Справа № 240/2107/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
19 травня 2021 року м. Житомир справа № 240/2107/21
категорія 112030500
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа: Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання незаконним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України в якому просить:
- визнати незаконним та скасувати висновок Міністерства внутрішніх справ Укіїаїни від 06.11.2020 про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності II групи відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової загибелі (смерті), інвалідності або допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності аоо часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постайовою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення щодо призначення мені, як інваліду II групи, одноразової грошової допомоги та виплатити в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму на момент виплати, у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової загибелі (смерті), інвалідності або допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності аоо часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постайовою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
В обгрунтування позову вказує, що під час огляду 14.01.2014,позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності до 01.02.2017. В довідці вказано: захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ». У зв`язку із встановленням III групи одноразову грошову допомогу не отримував. Під час огляду 03.01.2017, згідно довідки до акту огляду МСЕК №901365 дію III групи інвалідності продовжено до 01.03.2020 року. В довідці вказано: «Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ». У зв`язку із продовженням строку III групи одноразову грошову допомогу також не отримував. При огляді, згідно довідки до акту огляду МСЕК, №101974 позивачу надано ІІ групу інвалідності з 10.01.2019 - довічно. В довідці вказано: захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх в». У зв`язку із встановленням II групи одноразову грошову допомогу не отримував. Вказує, що звернувся із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, однак, 28.11.2020 отримав відповідь Голови Ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області, у якій повідомлено, що відповідачем відмовлено у затвердженні висновку про призначення одоразової грошової допомоги у зв"язку з тим, що установлення Вам II групи інвалідності та 40% втрати професійної працездатності (10.01.2019) відбулась в період понад два роки від дати встановлення Вам ІІІ групи інвалідності (10.01.2014).
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 15.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі.
У зв"язку з відсутністю фінансування суду на відправку поштової кореспонденції, копію ухвали від 15.02.2021, копію позовної заяви з додатками було надіслано на електронну пошту відповідача, а 20.04.2021 на поштову адресу відповідача.
До суду 07.05.2021 повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого копію ухвали від 15.02.2021, копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 24.04.2021.
Відзив відповідача на позовну заяву до суду не надходив.
Пояснення третьої особи надійшли до суду 11.03.2021.
Відповідь позивача на пояснення третьої особи надійшла до суду 17.03.2021.
У період із 15.03.2021 по 02.04.2021 головуюча суддя перебувала у відпустці.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Встановлено, що позивач проходив службу в Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області та звільнений відповідно до витягу з наказу начальника УМВС України в Житомирській області від 29.09.2011 № 235 о/с (а.с. 16).
03.01.2017 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу при повторному огляді встановлено 3 групу інвалідності до 01.02.2020, внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, згідно з довідкою до акту огляду МСЕК №2 серія 12 ААА №801385 від 03.01.2017.
Як вбачається з довідки HACK ОРАНТА від 03.04.2018 №0690-06-05/355 не проводилась виплата страхового вдшкодування з обов"язкового особистого страхування працівників МВС.
З матеріаліа адміністравтиної справи вбачається, що 14.01.2019 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією позивачу при повторному огляді встановлено 2 групу інвалідності з 10.01.2019 внаслідок захворювання, пов"язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК від 14.01.2019 серії 12ААБ №101794.
Встановлено, що 25.07.2019 позивач звернувся із заявою та доданими документами до УМВС України в Житомирській області щодо виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням II групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, які були направлені до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України.
Рішенням Житомирського окружного адміністравтиного суду від 16 січня 2020 року у справі №240/10797/19 визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення по заяві ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги від 25.07.2019. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 подану 25.07.2019 з доданими документами, про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності у відповідності до Закону України "Про міліцію" та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року та прийняти рішення.

На виконання зазначеного судового рішення Міністерства внутрішніх справ України розглянуло заяву ОСОБА_1 подану 25.07.2019 з доданими документами.

Листом від №768/29 від 20.11.2020 Управління МВС в Житомирській області повідомило позивача про наступне:" Департаментом фінансово-облікової політики МВС України на виконання доручення державного секретаря МВС України О. Тахтая спільно з відповідальними підрозділами апарату Міністерства внутрішніх справ розглянуто матеріали щодо призначення Вам одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10. 2015 №850 (далі - Порядок). За результатами розгляду матеріалів щодо призначення Вам одноразової грошової допомоги повідомляємо таке. Пунктом 4 Порядку передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико - соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на втримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Установлення Вам другої групи інвалідності та 40% втрати професійної працездатності (10.01.2019) відбулося в період понад два роки від дати встановлення Вам третьої групи інвалідності (10.01.2014), що суперечить умовам Порядку".

Листом №Р-26836/15 від 30.12.2020 відповідач повідомив позивача про те, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 16.01.2020 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2020 в адміністративній справі №240/10797/19 у Міністерстві внутрішніх справ України розглядались матеріали щодо призначення Вам одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та /мов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення валідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок). За результатами розгляду зазначених матеріалів 06.11.2020 затверджено висновок про відмову в призначенні Вам одноразової грошової допомоги.

Вважаючи відмову відповідача протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Питання пов`язані з реалізацією права на соціальний захист неодноразово розглядав і Конституційний Суд України та сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року 8-рп/99 та від 20 березня 2002 року 5-рп/2002).

Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року 5-рп/2002).

Частиною 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ (Закон №565) визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначають Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 (Порядок №850).

При цьому, 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII.

Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Положеннями п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", зокрема ч. 6 ст. 23 цього Закону в редакції, чинній з 12.03.2015, і відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Згідно з п. 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 7 Порядку №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з п.8 Порядку №850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Пунктом 9 Порядку №850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до п.14 Порядку №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

При цьому, згадані підстави є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Слід зазначити, що відповідно до п.2 Порядку №850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Працівник міліції, а в разі його загибелі (смерті) - члени його сім`ї, батьки та утриманці можуть пред`явити МВС вимоги щодо виплати грошової допомоги протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги (п.13 Порядку №850).

Пунктом 4 Порядку №850 передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, норма п. 4 Порядку №850 встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само цей пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу дворічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

В той же час, суд звертає увагу, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 15.07.2020 у справі №240/10153/19 в подібних правовідносинах щодо виплати одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності, дійшла висновку про необхідність застосування зазначеного дворічного строку з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, а тому особі у якої між первинним та вторинним встановленням групи інвалідності минуло понад два роки, слід відмовляти в призначенні одноразової грошової допомоги.

Подібний правовий висновок викладено також у постанові ВС від 29 жовтня 2020 року у справі №822/216/16, від 22 жовтня 2020 року у справі №711/1837/18.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що оскільки між первинним встановленням позивачу інвалідності ІІІ групи та встановленням позивачу 2 групи інвалідності пройшло понад два роки, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, Мсп601, Центральна Частина Києва, м.Київ,01601), третя особа: Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області (Старий Бульвар, 5/37, м.Житомир,10008) про визнання незаконним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук