Справа № 120/6026/20-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6026/20-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук Максим Петрович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

18 травня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Блонські фабрика меблів" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Блонські фабрика меблів" до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. В жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Блонські фабрика меблів" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Галицької митниці Держмитслужби, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2020/210005/2 від 22.04.2020 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 209140/2020/00198.

2. В обґрунтування позову, позивач зазначив, що при здійсненні митного оформлення позивачем для підтвердження митної вартості товару та її визначення за основним методом - ціною договору (контракту), надано усі передбачені чинним законодавством документи. Однак, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Блонські фабрика меблів" відмолено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Товариство з обмеженою відповідальністю "Блонські фабрика меблів" / надалі - апелянт / не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

5. Апелянт зазначає, що подані документи чітко ідентифікували товар та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню та чітко підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товару за ціною договору. На думку позивача, надані документи є достатніми для обраного ним методу визначення митної вартості товару. Більше того, на думку позивача зазначені митним органом порушення не впливають на митну вартість товару та ідентифікацію поставки.

6. Також апелянт вважає, що доведення неправильності заявленої митної вартості товару покладається на органи доходів та зборів. Окремо вказано й на те, що заявлена ним митна вартість товару повністю підтверджується експертним висновком № 0094 від 22.09.2020 року.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

7. Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що 10.12.2019 року між фірмою "Merkury" та СГ "Техніка" (яка шляхом реорганізації змінила організаційно-правову форму та назву на ТОВ "Блонські фабрика меблів"), укладено контракт № 10/12/2019, на поставку товару, предметом якого є обов`язок продавця поставити і передати у власність покупця в асортименті, кількості, ціні та термінах, погоджених між сторонами в замовленнях-специфікаціях до даного контракту.

8. Відповідно до п.п 3.1 п. 3 контракту визначено, що продавець доставляє товар на умовах FCA (згідно INCOTERMS 2010), а саме зі складу в м. Jaroslaw (Польща).

9. Згідно додаткової угоди № 1 до контракту № 10/12/2019 від 10.12.2019 року сторони визначили, що ціна з кодом: поворотний круг ОМ-ОВК 150-20 квадрат підлягає до зниження - 7,42 PLN за 1 шт. При оптових закупівлях продавець, застосовує знижку для своїх закордонних покупівців.

10. Відповідно до інвойсу № FAE/5/2020/JAR2 від 17.04.2020 року, позивач здійснив закупку меблевої фурнітури з недорогоцінних металів: направляючу до столу звичайну 70мм у кількості 700-850 шт, вартість за 1 шт склала 16,1 PLN, загальна вартість 13685 PLN (польських злотих). Та поворотний круг ОМ-ОВК 150-20 квадрат, у кількості 992 шт, вартість за 1 шт склала 7,42 PLN, загальна вартість 7360,64 PLN. Загальна вартість поставки становила 21045,64 PLN.

11. 21.04.2020 року позивачем здійснено митне оформлення в режимі імпорту товару. Декларантом оформлено та направлено до Галицької митниці митну декларацію UA209140/2020/034028, у якій задекларовано митну вартість товару відповідно до ст. 58 МК України у розмірі відповідно до ціни контракту (метод визначення митної вартості товару № 1) та сплачено суму митних платежів 14700 грн.

12. На підтвердження митної вартості декларантом надано: пакувальний лист б/н від 17.04.2020 року; рахунок-фактуру FAE/5/2020/JAR2 від 17.04.2020 року; автотранспортну накладну б/н від 17.04.2020 року; декларацію про походження товару б/н від 17.04.2020 року; сертифікат з перевезення товару форми EUR 1 PL/MF/AR0126146 від 17.04.2020 року; рахунок фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги 10 від 17.04.2020 року; документ на підтвердження вартості перевезення товару б/н від 17.04.2020 року; прайс-лист продавця товару від 17.04.2020 року; висновок про якісні характеристики товарів 20/1/094 від 08.04.2020 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується 10/12/2019 від 10.10.2019 року; договір про перевезення 15/06 від 15.06.2019 року; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів 5390673 від 18.04.2020 року; фото товару з каталогу від 06.04.2020 року; копію митної декларації країни відправлення 20PL402010Е0410755 від 17.04.2020 року.

13. За результатами опрацювання наданих документів митним органом виявлено, що відповідно до вимог п. 1.1 контракту продавець зобов`язався продати покупцю товар в асортименті, кількості, ціні визначених у замовленнях-специфікаціях до контракту. Однак такий документ до митного органу надано не було. У фактурі FAE/5/2020/JAR2 від 17.04.2020 року вказано термін оплати значно менші ніж визначені у контракті, відповідно до п. 5.1. Відповідно до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення від 01.08.2006 року, вантажна накладна повинна містити підпис і печатку відправника. Однак в графі 22СМR б/н від 17.04.2020 року відсутні підпис чи печатка відправника, що не дало змоги достовірно встановити чи відправляв отриману партію товару заявлений продавець. Також відповідно до п. 3.1 контракту, товар постачається на умовах FCA- Ярослав. Рахунок № 10 від 17.04.2020 року містить відомості щодо вартості перевезення маршрутом Ярослав-Краковець. Однак, ОМR засвідчує, що товар був завантажений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , відстань між яким складає 240 км. У наданому прайс-листі відсутній товар Obrotnika OM-OBK I 50-20 kwadrat. Висновок експерта від 08.04.2020 року № 20/1/094 стосується товару "Provadnica stolowa zwykla 700" та не містить відомостей щодо товару "Obrotnika OM-OBK I 50-20 kwadrat". У декларації країни відправлення 20PL402010Е0410755 від 17.04.2020 року вартість товару зазначено 21314 PLN, що є відмінною ніж була зазначена у інвойсі від 17.04.2020 року FAE/5/2020/JAR2 - 21045,64 PLN.

14. Не погодившись з митною вартістю товару заявленою декларантом, відповідач виніс рішення про коригування митної вартості UA 209000/2020/210005/2 від 22.04.2020 року та прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 209140/2020/00198, у якій зазначено, що декларант має подати нову МД із урахуванням рішення ЕМД 209140/2020/034370 ВІД 22.04.2020 року. Коригуванню підлягала митна вартість позиції поставки № 2, а саме: ОМ-ОВК 150-20 квадрат.

15. З метою уникнення простою та виробничою необхідністю позивач оформив товар за ціною, визначеною митним органом у рішенні про визначення митної вартості товарів.

16. Не погоджуючись з такою позицією сторони відповідача, товариство звернулось з цим позовом до суду.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

17. Доводи апелянта зазначені в пунктах 4-6 цього рішення.

18. Відповідач зазначає, що надані документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. До митного органу не було надано замовлення-специфікації, тобто основного документу, яким можна підтвердити ціну товару. Також розбіжності в документах щодо місця завантаження товару та відсутність відміток відправника в СМR не дозволяють встановити чи відправляв отримувану партію товару заявлений продавець товару.

V. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

19. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

20. Згідно з ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

21. Відповідно до ч.1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

22. Частиною 1 ст. 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії.

23. Положеннями ст. 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

24. Частинами 1 та 2 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

25. Відповідно до ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч. 10 цієї статті.

26. Згідно з ч. 5 ст. 52 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

27. За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

28. Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

29. Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

30. Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

31. Відмовляючи в задоволенні позовних вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не обґрунтував чому заявлена вартість товарів відрізняється від вартості зазначеної у інвойсі та не спростував відповідну розбіжність у документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

32. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

33. Частиною 1 ст. 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

34. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

35. Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2- 4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

36. Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що є обов`язковим наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості товару, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

37. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

38. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

39. При цьому, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за основним методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

40. Згідно положень ч. 6 ст. 54 МК України підставами для відмови у митному оформленні, серед іншого, є неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 цього Кодексу.

41. Відповідно до ч. 11 ст. 264 МК України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених ст. 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

42. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

43. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

44. Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема, неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару; невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару; порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 7 травня 2020 у справі № 826/10527/17, у постанові від 9 червня 2020 року у справі №1.380.2019.002044. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів є обов`язком декларанта. До таких документів також належить митна декларація країни відправлення.

45. З матеріалів справи встановлено, що апелянтом на адресу відповідача подано декларацію митної вартості UA209140/2020/034028 від 21.04.2020 року, згідно якої заявлено митну вартість товару, визначену за першим методом визначення вартості товару - за ціною контракту у розмірі 14700 грн.

46. До декларації додано пакет документів, а саме: пакувальний лист б/н від 17.04.2020 року; рахунок-фактуру FAE/5/2020/JAR2 від 17.04.2020 року; автотранспортну накладну б/н від 17.04.2020 року; декларацію про походження товару б/н від 17.04.2020 року; сертифікат з перевезення товару форми EUR 1 PL/MF/AR0126146 від 17.04.2020 року; рахунок фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги 10 від 17.04.2020 року; документ на підтвердження вартості перевезення товару б/н від 17.04.2020 року; прайс-лист продавця товару від 17.04.2020 року; висновок про якісні характеристики товарів 20/1/094 від 08.04.2020 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується 10/12/2019 від 10.10.2019 року; договір про перевезення 15/06 від 15.06.2019 року; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів 5390673 від 18.04.2020 року; фото товару з каталогу від 06.04.2020 року; копію митної декларації країни відправлення 20PL402010Е0410755 від 17.04.2020 року.

47. З наведеного вище законодавства встановлено, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

48. В даному випадку, при митному оформленні вищевказаного товару відповідачем встановлено, що надані документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. Основним документом, згідно контракту № 10/12/2019 від 10.12.2019 року оскільки у ньому ціну товару не визначено, є замовлення специфікація. Однак така до митного органу надана не була ні під час подання митної декларації, ні на вимогу митного органу. На вантажній накладній взагалі відсутні підписи або печатки відправника, які унеможливлюють встановлення факту чи здійснював відправлення товару зазначений продавець. Також, у договорі на перевезення № 15/06 від 15.06.2019 року зазначено, що відповідно до п.п. 2.2 має надаватись заявка, яка до митного оформлення надана не була. В рахунку на перевезення № 10 від 17.04.2020 року визначено місце завантаження Ярослав (Польща) та в наданій МД в графі 20 вказано FCA Jaroslaw а в СМR та ТДС місце завантаження визначено Kalwaria Zebridowska (що свідчить про заниження транспортних витрат) та митної вартості товару. В декларації країни відправлення № 20РL402010Е0410755 від 17.04.2020 року вартість товару визначена на рівні 21314 PLN, яка є іншою ніж зазначена в інвойсі від 17.04.2020 року № FAE/5/2020/JAR2 сума вказана 21045,64 PLN.

49. На вимогу митного органу декларантом подано прайс-лист за № 4 та платіжне доручення № 12 від 21.04.2020 року, яке по суті стосується оплати за митне оформлення в Україні, а не за оплату товару.

50. Переглянувши подані апелянтом документи на вимогу митного органу встановлено, що документи мають розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

51. Враховуючи, що апелянтом було проігноровано вимогу визначену нормами чинного законодавства, стосовно підтвердження складових митної вартості товару. Більше того у наявному в матеріалах справи, а саме, контракті № 10/12/2019 від 10.12.2019 року, у п.п. 1.1 п. 1 чітко визначено, що продавець зобов`язується продати покупцю товари в асортименті, кількості, цінні та термінах, погоджених між сторонами в замовленнях-специфікаціях до даного контракту. Однак такі ні до митного органу, ні до суду надані не були.

52. Судом першої інстанції доречно зауважено, що в контракті ні ціни товару, ні кількості товару, ні терміни поставки не визначені. Також виписки з банківського рахунку не містять інформації, яка дозволила б ідентифікувати проведенні транзакції з конкретними партіями товару та допомогла б визначити таким чином ціну проданих товарів. Зазначене в свою чергу свідчить, що в поданих до митного органу документах відсутні підтвердження стосовно визначення ціни товару.

53. Щодо доводів апелянта про наявність експертного висновку Вінницької торгово-промислової палати № 0094 від 22.09.2020 року, то колегія суддів враховує, що даний висновок на час митного оформлення не було надано. Відповідно такий не може бути допустимим доказом. Також слід звернути увагу, що при проведенні експертизи відповідності ціни на товар "Obrotnika OM-OBK I 50-20 kwadrat", торгово-промислова палата не здійснювала розширеного дослідження та встановлення ціни на зазначений товар на зовнішньому ринку країни експортера, а лише обмежилась наданими заявником документами, а саме контрактом № 10/12/2019 від 10.12.2019 року, додатковою угодою № 1 від 10.04.2020 року та інвойсом № FAE/5/2020/JAR2. Відтак свої висновки зробила лише на підставі наданого листа-відповідді від постачальника. Який між іншим, також на адресу митного органу надано не було. У зв`язку з чим такий висновок не може вважатись беззаперечним доказом правильності визначення ціни придбаного товару ТОВ "Блонські фабрика меблів".

54. Згідно із частиною 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

55. Частиною першою статті 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

56. Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

57. Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

58. Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

59. Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

60. Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

61. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

62. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

63. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

64. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

65. Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

66. Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які б були б підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Блонські фабрика меблів" слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Блонські фабрика меблів" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.