Справа № 520/3823/21
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

17 травня 2021 р. справа № 520/3823/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Берда Торг" (, 61176, Харківська область, місто Харків, вулиця Краснодарська, будинок 171-Б) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, буд.46, ) про скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Берда Торг" звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.12.2020 року №000/7662/0732 «Форма В4», винесене Головним управлінням ДПС у Харківській області;

- стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Берда Торг" судовий збір за подання цієї позовної заяви, а також витрати на правничу допомогу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.2021 року відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 року клопотання Головного управління ДПС у Харківській області про заміну відповідача у справі задоволено. Замінено відповідача у справі №520/3823/21 з Головного управління ДПС у Харківській області () на Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України ().

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Головнимуправлінням ДПС у Харківській області в період з 11.11.2020 року по 17.11.2020 року було проведено позапланову перевірку господарської діяльності ТОВ «Берда Торг» за червень - вересень 2020 року з питань декларування від`ємного значення з податку на додану вартість. За результатами проведення зазначеної вище перевірки, працівниками Відповідача було складено та підписано Акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Берда Торг» на підставі висновків якого Відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 21.12.2020 року №000/7662/0732, яким ТОВ «Берда Торг» було зменшено суму від`ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного періоду на загальну суму 180044,00 грн. Позивач вважає дії ГУ ДПС у Харківській області в частині винесення податкового повідомлення-рішення від 21.12.2020 року №000/7662/0732, неправомірним та необґрунтованим положеннями чинного законодавства, а тому на думку Позивача, суд має всі правові підстави для задоволення цього адміністративного позову.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що ГУ ДПС у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Берда Торг» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке сформовано за рахунок періоду виникнення від`ємного значення: червень, липень, серпень, вересень 2020 року, за результатами якої складено акт перевірки від 24.11.2020 року №5067/20-40-07-32-09/39685119. Під час проведення перевірки представлених ТОВ «Берда Торг» первинних документів, бухгалтерського та податкового обліку, аналізу укладених правочинів, які висвітлюють взаємовідносини з ТОВ «Астра-Снекс» за червень, вересень 2020 року, щодо продажу інверторів Huawei SUN2000-60 КТL-МО та послуг монтажу, встановлено відсутність факту реального здійснення господарських операцій з підприємством у ТОВ «Астра-Снекс». Отже, за результатами перевірки зроблено висновок, що ТОВ «Берда Торг» на порушення вимог пп. «а» п. 198.1, абзаців першого і другого п. 198.3 ст. 198, та пп. «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України безпідставно завищено податковий кредит на загальну суму ПДВ 180044 грн., що призвело до завищення від`ємного значення у сумі 180044 грн., у тому числі: за червень 2020 року - 149543 грн.; вересень 2020 року - 30501 гривень. З огляду на викладене, при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення - рішення відповідач діяв на підставі та у межах повноважень, визначених чинним законодавством, оскаржувані рішення прийнято за наслідками встановлених актом перевірки порушень податкового законодавства, підстави для задоволення адміністративного позову - відсутні.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач робить висновок про нереальність господарських операцій, що відбулися між ТОВ «Астра-Снекс» () та ТОВ «Берда Торг» (). Проте, такі висновки не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи документами. Представник позивача зазначив, що чинне законодавство не міститься вимоги щодо обов`язкового обґрунтування за яким принципом відбувається формування ціни на монтажні роботи, а також яким чином вимірюється їх обсяг. Окрім цього, відповідно до змісту акту перевірки, працівники контролюючого органу здійснили виїзд за адресою: АДРЕСА_1, де було встановлено, що на даху будівлі встановлено фактичну наявність встановлених сонячних панелей та інверторів. З огляду на викладене, позивач підтримав позицію, викладену у адміністративному позові та просив суд задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «Берда Торг» зареєстровано в якості юридичної особи 10.03.2015 року, перебуває на податковому обліку у ГУ ДПС у Харківській області, позивач є платником податку на додану вартість з 01.10.2016 року. Основним видом діяльності є виробництво електроенергії.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Харківській області з 11.11.2020 року по 17.11.2020 року проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Берда Торг» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року від`ємною значення з податку на додану вартість, яке сформовано за рахунок періоду виникнення від`ємного значення: червень, липень, серпень, вересень 2020 року, за наслідками якої складений акт від 24.11.2020 року №5067/20-40-07-32-09/39685119.

За висновками вказаного акту перевірки встановлено порушення ТОВ «Берда Торг» п.п. «а» п.198.1, абзаців першого і другого п.п.198.3 ст.198. та п.п. «в» п.200.4 ст.200 Розділу V Податкового кодексу України, безпідставно завищено суму податкового кредиту на загальну суму 180044 грн., у т.ч. у червні на суму ПДВ 149543 грн. та вересні на суму ПДВ 30501 грн., що призвело до завищення від`ємного значення у сумі 180044 гри., у тому числі за червень 2020 року - 149543 грн. вересень 2020 року - 30501 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки, ГУ ДПС у Харківській області винесене податкове повідомлення-рішення №000/7662/0732 від 21.12.2020 року, відповідно до якого визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 180044,00 грн.

З наявних матеріалів справи вбачається, що позивачем було оскаржене податкове повідомлення-рішення в досудовому порядку, шляхом подання скарги до ДПС України, за наслідками розгляду якої Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 24.02.2021 №4366/6/99-00-06-02-01-06 податкове повідомлення-рішення залишене без змін, а скарга без задоволення.

Перевіряючи обґрунтованість висновків фахівців ГУ ДПС у Харківській області, викладених в акті перевірки, судом встановлено наступне.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 24.06.2020 року між ТОВ «Астра-Снекс» (надалі по тексту - Постачальник) та ТОВ «Берда Торг» (надалі по тексту - Покупець) було укладено Договір поставки та монтажу №240620-01.

Відповідно до умов зазначеного вище Договору поставки та монтажу, в порядку та на умовах нього Договору Постачальник зобов`язується надати послуги монтажу та здійснити поставку втратних матеріалів, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити монтажні роботи та витратні матеріали системи на основі фотоелектричних модулів (надалі по тексту - Обладнання).

Ціна монтажних робіт та витратних матеріалів, встановлюється у розмірі 998634,10 грн., в тому числі ПДВ 166437,35 грн. (пункт 2.1. Договору). Ціна та терміни виконання монтажних робіт та поставки витратних матеріалів вказуються в специфікаціях №1 та №2, які є невід`ємною частиною Договору (путнк 1.2. Договору).

На виконання умов Договору поставки та монтажу від 24.06.2020 року, ТОВ «Астра - Снекс» було поставлено товар, що підтверджується видатковими накладними: №27 від 08.09.2020 року, №26 від 08.09.2020 року та товарно-транспортними накладними: №1 від 08.09.2020 року, № 2 від 08.09.2020 року, №3 від 08.09.2020 року, №4 від 08.09.2020 року, №5 від 08.09.2020 року.

З огляду на викладене, зобов`язання ТОВ «Астра - Снекс» в частині постачання товарів було виконано належним чином, відповідно до умов Договору поставки та монтажу.

Згідно з пунктом 4.2 зазначеного вище Договору, монтажні роботи включають в себе, облаштування кріплень на даху будівлі, монтаж сонячних модулів на облаштовані кріплення, прокладку кабелю від сонячних модулів до інверторів, монтаж та пуско-налагодження інверторів.

Розрахунковий термін виконання монтажних робіт становить 45 робочих днів від дати обумовленої в п.4.1 цього Договору. Покупець погоджується, що термін виконання монтажних робіт може бути змінений внаслідок впливу погодних умов (пункт 4.3. Договору).

Пунктом 9.6. Договору поставки та монтажу від 24.06.2020 року встановлено, що Сторони погодили, що відповідальність із подання декларацій про початок будівельних робіт, та оформлення будь-яких інших дозволів на будівельні роботи покладається на Покупця.

Відповідно до специфікації №2, яка є невід`ємною частиною Договору поставки і монтажу від 24.06.2020 року, монтаж обладнання виконується за адресою: АДРЕСА_1.

На виконання вимог пункту 9.6. Договору поставки та монтажу від 24.06.2020 року. Покупцем було подано та зареєстровано у встановленому законом порядку повідомлення про початок виконання будівельних робіт реєстраційний номер: ХК48 та декларацію про готовність до експлуатації об`єкта реєстраційний номер: ХК56.

Відповідно до інформації наведеної у зазначених вище документах на право виконання будівельних робіт ТОВ "АСТРА-СНЕКС" (33440312) є генеральним підрядником на об`єкті «Реконструкція даху свинарнику № 8 з улаштуванням на даху сонячної електростанції за адресою: Харківська області, Нововодолазького району, с. Новоселівка, вул. Світанкова, 11».

Відповідно до пункту 11 постанови КМУ від 13.04.2011 року № 466 «Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт» замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні, за виконання будівельних робіт без подання повідомлення та за порушення вимог, визначених цим Порядком, відповідно до Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судом встановлено, що ТОВ «Астра-Снекс» зареєструвало на адресу позивача, податкові накладні до яких включено послуги за номенклатурою: «Монтажні роботи» на загальну суму ПДВ 86691,18 грн., у тому числі у червні 2020 року 56190,21 грн., у вересні 2020 року - 30500,97 грн. Суми зазначеного податку буди включені позивачем до податкового кредиту відповідного періоду.

Згідно з пунктом 9.1 Договору поставки і монтажу № 240620-01 від 24.06.2020 року, усі правовідносини, що випливають із цього Договору або пов`язані з ним, в тому числі пов`язані з дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього Договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення Договору, регламентуються ним Договором та відповідними нормами чинного в Україні законодавства, а також стосовно до таких правовідносин звичаями ділового обороту на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.

Відносно встановлених актом перевірки порушень щодо виконання робіт по монтажу третіми особами, хоча це не передбачено умовами Договору поставки і монтажу 240620-10 від 24.06.2020 року, суд зазначає наступне.

Приписами частини першої статті 838 Цивільного кодексу України встановлено, що підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

З наявних матеріалів справи вбачається, що з метою виконання взятих на себе зобов`язань, між ТОВ «Астра-Снекс» (надалі по тексту Замовник) та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір монтажу №300620-01, відповідно до умов якого, в порядку та на умовах цього Договору, Виконавець зобов`язується надати послуги монтажу, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити монтажні роботи системи на основі фотоелектричних модулів (пункт 1.1. Договору).

Пунктом 2.4. зазначеною вище Договору визначено, що місце виконання монтажних робіт виконується за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до Актів приймання передачі виконаних робіт: №М310720-01 від 31.01.2020 року, №М-310820-01 від 31.08.2020 року, №М-080920-01 від 08.09.2020 року, ТОВ «Астра-Снекс» прийняли монтажні роботи від ФОП ОСОБА_1 виконаних за адресою: АДРЕСА_1 . на загальну суму 420350,00 грн.

При цьому, зі змісту Акту перевірки вбачається, що працівники контролюючого органу здійснили виїзд за адресою АДРЕСА_1 , де було встановлено, що на даху будівлі встановлено фактичну наявність встановлених сонячних панелей та інверторів.

З пояснень представника позивача вбачається, що у зв`язку з тим, що монтажні роботи на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 були виконані не в повному обсязі (роботи мали недоліки, неможливість підключення устаткування до електричних мереж АТ «Харківобленерго» у зв`язку з відсутністю лічильника), Акт виконаних робіт не був підписаний, відповідно він фізично не міг бути наданий представникам Відповідача під час проведення перевірки.

З огляду на викладене, судом встановлено, що умови Договору поставки і монтажу 240620-10 від 24.06.2020 року щодо виконання монтажних робіт були виконані ТОВ «Астра-Снекс», та останнім правомірно залучено до виконання монтажних робіт ФОП ОСОБА_1 у відповідності до приписів статті 838 Цивільного кодексу України.

Щодо встановлених актом перевірки недоліків в первинних документах, а саме в товарно-транспортних накладних відсутній П.І.П відповідальної особи від ТОВ «Берда Торг», суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Згідно довідки про загальну інформацію щодо платника податків ТОВ "Берда Торг" та його діяльності за червень, липень, серпень, вересень 2020 року (додаток №2 до акта перевірки) у штаті позивача працює лише одна особа, а саме директор ТОВ «Берда Торг» - ОСОБА_3 , який і підписував зазначені вище товарно-транспортні накладні, про що свідчить відтиск печатки підприємства.

Відповідно, документи первинного бухгалтерського обліку і звітності, які були складені за результатами взаємовідносин між ТОВ «Астра-Снекс» та позивачем, відповідають вимогам частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а отже доводи відповідача про наявність в них недоліків, не впливають на сутність проведених господарських операцій.

Відносно тверджень відповідача, викладених у акті перевірки, щодо неможливості встановлення за яким принципом відбувається формування ціни на монтажні роботи та відсутності інформації щодо обсягу здійснення монтажних робіт та кількості витраченого часу на виконання цих робіт, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктами 4.2 Договору поставки і монтажу 240620-10 від 24.06.2020 року, монтажні роботи включають в себе, облаштування кріплень на даху будівлі, монтаж сонячних модулів на об лаштовані кріплення, прокладку кабелю від сонячних модулів до інверторів, монтаж та пуско-налагодження інверторів.

Розрахунковий термін виконання монтажних робіт становить 45 робочих днів від дати обумовленої в п.4.1. цього Договору. Покупець погоджується, що термін виконання монтажних робіт може бути змінений внаслідок впливу погодних умов (пункт 4.3. Договору).

Суд зазначає, що чинне законодавство не міститься вимоги щодо обов`язкового обґрунтування за яким принципом відбувається формування ціни на монтажні роботи, а також яким чином вимірюється їх обсяг.

Відповідно до приписів частини першої статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до умов пункту 2.1. Договору поставки і монтажу № 240620-01 від 24.06.2020 року, ціна монтажних робіт та витратних матеріалів, встановлюється у розмірі 998624,10 грн. в.т.ч. ПДВ 166437,35 грн. Ціна монтажних робіт включає в себе транспортні витрати та оренду необхідної техніки або інструментів.

Оскільки Договором поставки і монтажу № 240620-01 від 24.06.2020 року, було встановлено вільні ціни, на підставі ч.1 статті 632 ЦК України, а також зважаючи, що у формування ціни на монтажні роботи, також включені витрати на придбання матеріалів, їх транспортування (доставку), а також оренду транспорту та інструменту, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень контролюючого органу про незрозумілість принципу формування ціни на послуги.

Стосовно досліджених під час перевірки взаємовідносин ТОВ «Астра-Снекс» та ТОВ «Берда Торг» в частині виконання умов Договору поставки №080520-01 від 08.05.2020 року, судом встановлено наступне.

Відповідно до пункту 1.1. Договору поставки №080520-01 від 08.05.2020 року, укладеного між ГОВ «Астра-Снекс» (надалі по тексту - Постачальник) та ТОВ «Берда Торг» (палаті по тексту Покупець), в порядку та на умовах цього Договору, постачальник зобов`язується продати, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити обладнання та комплектуючі для системи енергопостачання (пункт 1.1. Договору).

Відповідно до пункту 1.2. Договору поставки від 08.05.2020 року, кількість, асортимент, і технічні характеристики Обладнання вказуються у Специфікації №1, яка є невід`ємною частиною Договору.

Приписами пункту 2.1. зазначеного вище Договору встановлено, що ціни на обладнання, яке поставляється за Договором, встановлюється у розмірі 1596051 грн., в тому числі ПДВ. Сума, що підлягає сплаті Покупцем в гривнях, визначається за курсом продажу долару США в АТ «ОТП Банк» на день здійснення платежу Покупцем, з розділу «Курси обміну» валют та металів.

Згідно з пунктом 3.1. Договору поставки, оплата за поставлене обладнання здійснюється поетапно: 50 відсотків вартості обладнання - після підписання нього Договору; 50 відсотків вартості обладнання - протягом 10 робочих днів від дати поставки обладнання.

На виконання умов зазначеного вище Договору поставки, Покупцем було здійснено оплату вартості поставленого товару, що підтверджується платіжними дорученнями: №92 від 11.06.2020 року на загальну суму - 792114,20 грн.; №82 від 14.05.2020 року на загальну суму - 798025,50 грн.; №123 від 31.08.2020 року на загальну суму - 137825,29 грн.

Також, з наявних матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Астра-Снекс» здійснило постачання обладнання на адресу ТОВ «Берда Торг», що підтверджується видатковими накладними: №15 від 20.07.2020 року на загальну суму - 1003611,16 грн., №11 від 20.07.2020 року на загальну суму - 586528,54 грн.; №24 від 31.08.2020 року на загальну суму 137825,29 грн. та товарно-транспортними накладними: №1 від 20.07.2020 року, №2 віл 20.07.2020 року, №1 від 31.08.2020 року.

Крім того, факт постачання товару, також підтверджується листами ТОВ «Астра-Снекс» від 16.11.2020 року вих. №161120 та від 17.11.2020 року №171120-1, які були адресовані ГУ ДПС у Харківській області.

При цьому, відповідачем, в ході здійснення перевірки зроблено висновок про те, що сонячні інвертори Huawei SUN2000-60 КТL-МО, які були придбані Позивачем у ТОВ «Астра-Снекс» у кількості 5 шт. не могли бути придбані у останнього, оскільки згідно з бази ЄРПН, ТОВ «Астра-Снекс» протягом 2018-2020 років придбало у ТОВ «Хай-Енерджи» сонячні інвертори Huawei SUN2000-33 КТL-А, що свідчить про підміну товарних позицій. оскільки зазначені вище сонячні інвертори, мають інші технічні показники, габарити, масу, вхідну номінальну потужність, тощо.

Судом встановлено, що згідно листа ТОВ «Астра-Снекс» від 19.01.2021 року вих. №190121-01, мережеві сонячні інвертори, а саме товари за номенклатурою: інвертори Huawei SUN2000-60 КТL-МО, у загальній кількості 5 шт., що було відвантажено на адресу ТОВ «Берда-Торг», відповідно до видаткової накладної №15 від 20.07.2020 року було придбано ТОВ «Астра-Снекс» відповідно до Договору поставки №00211 від 10.12.2018 року від постачальника ТОВ «Хай Енерджі».

З наявних матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Астра-Снекс» здійснило оплату інверторів саме моделі Huawei SUN2000-60 КТL-МО шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Хай Енерджі», що підтверджується платіжним дорученням №317 від 26.05.2020 року (а.с.79) та згідно видаткової накладної №00211.4 від 02.06.2020 року отримало від ТОВ «Хай Енерджі» інвертори моделі Huawei SUN2000-60 КТL-МО у кількості 5 штук.

Окрім цього, ТОВ «Астра-Снекс» у своєму листі від 19.01.2021 року вих. № 190121-01 зазначило, що при перевірці податкових накладних, що зареєстровані на ТОВ «Астра-Снекс» від постачальника ТОВ «Хай Енерджі» виникли складнощі в ідентифікації товару, через наявність рахунку корегувань №1 від 02.06.2020 року до податкової накладної №7 від 26.05.2020 року, дане корегування зареєстровано в ЄРПН за №.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що Покупець мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності, однак внаслідок допущення помилок в ході ведення бухгалтерського та податкового обліку його контрагентами, Позивача було позбавлено права на формування податкового кредиту, що не узгоджується з положенням чинного податкового законодавства.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що Договір поставки і монтажу 240620-10 від 24.06.2020 року та Договір поставки №080520-01 від 08.05.2020 року, укладені між ТОВ «Астра-Снекс» та ТОВ «Берда Торг» носять реальний характер, пов`язані з господарською діяльністю позивача та від`ємне значення податку на додану вартість, правомірно сформоване позивачем за наслідками вказаних господарських операцій.

Суд зазначає, що наявна у контролюючого органу податкова інформація про контрагентів позивача не є належним доказом безтоварності спірних господарських операцій, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку-покупця від перебування його контрагента за юридичною адресою, дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок/надання послуг, як у дослідженому судом випадку, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальником, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 26.03.2019 року по справі №804/13206/13, від 02.04.2019 року по справі №804/1444/14, від 09.04.2019 року по справі №822/1602/13-а.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

З огляду на викладене аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення прав та обов`язків. При цьому загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 цього Кодексу).

Отже, одним із юридичних елементів дійсності правочину є його спрямування на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

З аналізу наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Також, позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни. У разі якщо контрагентами були допущені порушення норм податкового чи норм іншого законодавства, зокрема і щодо подання звітності та декларування податкових зобов`язань, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цих осіб.

Вказане цілком узгоджується з правовою позицією, висловленою у постановах Верховного Суду України від 31.01.2011 року у справі № 21-47а10, від 31.10.2014 року у справі № 21-318а14, а саме, законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.

Чинним законодавством України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов`язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару (робіт, послуг) та дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть у разі, якщо контрагент не виконав своїх зобов`язань зі сплати податків, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Також, законодавство України не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Таким чином, отримана контролюючим органом податкова інформація щодо контрагента позивача ТОВ «Астра-Снекс» не може свідчити про нереальність господарських операцій, окрім фактів, встановлених вироком суду, що набрав законної сили.

Окремо суд акцентує увагу й на принципі індивідуалізації юридичної відповідальності, що закріплений статтею 61 Конституції України.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до положень статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У той самий час згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини (надалі також - ЄСПЛ). Так, в пункті 71 рішення у справі "Булвес" АД проти Болгарії" ЄСПЛ дійшов такого висновку: "... Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності".

Відповідачем не доведено обізнаності позивача щодо недобросовісного декларування своїх зобов`язань його контрагентами. Отже, позивач не може нести наслідків невиконання контрагентами їх зобов`язань зі сплати податку. Такі вимоги, на думку Європейського суду з прав людини, є надмірним тягарем для платника податку, що порушує справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Вищенаведений висновок ЄСПЛ повторно підтвердив у рішенні по справі "Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії". У пункті 23 даного рішення ЄСПЛ наголошує, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Європейський Суд з прав людини в пункті 38 рішення від 09 січня 2007 року у справі "Інтерсплав проти України" зазначив: коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом". Так, наведені ДПІ аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентами, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами в розумінні положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України.

Лише доведення податковим органом та встановлення судом в ході судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит. При цьому такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних та допустимих доказах.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Предметом правочинів між позивачем та його контрагентом є роботи та послуги, котрі не обмежені в цивільному обороті, зміст прав та обов`язків сторін спірних правочинів не суперечать закону.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує наступні приписи норм чинного законодавства.

Суд зазначає, що згідно з п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу, а відповідно до п.п.14.1.179 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.

Відповідно до п. 201.10 ст. 210 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 201.4 ст.201 ПК України, податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг.

Податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань (п.201.7 ст.201 ПК України).

Відповідно до п.198.3. ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 200.1 ст.200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. Відповідно до п. 200.3 при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.198.4 ст.198 ПК України якщо платник податку придбає (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є об`єктом оподаткування або звільняються від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Пунктами 1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до п.201.15 ст.201 ПК України зведені результати такого обліку відображаються в податкових деклараціях, форма яких встановлюється у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.

Отже, отримання податкової накладної є необхідною умовою правомірного формування податкового кредиту покупця товарів, робіт, послуг.

Судом встановлено, що первинні документи по взаємовідносинах позивача з контрагентами оформлені належним чином та у відповідності до приписів чинного законодавства України, документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які в силу положень ст.44 Податкового кодексу України, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п.2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1994 року № 88 спричиняють втрату первинними документами юридичною сили.

На час укладання договорів вказані контрагенти позивача були зареєстровані як юридичні особи та були платниками податку на додану вартість.

Матеріалами справи підтверджено, що товари, придбані та отримані позивачем у вищезазначених контрагентів, використані позивачем для забезпечення господарської діяльності та відображені у податковому обліку позивача.

Щодо посилань податкового органу на відсутність реальності господарських операцій між позивачем та його контрагентами на підставі податкової інформації про відсутність об`єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (робіт, послуг), суд зазначає, що чинним законодавством України, на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладено обов`язку перевірки відповідності законодавству установчих документів постачальників товару (робіт, послуг) та дотримання ними вимог податкового законодавства. Навіть у разі, якщо контрагент не виконав своїх зобов`язань зі сплати податків, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи. Також, законодавство України не ставить в залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Таким чином, отримана контролюючим органом податкова інформація щодо контрагентів позивача не може свідчити про нереальність господарських операцій.

Наявні у справі докази не містять жодних доказів наявності між позивачем та контрагентом позивача взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад. Таких доказів суду відповідачем не надано, а судом при виконанні вимог ст. 9 КАС України не виявлено.

Вказане в повній мірі спростовує висновки акту перевірки та свідчить про правомірність дій позивача щодо формування витрат та податкового кредиту по взаємовідносинам з ТОВ «Астра-Снекс».

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність порушень з боку позивача по дослідженим правовідносинам, висновки акту перевірки не підтверджені належними та допустимими доказами та не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно з вимогами ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не доведено факт порушення позивачем вимог податкового законодавства України.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відсутність відповідних доказів може бути підставою для відмови в задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень як протиправних, прийнятих контролюючим органом з підстав формування платником податків даних свого податкового обліку за наслідками фіктивних господарських операцій. Тобто, контролюючий орган не позбавлений можливості довести в установленому порядку факт невідповідності задекларованих наслідків господарської операції платника податків у податковому обліку фактичним обставинам за умови доведення факту, що відомості, які містяться в таких документах, є недостовірними.

Також, норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Висновок суду про реальність господарських операцій для цілей податкового обліку, тобто про відповідність даних, зазначених у первинних документах, об`єктивним обставинам вчинення господарської операції, повинен бути результатом належного аналізу зібраних у справі доказів.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.03.2020 року у справі №140/2715/18.

За досліджених під час судового розгляду справи обставин, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належним чином правомірності винесення податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2020 року №000/7662/0732.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Берда Торг" підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Берда Торг" (, 61176, Харківська область, місто Харків, вулиця Краснодарська, будинок 171-Б) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, буд.46, ) про скасування податкового повідомлення - рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 21.12.2020 року №000/7662/0732 «Форма В4», винесене Головним управлінням ДПС у Харківській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, буд.46, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Берда Торг" (, 61176, Харківська область, місто Харків, вулиця Краснодарська, будинок 171-Б) судовий збір у сумі 2700 (дві тисячі сімсот) грн. 66 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 17.05.2021 року.

Суддя Біленський О.О.