності реальності здійснення господарських операцій позивача з ТОВ «Моцарт ЛТД», ТОВ «Адела-Пром» та ТОВ «Астон Інком», є необґрунтованими, оскільки висновки перевірки оспорюються позивачем в суді.
Постановою Верховного Суду від 16 грудня 2020 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2018 року у справі № 804/6156/17 скасовано, справу №804/6156/17 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Підставою для повернення справи на новий розгляд стало те, що судами належним чином не досліджено, не надано належної оцінки порушенням під час здійснення операцій з реалізації транспортних засобів, яке потягнуло за собою заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість, а також не спростовано доводи позивача в цій частині. Також судами не досліджено висновки податкового органу щодо взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «Екобуд-С» та вирок Чугуївського міського суду у Харківській області від 22 червня 2016 року по справі № 636/3000/15-к. Окрім того, щодо відносин позивача із ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Астон Інком», ТОВ «ДГ», суди не проаналізували спірні господарські операції з урахуванням всієї сукупності наданих документів, зокрема, не встановлено відповідність строків виконання робіт, з урахуванням транспортування обладнання та поетапності виконання робіт, передбаченого договорами, не встановлено відповідності сум, передбачених договорами про переведення боргу відповідним платіжним дорученням.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.01.2021 року справу №804/6156/17 прийнято до провадження судді Неклеса О.М. та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання було призначено на 15 лютого 2021 року о 10:00 год.
Також наведеною ухвалою позивача було зобов`язано надати до суду:
- належним чином засвідчені копії документів щодо реалізації транспортних засобів з ТОВ Екобуд С, ТОВ Моцар ЛТД, ТОВ Адела-Пром, ТОВ Астон Інком, ТОВ ДГ;
- пояснення з врахуванням Постанови Верховного Суду від 16 грудня 2020 року;
- оригінали для огляду та належним чином засвідчені копії для залучення до матеріалів справи інших документів та доказів, які мають значення для вирішення справи та не були надані разом з адміністративним позовом, якщо такі є.
Відповідача було зобов`язано надати до суду разом із відзивом на позов:
- документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи;
- пояснення з врахуванням Постанови Верховного Суду від 16 грудня 2020 року;
- належним чином засвідчену копію Чугуївського міського суду у Харківській області від 22 червня 2016 року по справі № 636/3000/15-к;
- інші докази та документи, які на думку відповідача мають значення для вирішення цієї справи.
15.02.2021 року на адресу суду від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заявив клопотання про заміну відповідача у справі Головне управління ДФС у Дніпропетровській області на правонаступника - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, а також просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. В обґрунтування відзиву ГУ ДПС у Дніпропетровській області зазначило, що перевіркою не підтверджено реальність господарських операцій з надання послуг з ремонту та модернізації станків, верстатів різних моделей та зроблено висновки про безпідставне формування податкового кредиту з ПДВ у сумі 166 364 грн. та завищення витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, за період з 01.01.2014 по 31.03.2017 у сумі 2 806 397 грн. по взаємовідносинам з наступними контрагентами: ТОВ «Екобуд Є», ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Адела Пром», ТОВ «Астон Інком», ТОВ «ДГ», по яким наявні докази щодо нереальності здійснення господарських операцій. Вважає, що наявна негативна інформація щодо зазначених контрагентів-постачальників ТОВ «Южстанкомаш» разом з дослідженням наданих до перевірки первинних документів стали підставою для висновків перевіряючих стосовно нереальності проведених господарських операцій перевіряємого підприємства та, як слідство, встановлення порушень податкового законодавства в частині заниження ПДВ та податку на прибуток. Окрім того, перевіркою встановлено, що в грудні 2015 року ТОВ «Южстанкомаш» реалізовано 3 легкові автомобіля нижче балансової (залишкової) вартості на загальну суму 104 509,86 грн. Наголошував на тому, що при оцінці основних засобів потрібно скористатися послугами сертифікованого професійного оцінщика. Тільки він повинен надати справедливу вартість основних засобів, яка буде являться основою для переоцінки (уцінки) основних засобів та відображення їх в бухгалтерському обліку. Результат оцінки майна підтверджує Звіт про оцінку майна, який складає оцінщик.
15.02.2021 року на адресу суду надійшли письмові пояснення позивача, в яких він просив задовольнити позовні вимоги ТОВ «Южстанкомаш» в повному обсязі. Пояснення обґрунтовані тим, що на підтвердження здійснення господарських операцій були надані всі первинні документи, які підтверджують реальність взаємовідносин між ТОВ «Южстанкомаш» та його контрагентами. Зазначені документи, складені за результатами проведених операцій та з дотриманням вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», статті 44, статті 201 Податкового кодексу України і містять у собі відомості щодо змісту та обсягу проведених операцій, які узгоджуються між собою та з них вбачається фактичний рух активів та зміни у власному капіталі і зобов`язаннях позивача, у зв`язку з його господарською діяльністю з вищезазначеними контрагентами. Зауважив, якщо податковий орган посилається на вирок суду по кримінальній справі стосовно посадової особи контрагента, такий вирок не має преюдиційного значення в розумінні ст. 78 КАС України, та має досліджуватися судом в сукупності з іншими доказами по справі. Окрім того, в судовому порядку вже надавалась оцінка господарським правовідносинам позивача з ТОВ «Екобуд С» за перевіряємий період, а тому висновки відповідача про нереальність здійснення господарських операцій ТОВ «Южстанкомаш» з ТОВ «Екобуд-С» за договором про надання послуг № 27-06/14 від 27.06.2014 року є протиправними та такими, що не відповідають обставинам справи. Також предмет та період, охоплений перевіркою по взаємовідносинам з контрагентами ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Астон Інком», також перевірявся контролюючим органом та податкове повідомлення-рішення прийняте за результатом такої перевірки скасовано в судовому порядку. Окрім того, ТОВ «Южстанкомаш» вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо порушення податкового законодавства при оцінці основних засобів (транспортних засобів), оскільки для перевірки та до суду надало усі документи, на підставі яких було зроблено уцінку цих транспортних засобів. На підставі вищевикладеного позивач вважає, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки є помилковими, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними.
15.02.2021 року в судовому засіданні було задоволено клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та замінено відповідача у справі Головне управління ДФС у Дніпропетровській області на правонаступника - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 15.03.2021 року 10:00 год.
24.02.2021 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він не погоджується з доводами відповідача та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідь на відзив обґрунтована доводами аналогічними тим, що були викладені у письмових поясненнях позивача. Окремо позивач наголошував на тому, що у відповідності до вимог ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність носить індивідуальний характер та ТОВ «Южстанкомаш» не може нести відповідальність, за дії своїх контрагентів. Зауважив, що на момент здійснення господарських операцій кожен контрагент (ТОВ «МОЦАР ЛТД», ТОВ «АДЕЛА-ПРОМ», ТОВ «АСТОН ІНКОМ» ,ТОВ «ДГ» та ТОВ «Екобуд-С») був зареєстрований як юридична особа та мав діюче свідоцтво платника ПДВ. Таким чином, висновки відповідача, щодо наявності у цих контрагентів ознак фіктивності та провадження ними протиправної діяльності не є безпосереднім та беззаперечним доказом безтоварності господарських операцій, та самі по собі не можуть спростовувати факти, засвідчені первинними документами. Окрім того, відповідач робить свої висновки стосовно виявлених порушень за операціями з контрагентами, керуючись виключно даними інформаційних баз, а не первинною документацією, як цього вимагає чинне законодавство України.
15.02.2021 року в судовому засіданні було задоволено клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та замінено відповідача у справі на належного - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (як відокремлений підрозділ), підготовче провадження по справі було продовжено на 30 днів, у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 12.04.2021 року 10:00 год.
12.04.2021 року представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до п.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
За наведених обставин та керуючись приписами ч.9 ст.205 КАС України суд вважає за можливе розглянути справу по суті в порядку письмового провадження та на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.
На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Частиною 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
За результатами перевірки складено акт від 18.08.2017 року №9359/04-36-14-19-33019191 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Южстанкомаш» податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року, валютного законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.03.2017 року» (далі акт перевірки від 18.08.2017 року), у висновках якого, серед іншого, встановлено порушення ТОВ «Южстанкомаш»:
- підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, статті 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 505151 грн., у тому числі за 2014 рік у сумі 505151 грн.;
На підставі наведених вище висновків акту перевірки від 18.08.2017 року №9359/04-36-14-19-33019191 відповідачем сформовано та направлено позивачу податкові повідомлення-рішення від 08.09.2017 року:
З матеріалів справи встановлено, що суми оскаржуваних податкових повідомлень-рішень складаються з донарахувань сум ПДВ та податку на прибуток по взаємовідносинам з ТОВ «Екобуд-С», ТОВ «Моцарт ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Істон Інком», ТОВ «ДГ» та нарахування ПДВ в результаті здійснення позивачем реалізації легкових машин за ціною нижче від залишкової вартості.
Не погоджуючись із наведеними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
Згідно з п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь - яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення за агентськими договорами.
Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
На підставі пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно зі статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Для вирішення спору по суті та надання оцінки правомірності проведення позивачем податкового обліку, суд перевіряє відповідність вимогам законодавства первинних документів, їх наявність, що вимагається нормативно-правовими актами та безпосередньо укладеними угодами.
Поряд з цим, окрім мінімально необхідних згідно податкового законодавства документів суд має перевірити й інші документи та обставини, які мають підтвердити реальність виконання спірної операції, що відображена в податковому обліку.
Виникнення спору обумовлено тим, що найбільш поширеним способом порушення норм податкового законодавства є штучне введення в операції реального сектору економіки інших суб`єктів господарювання з метою отримання податкових та інших переваг, надання таких переваг на користь третіх осіб, що призводить до порушень бюджетних інтересів держави та прямо пов`язано із діями таких суб`єктів господарювання, які в свою чергу знаходяться поза межами контролю податкових органів, та мають ознаки кримінальних правопорушень.
Саме для недопущення вказаних порушень здійснено податковий контроль, з огляду на те, що при відсутності фактичної реалізації товарів податковий кредит формується шляхом маніпулювання податковою звітністю, це здійснюється із проведенням транзитних фінансових потоків, спрямованих на здійснення операцій надання податкової вигоди переважно з контрагентами, які не виконують свої податкові зобов`язання, зокрема, у випадках, коли операції здійснюються через посередників з метою штучного формування витрат та податкового кредиту, з метою надання вигоди третій особі, та не мають реального товарного характеру.
Виходячи з практики недопущення відображення в податковому обліку таких операцій вирішальним є підтвердження реальності операцій іншими належними та допустимими доказами, ніж видаткова та податкова накладна.
З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обов`язковому з`ясуванню підлягають, зокрема, обставини, що підтверджують рух активів у процесі здійснення господарської операції. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
Відповідно до частини 5 статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 року №996-ХІV (далі Закон №996) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно до частини 2 статті 3 Закону №996 бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Як зазначено в статті 9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів (послуг) із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, діяльність якої, безумовно, здійснюється в межах правової відповідальності, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції та під час здійснення господарської операції.
Щодо правовідносин позивача з ТОВ «Екобуд-С» у спірний період, судом встановлено наступне.
Між ТОВ «Южстанкомаш» (замовник) та ТОВ «Екобуд-СГ» (виконавець) було укладено договір про надання послуг №27-06/14 від 27.06.2014 року, згідно умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з виконання ремонтів на території виконавця обладнання згідно з рахунками на оплату, які є невід`ємною частиною договору. Відповідно до пункту 2.1 договору загальна сума цього договору вказується в рахунках на оплату окремо по кожному типу обладнання. Пунктами 3.2 та 4.1 визначено, що строк виконання робіт та об`єм робіт по договору визначені в технічних завданнях. На підставі пункту 3.3 договору робота вважається виконаною після підписання остаточного акта наданих послуг. Згідно з пунктом 11.1 строк дії договору встановлюється з моменту його підписання обома сторонами та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.
Вказаний договір підписано зі сторони замовника ОСОБА_1 , зі сторони виконавця Султановою С.Б.
Правовідносини між ТОВ Екобуд-С (Виконавець) та ТОВ «Южстанкомаш» за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, на підставі Договору №27-06/4 від 27.06.2014 р., вже перевірялись контролюючим органом у 2014 році.
20 листопада 2014 року контролюючим органом складено акт №272/04-10-22-01/33019191 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Южстанкомаш» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Екобуд-С» за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року.
Висновками акта перевірки було встановлено порушення ТОВ «Южстанкомаш`пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено розмір податкового кредиту на загальну суму 54 819 грн, внаслідок чого занижено розмір податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 54 819 грн. Підставою для таких висновків стала, на думку податкового органу, нереальність здійснення господарських відносин позивача з ТОВ «Екобуд-С», відсутність об`єктів оподаткування.
В свою чергу, судом встановлено, що у справі №804/380/15 перевірялись правовідносини між ТОВ «Южстанкомаш» та ТОВ «Екобуд-С» за липень 2014 року, відносно наданих послуг згідно податкових накладних №1503 від 15.07.2014 р., №2103 від 21.07.2014 р., №105 від 01.07.2014 р. , №103 від 01.07.2014 р., №704 від 07.07.2014 р., №104 від 01.07.2014 р.
Тоді як податкова накладна №2702 від 27.06.2014 р. виписана щодо надання послуг з модернізації електричної системи та системи керування верстата токарного 16 КЗ0Ф323 на загальну суму 1 223 844, 00 грн. (в т.ч. ПДВ 203 974,00 грн.) та інші документи, складені на підтвердження такої господарської операції, судом у справі №804/380/15 не перевірялись.
Окрім того, як вбачається з акта перевірки від 18.08.2017 року, на момент проведення позапланової перевірки вирок по ТОВ «Екобуд-С» був відсутній, а під час проведення планової перевірки ТОВ «Южстанкомаш» контролюючим органом було виявлено додаткові факти, а саме: на виконання умов договору №27-06/4 від 27.06.2014 р. ТОВ «Южстанкомаш» отримав послуги відповідно до рахунків на оплату, актів наданих послуг та податкових накладних на загальну суму ПДВ 1 293 965, 00 грн. (рах.92), сума ПДВ 258 793,00 грн.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З приписів наведеної норми вбачається, що не підлягають доказуванню саме обставини, встановлені судовим рішенням. Висновки суду, прийняті на підставі таких обставин, не є преюдиційними.
На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що рішення у справі №804/380/15 не можуть бути беззаперечним доказом реальності господарських операцій у спірний період між ТОВ «Екобуд-С» (Виконавець) та ТОВ «Южстанкомаш» (Замовник) на підставі Договору №27-06/4 від 27.06.2014 р., висновки судів у справі №804/380/15 не є преюдиційними, отже під час розгляду цієї справи дослідженню підлягають документи, які були надані на підтвердження взаємовідносин позивача з ТОВ «Екобуд-С», висновки податкового органу щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «Екобуд-С» та вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 22 червня 2016 року по справі №636/3000/15-к.
Судом встановлено, що на виконання умов договору №27-06/14 від 27.06.2014 року контрагентами були складені наступні первинні документи:
- технічні завдання з надання послуг;
- від 27.06.2014 року рахунок на оплату №2701, податкова накладна №2702, акт надання послуг №2703 з виконання робіт по капітальному ремонту і модернізації вертикально-фрезерного верстата мод. 65А80ПМФ4 на загальну суму 1223844 грн., в тому числі ПДВ 203974 грн.;
- дефектні акти на поточні ремонти верстатів.
Усі надані до суду документи від імені ТОВ «Екобуд-С» підписані директором підприємства ОСОБА_2 .
З акту перевірки від 18.08.2017 року вбачається, що розрахунки між ТОВ «Южстанкомаш» та ТОВ «Екобуд-С» проводились у 2014 році в грошовій формі у загальній сумі 1 006 457 грн., кредиторська заборгованість складає 546 301 грн., що не заперечується позивачем.
Відвантаження верстатів відбувалось згідно з товарно-транспортними накладними №48 від 27.06.2014 року та №70 від 28.07.2014 року.
Крім того, суду надані копії актів приймання з ремонту деталей станків та договору на транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних та внутрішніх вантажів від 03.01.2014 року №89/11, укладеного з ФОП ОСОБА_3 .
У червні 2014 року більш точної дати слідством не встановлено ОСОБА_5 , діючи у складі організованою групи з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , з метою створення підконтрольного «фіктивного» підприємства, яке б діяло у складі підконтрольних вказаній організованій групі фіктивних підприємств, підшукала у м.Харкові ОСОБА_2 , яка не була обізнана про діяльність організованої групи, та погодилась надати свій паспорт, ідентифікаційний номер та підписати у приватного нотаріуса документи про перереєстрацію на неї підприємства ТОВ «Екобуд-С» (код 34652162) та призначення її на посаду директора та головного бухгалтера, картку зі зразками підпису для відкриття банківських рахунків, довіреності.
У зв`язку з чим ОСОБА_2 , на підставі довіреності доручила Бєлову В.О., який не був обізнаний з діяльністю організованої групи, представляти інтереси ТОВ «Екобуд-С» (код 34652162) в органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях. Перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул.Базарна, 70, у приміщенні приватного нотаріуса Михайлюченко С.О., Султанова С.Б. підписала заздалегідь підготовлені ОСОБА_7 документи, а саме: реєстраційні картки, статут ТОВ «Екобуд-С» (код 34652162), довіреність та ряд інших документів наданих їй ОСОБА_7 для підпису.
Після реєстрації ТОВ «Екобуд-С» (код 34652162) печатка та реєстраційні документи даного підприємства знаходились у ОСОБА_4 , який діючи у складі організованої групи з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , забезпечив відкриття 13.08.2014 розрахункового рахунку № НОМЕР_1 у АБ «Банк «Фінанси та кредит», який знаходиться за адресою: м.Харків, пров.Театральний, 4. Реєстрація ТОВ «Екобуд-С» (код 34652162) в органах державної влади, отримання необхідних реквізитів: назва, юридична адреса, дані директора підприємства та зразки його підпису, індивідуального податкового номера платника податку на додану вартість, дала можливість ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 які діяли у складі організованої групи, використати реквізити цього підприємства для здійснення незаконної діяльності.
У подальшому печатка ТОВ «Екобуд-С» (код 34652162), реєстраційні документи та банківські рахунки, вказаною групою у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , використовувались для здійснення незаконної фіктивної діяльності та для незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість підприємствам реального сектору економіки.
Таким чином, 03.07.2014, більш точної дати слідством не встановлено, вказаною вище організованою групою осіб у складі ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , повторно придбано суб`єкт підприємницької діяльності ТОВ «Екобуд-С» (код 34652162) та забезпечено прикриття незаконної фіктивної діяльності по формуванню безпідставного податкового кредиту з податку на додану вартість підприємствам контрагентам.
Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З матеріалів справи встановлено, що первинні документи по господарським взаємовідносинам позивача з ТОВ «Екобуд-С», від імені контрагента позивача підписані директором підприємства ОСОБА_2 , при цьому, згідно вироку суду, ОСОБА_2 стала формальним учасником, директором та головним бухгалтером ТОВ «Екобуд-С», а отже фінансово-господарську діяльність ТОВ «Екобуд-С» не здійснювала, документів по взаємовідносинам з контрагентами не підписувала, товарів не поставляла, робіт (послуг) не виконувала, розрахунковими рахунками не керувала, податкову звітність не складала та не підписувала, нікому цього не доручала.
Крім того, суд зазначає, що виходячи з положень ч. 5 ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пунктів п.2.4., 2.5., 2.13. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, первинний документ повинен мати такий обов`язковий реквізит, як особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Таким чином, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, які підтверджують фактичне здійснення операцій та одним з обов`язкових реквізитів яких є особистий підпис уповноваженої особи, яка підписала цей документ на підтвердження фактичного здійснення господарської операції.
При досліджені обставин господарських операцій позивача із ТОВ «Екобуд-С», суд бере до уваги те, що згідно вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 22 червня 2016 року по справі №636/3000/15-к, гр. ОСОБА_2 директор ТОВ «Екобуд-С» не причетна до ведення фінансово-господарської діяльності зазначеного товариства, тоді як вся первинна документація, надана до суду на підтвердження реального здійснення господарських операцій з позивачем підписана від її імені.
Також суд враховує той факт, що згідно вироку Чугуївського міського суду Харківської області від 22 червня 2016 року по справі №636/3000/15-к, у червні 2014 року ОСОБА_5 , діючи у складі організованою групи з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , лише підшукала у м.Харкові ОСОБА_2 , для оформлення необхідних документів для переоформлення ТОВ «Екобуд-С», а державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи ТОВ «Екобуд-С» (код 34652162), у зв`язку з придбанням гр. ОСОБА_2 корпоративних прав на юридичну особу було проведено лише 03.07.2014 року, тоді як податкова накладна №2702 від 27.06.2014 р., акт надання послуг №2703 від 27.06.2012 р., рахунок на оплату №2701 від 27.06.2014 року, рахунки на оплату №103, №104, №105 від 01.07.2014 року, акти надання послуг №103, №104, №105 від 01.07.2014 р., податкові накладні №103, №104, №105 від 01.07.2014 року, фактично були складені та підписані від імені ОСОБА_2 до вчинення відповідних реєстраційних дій щодо товариства.
Верховним Судом України та Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду неодноразово зазначалось, що факт фіктивності господарської діяльності не може залишитися неврахованим судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення, зокрема відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту, є безпідставним.
Вказаний правовий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 26 січня 2016 року (справа №21-4781а15); від 22 березня 2016 року (справа №21-170а16); від 22 березня 2016 року (справа №21-2927а15); від 29 березня 2016 року (справа №21-5315а15); від 12 квітня 2016 року (справа №21-3270а15); від 12 квітня 2016 року (справа №21-3635а15); від 19 квітня 2016 року (справа №21-4985а15); від 26 квітня 2016 року (справа №21-4976а15); від 24 травня 2016 року (справа №21-5332); від 14 червня 2016 року (справа №21-1318а16), постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі № 826/7610/18, від 12 березня 2021 року у справі №820/5973/17 тощо.
Суд не вбачає підстав відступити від зазначених висновків Верховного Суду України та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду та враховує їх при розгляді цієї справи.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що документи підписані від імені ТОВ «Екобуд-С» особами, які використовували реквізити цього підприємства для здійснення незаконної діяльності, забезпечення прикриття незаконної фіктивної діяльності по формуванню безпідставного податкового кредиту з податку на додану вартість підприємствам контрагентам, не можуть слугувати належними та допустимими підставами для формування показників податкового обліку ТОВ «Южстанкомаш».
Окрім того, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано позивачем, ТОВ «Екобуд-С» послуги надані позивачу не придбавались, на підприємстві рахувалась одна посадова особа (директор), в той час як ТОВ «Екобуд-С» здійснювало реалізацію товарів, робіт (послуг) за період 2014 р. на адресу 13 суб`єктів господарювання, які знаходяться на обліку в 11 областях України та реалізацію товарі, робіт (послуг) за період червень-липень 2014 р.
Також суд бере до уваги те, що згідно ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності ТОВ «Екобуд-С» контролюючим органом було встановлено, що товариство здійснює придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання, проте їх обсяги та властивості не відповідають матеріально-технічним та технологічним можливостям ТОВ «Екобуд-С», при цьому, асортимент придбаної номенклатури не відповідає реалізованій.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність реального характеру господарських правовідносин між ТОВ «Южстанкомаш» та ТОВ «Екобуд-С» у спірний період, а відтак висновки контролюючого органу є правомірними та відповідають дійсним обставинам справи.
Щодо правовідносин позивача з ТОВ «Моцар ЛТД» у спірний період, судом встановлено наступне.
Між ТОВ «Южстанкомаш» (замовник) та ТОВ «Моцар ЛТД» (виконавець) було укладено договір про виконання робіт №45/10-2014 від 01.10.2014 року, згідно умов якого виконавець приймає на себе зобов`язання виконати комплекс робіт по ремонту верстатів: капітальний ремонт токарно-карусельного верстата моделі 1Б502, інв. 25; капітальний ремонт універсально-фрезерного верстата моделі FA5AV, інв. №12; капітальний ремонт і модернізація вертикально-фрезерного верстата мод.65А80ПМФ4, інв. №1022, а замовник зобов`язується прийняти і сплатити виконані роботи відповідно до умов договору. На підставі пункту 1.2 договору роботи по ремонту верстатів виконуються поетапно, перелік виконуваних виконавцем робіт та їх етапи зазначаються в затверджених сторонами технічних завданнях, вартість робіт в протоколах узгодження договірної ціни окремо по кожній моделі верстата, які є невід`ємною частиною договору. Відповідно до пункту 2.1 договору загальна сума договору складає 377240 грн., включаючи ПДВ та складається з вартості ремонту верстатів: токарно-карусельного верстата моделі 1Б502, інв. 25 161760 грн., включаючи ПДВ, універсально-фрезерного верстата моделі FA5AV, інв. №12 107680 грн., включаючи ПДВ, вертикально-фрезерного верстата мод.65А80ПМФ4, інв. №1022 - 107800 грн., включаючи ПДВ. Згідно з пунктом 3.1 договору доставка верстатів в ремонт і повернення замовнику після ремонту здійснюється автотранспортом замовника за його рахунок. При надходженні верстатів в ремонт та повернення з ремонту сторони складають акт прийому-передачі. Пунктом 8.1 встановлено, що договір набирає чинності з моменту підписання його повноважними представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків.
Вказаний договір підписано зі сторони замовника директором ОСОБА_1 , зі сторони виконавця директором ОСОБА_8 .
На виконання умов договору контрагентами складені та затверджені директорами підприємств:
- технічні завдання від 01.10.2014 року на виконання капітального ремонту токарно-карусельного верстата моделі 1Б502, інв. 25; капітального ремонту універсально-фрезерного верстата моделі FA5AV, інв. №12; капітального ремонту і модернізації вертикально-фрезерного верстата мод.65А80ПМФ4, інв. №1022;
- акти від 01.10.2014 року та 05.10.2014 року прийому-передачі верстатів на ремонт та з ремонту по договору виконання робіт №45/10-2014 від 01.10.2014 року;
Відвантаження станків відбувалось згідно з товарно-транспортними накладними №1 від 01.10.2014 року та №7 від 05.10.2014 року автопідприємством, водієм ОСОБА_3 , з пункту навантаження Павлоград до пункту розвантаження Київ та з пункту навантаження Київ до пункту розвантаження Павлоград.
Оплата за послуги здійснена шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ «Авікорс», згідно з договором №27/10-14 від 27.10.2014 року про переведення боргу, платіжним дорученням №553 від 27.10.2014 року в сумі 700000 грн., в тому числі ПДВ 116666,67 грн.
В той час, як відповідно до пункту 2.1 договору №45/10-2014 від 01.10.2014 року та пункту 2.1 договору №27/10-14 від 27.10.2014 року, первісний боржник зобов`язаний був перевести за виконання умов договору №45/10-2014 від 01.10.2014 року борг у розмірі 377 240,00 грн., тобто позивачем сплачено новому кредитору більшу суму коштів ніж визначено договорами.
Слід зазначити, що відповідно до п.3.2 договору №45/10-2014 від 01.10.2014 року термін виконання робіт не повинен перевищувати 5 календарних днів з дати підписання акту прийому-передачі верстатів в ремонт.
З наданих до суду документів вбачається, що верстати в ремонт було передано 01.10.2014 року, а повернуто позивачу з ремонту 05.10.2014 року, виконання робіт не перевищувало 5 календарних днів з дати підписання акту прийому-передачі верстатів в ремонт, що відповідає умовам договору та даним, які містяться у товарно-транспортних накладних.
Згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором №45/10-2014 від 01.10.2014 року послуги були надані 01.10.2014 року (в день передачі верстатів), 02.10.2014 року та 03.10.2014 року, при цьому в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкових накладних, рахунках-фактурах визначено, що позивачу були надані послуги з капітального ремонту верстатів без розмежування на етапи виконання робіт.
Отже, з наданих до суду документів неможливо в повному обсязі дослідити поетапності виконання ТОВ «Моцар ЛТД» робіт в розрізі часу, коли та які роботи були виконані.
При цьому, з акту перевірки від 18.08.2017 року вбачається, що згідно проведеного аналізу інформаційних баз контролюючих органів ТОВ «Моцар ЛТД» не зареєструвало жодної податкової накладної про реалізацію (обсяг та розбивка ПН на один день з сумою менше 10 тис. для уникнення реєстрації в ЄРПН, виключає можливість прослідкувати рух реалізованих товарів (робіт, послуг) та їх номенклатуру).
Щодо правовідносин позивача з ТОВ «Адела-Пром» у спірний період, судом встановлено наступне.
Між ТОВ «Южстанкомаш» (замовник) та ТОВ «Адела-Пром» (виконавець) було укладено договір про виконання робіт №30 від 08.10.2014 року, згідно умов якого виконавець приймає на себе зобов`язання виконати комплекс робіт по ремонту токарно-гвинторізного верстата з ЧПУ моделі 16М30Ф3122, інв. 12, а замовник зобов`язується прийняти і сплатити виконані роботи відповідно до умов договору. На підставі пункту 1.2 договору роботи по ремонту верстатів виконуються поетапно, перелік виконуваних виконавцем робіт та їх етапи зазначаються в затвердженому сторонами технічному завданні, вартість робіт в протоколі узгодження договірної ціни окремо по кожній моделі верстата, які є невід`ємною частиною договору. Відповідно до пункту 2.1 договору сума договору складає 479400 грн., включаючи ПДВ. Згідно з пунктом 3.1 договору доставка верстата в ремонт і повернення замовнику після ремонту здійснюється автотранспортом замовника за його рахунок. При надходженні верстатів в ремонт та повернення з ремонту сторони складають акт прийому-передачі. Пунктом 8.1 встановлено, що договір набирає чинності з моменту підписання його повноважними представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків.
Вказаний договір підписано зі сторони замовника директором ОСОБА_1 , зі сторони виконавця директором Лук`янчук О.В.
На виконання умов договору контрагентами складені та затверджені директорами підприємств:
- технічні завдання від 08.10.2014 року на виконання капітального ремонту токарно-гвинторізного верстата з ЧПУ моделі 16М30Ф3122, інв. 12;
- акти від 14.10.2014 року та 17.11.2014 року прийому-передачі верстатів на ремонт та з ремонту по договору виконання робіт №30 від 08.10.2014 року;
Відвантаження станка відбувалось згідно з товарно-транспортними накладними №43 від 17.11.2014 року та №5 від 14.10.2014 року автопідприємством, водієм ОСОБА_3 , з пункту навантаження Павлоград до пункту розвантаження Київ та з пункту навантаження Київ до пункту розвантаження Павлоград.
Відповідно до пункту 2.1 договору №30 від 08.10.2014 року та пункту 2.1 договору №10-12/ПБ від 10.12.2014 року, первісний боржник зобов`язаний був перевести за виконання умов договору №30 від 08.10.2014 року борг у розмірі 479 400,00 грн., тобто позивачем сплачено новому кредитору визначену умовами договорів суму.
Слід зазначити, що відповідно до п.3.2 договору №30 від 08.10.2014 року термін виконання робіт не повинен перевищувати 40 календарних днів з дати передачі верстата в ремонт.
З наданих до суду документів вбачається, що верстат в ремонт було передано 14.10.2014 року, а повернуто позивачу з ремонту 17.11.2014 року, виконання робіт не перевищувало 40 календарних днів з дати передачі верстата в ремонт, що відповідає умовам договору та даним, які містяться у товарно-транспортних накладних.
Згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором №30 від 08.10.2014 року послуги були надані з 03.11.2014 року по 07.11.2014 року та з 10.11.2014 року по 13.11.2014 року, при цьому в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкових накладних, рахунках-фактурах визначено, що позивачу були надані послуги з капітального ремонту токарно-гвинторізного верстата с ЧПУ без розмежування на етапи виконання робіт.
Отже, з наданих до суду документів неможливо в повному обсязі дослідити поетапності виконання ТОВ «Адела-Пром» робіт в розрізі часу, коли та які роботи були виконані.
При цьому, з акту перевірки від 18.08.2017 року вбачається, що згідно проведеного аналізу інформаційних баз контролюючих органів ТОВ «Адела-Пром» надані позивачу послуги не придбавалися, на підприємстві рахується 3 особи, у той час як ТОВ «Адела-Пром» здійснює реалізацію послуг за період 2014 рік. Аналізом ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за весь період діяльності ТОВ «Адела-Пром» не зареєстровано жодної податкової накладної на реалізацію, за весь період 2014 року товариством придбано лише послуги з обробки даних для видачі комплекту: сертифікат відкритого ключа електронного цифрового підпису та шифрування (печатки підприємства).
Щодо правовідносин позивача з ТОВ «Астон Інком» у спірний період, судом встановлено наступне.
Вказаний договір підписано зі сторони замовника директором ОСОБА_1 , зі сторони виконавця комерційним директором ОСОБА_9 .
На виконання умов договору контрагентами складені та затверджені директорами підприємств:
- технічні завдання від 28.11.2014 року на виконання капітального ремонту верстата поздовжньо-шліфувального мод. МС510Ф1, інв. 21, ремонту верстата токарного мод.СУ-500, інв.11, доопрацювання баби к молоту мод.КО5 531, інв. №1326;
- акти від 29.12.2014 року та 13.12.2014 року прийому-передачі верстатів на ремонт та з ремонту по договору виконання робіт №14/12 від 28.11.2014 року;
Відвантаження верстатів відбувалось згідно з товарно-транспортними накладними №8 від 13.12.2014 року та №48 від 29.12.2014 року автопідприємством, водієм ОСОБА_3 , з пункту навантаження Павлоград до пункту розвантаження Київ та з пункту навантаження Київ до пункту розвантаження Павлоград.
В той час, як відповідно до пункту 2.1 договору №14/12 від 28.11.2014 року та пункту 2.1 договору №ПД-18/11 від 30.12.2014 року, первісний боржник зобов`язаний був перевести за виконання умов договору №14/12 від 28.11.2014 року борг у розмірі 558 280,00 грн., тобто позивачем сплачено новому кредитору більшу суму коштів ніж визначено договорами (всього було сплачено 790 000,00 грн.).
Слід зазначити, що відповідно до п.3.2 договору №30 від 08.10.2014 року термін виконання робіт не повинен перевищувати 20 календарних днів з дати підписання акту прийому-передачі обладнання в ремонт.
З наданих до суду документів вбачається, що верстати в ремонт було передано 13.12.2014 року, а повернуто позивачу з ремонту 29.12.2014 року, виконання робіт не перевищувало календарних днів з дати підписання акту прийому-передачі обладнання в ремонт, що відповідає умовам договору та даним, які містяться у товарно-транспортних накладних.
Згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором №14/12 від 28.11.2014 року послуги були надані з 15.12.2014 року по 19.12.2014 року та з 22.12.2014 року по 26.12.2014 року, при цьому в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкових накладних, рахунках-фактурах визначено, що позивачу були надані послуги з капітального ремонту верстатів без розмежування на етапи виконання робіт.
Отже, з наданих до суду документів неможливо в повному обсязі дослідити поетапності виконання ТОВ «Астон Інком» робіт в розрізі часу, коли та які роботи були виконані.
При цьому, з акту перевірки від 18.08.2017 року вбачається, що згідно проведеного аналізу інформаційних баз контролюючих органів ТОВ «Астон Інком» не зареєструвало жодної податкової накладної про реалізацію (обсяг та розбивка ПН на один день з сумою менше 10 тис. для уникнення реєстрації в ЄРПН, виключає можливість прослідкувати рух реалізованих товарів (робіт, послуг) та їх номенклатуру).
Щодо правовідносин позивача з ТОВ «ДГ» у спірний період, судом встановлено наступне.
Між ТОВ «Южстанкомаш» (замовник) та ТОВ «ДГ» (виконавець) було укладено договір про надання послуг №203 від 20.11.2014 року, згідно умов якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги з капітального ремонту верстатів, в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до пункту 2.1 договору вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання та фіксується в актах наданих послуг. На підставі пункту 2.3 договору оплата за надані послуги проводиться в національній валюті України шляхом перерахування коштів на рахунок виконавця або внесенням готівки в касу виконавця. Пунктом 6.1 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2014 року.
Вказаний договір підписано зі сторони замовника директором ОСОБА_1 , зі сторони виконавця Шевченком Ю.М.
На виконання умов договору контрагентами складені наступні первинні документи:
Відповідно до пункту 2.1 договору №17-11/ПБ від 17.12.2014 року, первісний боржник зобов`язаний був перевести за виконання умов договору №203 від 20.11.2014 року борг у розмірі 400 000,00 грн., ця сума відповідає загальній вартості послуг наданих ТОВ «ДГ», тобто позивачем сплачено новому кредитору суму коштів у визначеному у договорі розмірі.
Слід зазначити, що умовами договору №203 від 20.11.2014 року не визначено термін виконання робіт, проте в п.2.2 договору визначено, що акт про надані послуги підписується сторонами не пізніше останнього дня поточного місяця, в якому фактично надавались послуги.
Згідно актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за договором №203 від 20.11.2014 року послуги були надані у грудні 2014 року, акти складені з 01.12.2014 року по 05.12.2014 року та з 08.12.2014 року по 10.12.2014 року, при цьому в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг), податкових накладних, рахунках-фактурах визначено, що позивачу були надані послуги з капітального ремонту верстатів без розмежування на етапи виконання робіт.
Отже, з наданих до суду документів неможливо в повному обсязі дослідити поетапності виконання ТОВ «ДГ» робіт в розрізі часу, коли та які роботи були виконані.
При цьому, до суду не було надано документів на підтвердження передачі верстату в ремонт та повернення його позивачу з ремонту, а також докази підтверджуючі транспортування верстату до ТОВ «ДГ» та повернення його на адресу ТОВ «Южстанкомаш».
Окрім того, з акту перевірки від 18.08.2017 року вбачається, що згідно проведеного аналізу інформаційних баз контролюючих органів ТОВ «ДГ» не зареєструвало жодної податкової накладної при реалізації та придбані (обсяг та розбивка ПН на один день з сумою менше 10 тис. для уникнення реєстрації в ЄРПН, виключає можливість прослідкувати рух реалізованих товарів (робіт, послуг) та їх номенклатуру).
Судом встановлено, що правовідносини між ТОВ «Южстанкомаш» та ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Астон Інком» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за спірний період, вже перевірялись контролюючим органом у 2015 році.
За результатами перевірки був складений Акт від 02.07.2015 року № 72/22-01, відповідно до висновків якого встановлено порушення ТОВ «Южстанкомаш» п. 198.1, п. 198.2, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, а саме завищено податковий кредит на загальну суму ПДВ 214 480,00 грн. по взаємовідносинах з підприємствами: ТОВ Моцар ЛТД, з ТОВ Укррегіонторг, ТОВ Адела-Пром, ТОВ Астон Інком.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі №804/329/16, яке набрало законної сили 13.06.2018 року, податкове повідомлення-рішення № визнано протиправним та скасовано.

В свою чергу, судом встановлено, що у справі №804/329/16 перевірялись правовідносини між ТОВ «Южстанкомаш» та ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Астон Інком» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість, тоді як питання дотримання позивачем вимог податкового законодавства з податку на прибуток приватних підприємств не перевірялось.

Окрім того, як вбачається з акта перевірки від 18.08.2017 року, під час проведення планової перевірки ТОВ «Южстанкомаш» контролюючим органом було виявлено додаткові факти, які не були встановлені під час проведення позапланової виїзної перевірки у 2015 році.

При цьому, за результатами проведення планової перевірки контролюючим органом не було донараховано позивачу грошові зобов`язання з податку на додану вартість по правовідносинам з ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Астон Інком», а по ТОВ «Моцар ЛТД» визначено грошові зобов`язання як з податку на додану вартість, так і з податку на прибуток приватних підприємств.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З приписів наведеної норми вбачається, що не підлягають доказуванню саме обставини, встановлені судовим рішенням. Висновки суду, прийняті на підставі таких обставин, не є преюдиційними.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що рішення у справі №804/329/16 не може бути беззаперечним доказом реальності господарських операцій у спірний період між ТОВ «Южстанкомаш» та ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Астон Інком», висновки суду у справі №804/329/16 не є преюдиційними, отже під час розгляду цієї справи дослідженню підлягають документи, які були надані на підтвердження взаємовідносин позивача з наведеними контрагентами, висновки податкового органу щодо взаємовідносин позивача з ними та докази надані відповідачем.

Щодо посилань представника контролюючого органу на не декларування податкових зобов`язань з податку на додану вартість контрагентів позивача Дніпропетровським окружним адміністративним судом у справі №804/329/16 було встановлено наступні обставини.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2015 року по справі №826/2671/15 за позовом ТОВ АДЕЛА-ПРОМ до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві визнане протиправним та скасуване рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві, згідно якого ТОВ АДЕЛА-ПРОМ було відмовлено у прийнятті податкової декларації з податку на додану вартість з додатками за листопад 2014 року. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві прийняти податкову декларацію ТОВ АДЕЛА-ПРОМ (код 39250068) з податку на додану вартість за листопад 2014 року з додатками, датою її фактичного отримання - 24.12.14 р. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві відобразити ТОВ АДЕЛА-ПРОМ (код 39250068) показники (дані) у податковій декларації з податку на додану вартість за листопад 2014 року з додатками, в електронних базах даних податкової звітності ДПІ, у тому числі в інтегрованих картках ТОВ АДЕЛА-ПРОМ (код 39250068), згідно ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 року, постанова суду набрала законної сили.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 12.05.2015 року по справі №826/5184/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астон Інком" до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у місті Києві визнано протиправними дії Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві щодо неприйняття податкової декларації з податку на додану вартість з додатками за грудень 2014 року. Вважати прийнятою та зареєстрованою податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2014 року з додатками - розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5), податковий кредит - 06 лютого 2015 року в 10:35:13 (реєстраційний номер документу ). Відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 23.06.2015 року, постанова суду набрала законної сили.

Постановою окружного адміністративного суду міста Києва від 19.02.2015 року по справі №826/715/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Моцар ЛТД" до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві визнано протиправними дії ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві щодо коригування задекларованих показників податкового кредиту та зобов`язань з податку на додану вартість ТОВ МОЦАР ЛТД (код 39325892) за жовтень 2014 року. Вважати прийнятою та зареєстрованою податкову декларацію Товариства з обмеженою відповідальністю МОЦАР ЛТД з податку на додану вартість за жовтень 2014 року з додатками, датою її фактичного отримання, тобто 20.11.2014року. Зобов`язано ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві відобразити задекларовані показники податкового кредиту та зобов`язань з податку на додану вартість ТОВ МОЦАР ЛТД (код 39325892) в АС Податковий блок за жовтень 2014 року. Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень дана постанова оскаржена не була.

Наведені вище обставини також підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не заперечуються сторонами.

Отже суд приходить до аналогічних висновків, які були викладені у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2018 року по справі №804/329/16 про те, що в період взаємовідносин позивача з контрагентами податкові декларації з податку на додану вартість протиправно не приймались податковим органом.

Щодо господарських операцій, здійснених позивачем у 2014 році з виконавцями ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Астон Інком», ТОВ «ДГ», судом додатково встановлено наступне.

Фактично договори на виконання робіт та первинні документи на підтвердження здійснення господарських операцій були підписані від імені контрагентів їх директорами, а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 .

Представником відповідача надані суду копії висновків експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Управління МВС України на Південно-західній залізниці від 26.01.2015 року №66, від 17.02.2015 року №110, №112, №114, з яких вбачається наявність факту підроблення підпису директорів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 на реєстраційних та статутних документах ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Астон Інком», ТОВ «ДГ».

З Єдиного державного реєстру судових рішень за пошуком за контекстом по коду ЄДРПОУ ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Астон Інком», ТОВ «ДГ», суду відомо про наявність кримінальних проваджень №0000024 від 29.04.2016 року, №0000016 від 22.04.2016 року, №0000024 від 15.04.2016 року, №0000014 від 04.04.2016 року, №0000022 від 30.01.2015 року тощо, з яких вбачається, що ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Астон Інком», ТОВ «ДГ» створені та використовуються групою осіб для здійснення незаконних фінансово - господарських операцій, спрямованих на конвертацію безготівкових коштів у готівку, та надання податкової вигоди третім особам.

З аналізу наданих представником позивача та долучених до матеріалів копій актів здачі прийняття-робіт та рахунків-фактур встановлено, що вони не містять інформації стосовно осіб, відповідальних за здійснення господарської операції, а саме містять підписи осіб без зазначення їх прізвища та посади.

Частиною 2 статті 9 Закону №966 визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, крім іншого, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, зазначення посади та інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, якими є прізвище відповідальної особи, є обов`язковими реквізитами акта здачі-приймання робіт (надання послуг) та рахунку-фактури, а їх відсутність свідчить про неналежне складання такого первинного документа.

Згідно з Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 (далі Правила №363), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

При перевірці фактичного транспортування верстатів на здійснення ремонтних робіт, судом встановлено, що в наданих до суду товарно-транспортних накладних не зазначено конкретного місцезнаходження пункту навантаження, вказано лише м.Павлоград, м. Одеса, м. Київ без зазначення точної адреси, вулиці, будинку, а тому неможливо встановити, з якої адреси здійснювалось відвантаження/розвантаження товару; інші графи не заповнені, здача та одержання товару відбувались директорами підприємств.

Вказані факти унеможливлюють встановлення місця, де фактично було здійснено навантаження/розвантаження верстатів, що перевозились з метою здійснення ремонтних робіт, та чи фактично здійснювалось перевезення верстатів на проведення ремонтних робіт.

При цьому, докази транспортування верстату на адресу ТОВ «ДГ», передачі його для ремонту та повернення позивачу в матеріалах справи відсутні та позивачем не надані, що свідчить про не підтвердження таких обставин.

Всі первинні документи по господарським операціям від ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Астон Інком», ТОВ «ДГ» підписані директорами, тобто до господарських операцій, крім директорів підприємств, інших працівники не залучено, що свідчить про відсутність достатніх трудових ресурсів для здійснення відповідної діяльності.

Згідно наданих суду копій платіжних доручень встановлено, що грошові кошти за надані послуги всіма підприємствами-виконавцями: ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Астон Інком», ТОВ «ДГ», - були перераховані ТОВ «Южстанкомаш» на рахунок ТОВ «Авікорс» () та ТОВ «Маринок» () згідно з договорами про переведення боргу, складеними наприкінці 2014 року.

При цьому, за виконання умов договорів укладених з ТОВ «Моцар ЛТД» та ТОВ «Астон Інком» позивачем було сплачено значно більші суми ніж було визначено умовами договорів.

Проте, жодне з підприємств-виконавців послуг не отримало кошти за виконані роботи, та всі виконані роботи були оплачені на рахунок ТОВ «Маринок», відкритий у АТ «Укрсиббанк» № НОМЕР_2 та на рахунок ТОВ «Авікорс» № НОМЕР_3 (по господарським операціям з ТОВ «Моцар ЛТД»).

Ухвалами Солом`янського районного суду міста Києва від 24.07.2015 року та від 14.08.2015 року у справах №760/11729/15-к та №760/14980/15-к було встановлено, що фактично грошові кошти, в порушення податкового законодавства, з метою обготівкування направляються підприємствами «вигодонабувачами» не на підприємства за рахунок яких сформовано податковий кредит, а на ряд не задекларованих підприємств, а саме: ТОВ «Маринорк» () та ТОВ «Авікорс» (). При цьому, призначення платежу використовується «сплата за договором переведення боргу». Керівники та засновники даних СГД є пов`язаними особами з даною злочинною схемою та виступають ще керівниками та засновниками ряду СГД.

В ході досудового розслідування №0000022 від 30.01.2015 року встановлено, що кошти перераховуються на банківські рахунки, на які перераховані кошти ТОВ «Южстанкоммаш» по досліджуваних господарським операціям:

- ТОВ «Маринорк» (), зокрема на рахунок № НОМЕР_2 , який відкритий у АТ «УКРСИББАНК» (МФО 351005), який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Андріївська 2/12;

- ТОВ «Авікорс» (), зокрема на рахунок № НОМЕР_3 , який відкритий у АТ Укрсиббанк (МФО 351005), за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12.

Отже, у визначених господарських операціях з підприємствами-виконавцями робіт та послуг: ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Астон Інком», ТОВ «ДГ», - відсутня ділова мета на отримання прибутку від наданих послуг, оскільки жодне із зазначених підприємств не отримало коштів за виконані роботи, оскільки вони були перераховані на рахунки не задекларованих підприємств.

При винесенні рішення, суд приймає до уваги те, що позивачем не надано інформації та її документального підтвердження стосовно подальшого використання відремонтованих верстатів у господарській діяльності позивача або їх реалізації та інше, внаслідок чого неможливо дослідити рух товару в межах цивільного обороту.

З огляду на формальність договорів та складених на їх виконання документів, на відсутність економічної складової, ділової мети, відсутність відповідальних осіб за здійснення господарської операції, недотримання порядку транспортування верстатів, суд дійшов висновку про відсутність фактичного надання послуг ТОВ «Моцар ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Астон Інком», ТОВ «ДГ» на адресу ТОВ «Южстанкомаш».

Щодо реалізації позивачем трьох автомобілів за ціною нижче балансової (залишкової) вартості, судом встановлено наступне.

З акту перевірки від 18.08.2017 року вбачається, що плановою перевіркою встановлено реалізацію в грудні 2015 року ТОВ «Южстанкомаш» три легкових автомобілі, а саме:

- автомобіль AUDI модель Q3, реєстраційний номер НОМЕР_4 сума без ПДВ 124166,67 грн. та ПДВ 24833,33 грн.;

- автомобіль AUDI модель А5 реєстраційний номер НОМЕР_5 сума без ПДВ 124166,67 грн. та ПДВ 24833,33 грн.;

- автомобіль ЗАЗ LANOS реєстраційний номер НОМЕР_6 сума без ПДВ 41666,67 грн. та ПДВ 8333,33 грн.

При цьому, відповідно до рахунку 105 «транспортні засоби» на кінець 2015 року рахувались:

- автомобіль ЗАЗ LANOS У6DТF69УoЕo33138o (первісна вартість склала 102916,67 грн, амортизаційні відрахування 18868,05 грн., втрати від зменшення корисності активів (рах. 972) склали 41666,67 грн., та уцінка (рах.975) - 42381,95 грн.);

- автомобіль AUDI А5 Sportback 1.8 ТFSІ Multitronic VIN (первісна вартість склала 489850,00 грн., амортизаційні відрахування 89805,83 грн., втрати від зменшення корисності активів (рах. 972) склали 124166,67 грн., та уцінка (рах.975) - 275877,50 грн.);

- автомобіль AUDI QЗ 1.4 ТFSІ S-Trопіс4 VIN (первісна вартість склала 402191,67 грн., амортизаційні відрахування 73735,14 грн.) втрати від зменшення корисності активів (рах. 972) склали 124166,67 грн., та уцінка (рах.975) - 204289,86 грн).

ДТ131 Кт 105 на вартість уцінки

Дт 975 Кт 105 уцінка

ДТ 791 Кт 975 списано на фінансовий результат 522549,31 грн.

Залишкова вартість вказаних основних засобів з врахуванням амортизаційних відрахувань склала 812549,32 грн. Підприємством реалізовано на загальну суму 348 000 грн., в т.ч. ПДВ 58000 грн.

Наведені обставини сторонами не заперечуються, проте документи по реалізації наведених автомобілів до суду не надані.

На запит перевіряючого від 02.08.2017 року №3 з метою визначення правомірності проведеної уцінки основних засобів та декларування суми по рахунку 975 щодо надання документального підтвердження проведеної уцінки, а саме накази по підприємству, оцінку експерта, висновки органів щодо пошкоджень основних засобів та інше, посадовими особами підприємства було надано наказ від 01.12.2015 року №161 «Про створення спеціальної комісії» та акт технічного стану транспортних засобів від 02.12.2015 року, підписаний заступником директора, старшим майстром, електриком та слюсарем ТОВ «Южстанкомаш», які також містяться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що 01.12.2015 року директором ТОВ «Южстанкомаш» було видано наказ №161 Про створення спеціальної комісії, яким, з метою встановлення технічного стару транспортних засобів, пошкоджених внаслідок обвалення покрівельного перекриття гаража зберігання автотранспорта за адресою вул. Іскровська 1/11, наказано призначити комісію у складі голови комісії: зам.директора ОСОБА_12 , членів комісії: старшого майстра ОСОБА_13 , електрика по обслуговуванню автомобілів ОСОБА_14 , слюсаря по обслуговуванню автомобілів ОСОБА_15

02.12.2015 року складено акт технічного стану транспортних засобів, з якого вбачається, що комісією проведено повне технічне обстеження автомобілей: ЗАЗ LANOS У6DТF69УoЕo33138o; AUDI А5 Sportback 1.8 ТFSІ Multitronic; AUDI QЗ 1.4 ТFSІ S-Trопіс4, на предмет технічної справності та придатності до подальшої експлуатації.

Після огляду автомобілей та технічної документації було встановлено, що капітальний ремонт автомобілей не проводився, остаточна вартість ЗАЗ LANOS У6DТF69УoЕo33138o 102 916, 67 грн; AUDI А5 Sportback 1.8 ТFSІ Multitronic 489 850,00; AUDI QЗ 1.4 ТFSІ S-Trопіс4 402 191,67 грн., наведені автомобілі не придатні до подальшої експлуатації, кузов, салон, рама, ходова частина потребують ремонту.

На підставі проведеного технічного обстеження автомобілей, комісія прийшла до висновків, що автомобілі придатні до реалізації з уцінкою: ЗАЗ LANOS У6DТF69УoЕo33138o 42 381,95 грн; AUDI А5 Sportback 1.8 ТFSІ Multitronic 275 877,50 грн.; AUDI QЗ 1.4 ТFSІ S-Trопіс4 204 289,86 грн.

Згідно з ч.1, абз.1,2 ч.2 ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні» від 12.07.2001 року №2658-ІІІ (в редакцій чинній на момент виникнення спірних відносин) оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

У цьому Законі майном, яке може оцінюватися, вважаються об`єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід`ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо.

Відповідно до абзацу 7 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку переоцінки основних фондів для цілей бухгалтерського обліку.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні» визначено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

В пункті 33 Національного стандарту №1 «Загальні основи оцінки майна та майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2013 року №1440 (далі - Національний стандарт), визначено, що оцінка майна з метою відображення її результатів у бухгалтерському обліку в порядку, встановленому законодавством про бухгалтерський облік, проводиться з урахуванням того, що:

- справедлива вартість активу дорівнює його ринковій вартості у разі можливості її визначення у порядку, встановленому цим та іншими національними стандартами;

- справедлива вартість активу, який може бути віднесено до спеціалізованого майна, майна спеціального призначення або спеціальної конструкції, дорівнює його залишковій вартості заміщення (відтворення);

- ліквідаційна вартість активу згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку дорівнює його вартості ліквідації згідно з цим Стандартом;

- надлишкові активи оцінюються з урахуванням принципу їх найбільш ефективного використання із застосуванням такої бази оцінки, як ринкова вартість або вартість ліквідації, з дотриманням відповідних умов, що висуваються до їх визначення.

Пунктами 35, 36 Національного стандарту встановлено, що оцінка майна проводиться із застосуванням методичних підходів, методів оцінки, які є складовими частинами методичних підходів або є результатом комбінування кількох методичних підходів, а також оціночних процедур. Оцінювач застосовує, як правило, кілька методичних підходів, що найбільш повно відповідають визначеним меті оцінки, виду вартості за наявності достовірних інформаційних джерел для її проведення.

Згідно з пунктом 17 Національного стандарту у звіті про оцінку майна та у висновку про вартість об`єкта оцінки оцінювач відображає факт про включення або невключення до ринкової вартості суми податку на додану вартість. Оціночні процедури, пов`язані з визначенням ринкової вартості, здійснюються з урахуванням включення або невключення до неї суми податку на додану вартість.

Відповідно до пункту 59 Національного стандарту звіт про оцінку майна підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Документи та інші інформаційні матеріали, зібрані оцінювачами в процесі проведення оцінки майна, разом із звітом про оцінку майна зберігаються в архіві суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання не менше ніж п`ять років, якщо інше не встановлено договором на проведення оцінки майна.

З вищевикладеного випливає, що при оцінці основних засобів потрібно залучати сертифікованого професійного оцінювача, який може визначити справедливу вартість основних засобів, що є основою для переоцінки (уцінки) основних засобів та відображення їх в бухгалтерському обліку. Результат оцінки майна підтверджує Звіт про оцінку майна, який складає оцінювач.

В свою чергу, з наданих позивачем документів вбачається, що оцінка автомобілів була здійснена посадовими особами ТОВ «Южстанкомаш»: зам.директором, старшим майстром, електриком по обслуговуванню автомобілів, слюсарем по обслуговуванню автомобілів, проте докази підтверджуючі кваліфікацію та повноваження членів комісії позивач ні до перевірки, ні до суду не надав.

Також за результатами оцінки технічного стану транспортних засобів було складено акт технічного стану транспортних засобів, Звіт про оцінку майнана ні до перевірки, ні до суду не надано.

Окрім того, з приписів Національного стандарту випливає, що оцінка майна проводиться із застосуванням методичних підходів, методів оцінки, які є складовими частинами методичних підходів, у звіті та у висновку оцінювач повинен відображати факт про включення або невключення до ринкової вартості суми податку на додану вартість.

Тоді як, з акту технічного стану транспортних засобів не вбачається які методичні підходи та методи оцінки були застосовані членами комісії при визначенні вартості автомобілів, в акті технічного стану транспортних засобів не відображено факт про включення або невключення до ринкової вартості суми податку на додану вартість.

Також, незважаючи на те, що згідно Національного стандарту документи та інші інформаційні матеріали, зібрані оцінювачами в процесі проведення оцінки майна, разом із звітом про оцінку майна зберігаються в архіві суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання не менше ніж п`ять років, позивач жодних інформаційних матеріалів, зібраних в процесі проведення оцінки майна, разом із звітом про оцінку майна ні до перевірки, ні до суду не надав.

Згідно з пунктом 189.1 статті 189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

На підставі вищевикладеного суд прийшов до висновку, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами проведення уцінки автомобілів, у визначеному законодавством поряду, а також не було вчинено встановлених законодавством дій, що надали б право на проведення переоцінки основних засобів.

У судових засіданнях неодноразово ставилося питання до представника позивача щодо надання додаткових документів та доказів на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві.

Представник позивача у відповідь на поставлене питання зазначив, що додаткові документи та докази надати не може у зв`язку з їх відсутністю. Всі необхідні документи були надані та містяться у справі.

За наведених обставин, суд не вбачає підстав для врахування складених позивачем та наданих перевіряючим та до суду документів для розрахунку залишкової вартості основних засобів, що свідчить про порушення ТОВ «Южстанкомаш» пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України, в частині реалізації основних засобів за ціною нижчою від залишкової вартості.

Таким чином, висновки контролюючого органу про заниження позивачем податку на прибутку та податку на додану вартість за 2014 року по взаємовідносинам з з ТОВ «Екобуд-С», ТОВ «Моцарт ЛТД», ТОВ «Адела-Пром», ТОВ «Істон Інком», ТОВ «ДГ», а також висновки про порушення ТОВ «Южстанкомаш» пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України, в частині реалізації основних засобів за ціною нижчою від залишкової вартості є правомірними, а тому підстави для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № від 08.09.2017 року та № від 08.09.2017 року відсутні.

Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Окрім того, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст. 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень рішення якого оскаржуються, належним чином доведено правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

В свою чергу позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Южстанкомаш» (51412, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Ватоліної, буд.4, кім.3, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (як відокремленого підрозділу; 49005, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, код ЄДРПОУ ВП 44118658) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 20.05.2021 р.

Суддя О.М. Неклеса