Справа № 237/3922/20
Суддя: Переясловська Ю. А.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 237/3922/20
Провадження № 2-а/242/13/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 травня 2021 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Переясловської Ю.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Селидове адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій працівників Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №770874,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про визнання дій працівників Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції України неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №770874, в обґрунтування позову зазначив, що 02 жовтня 2020 року він отримав постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №770874 від 02.10.2020 року, згідно з якою його притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1020 грн. 00 коп. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, є неправомірним, необґрунтованим та недоведеним. Просить суд визнати дії відповідача протиправними та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія ДПО18 №770874 від 02 жовтня 2020 року.

Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 30 жовтня 2020 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПП в Донецькій області Департаменту патрульної поліції передано на розгляд за підсудністю до Селидівського міського суду Донецької області.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30 листопада 2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 09 грудня 2020 року поновлено строк для звернення з відповідним позовом до суду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

21 грудня 2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що позивачем не надано необхідних належних та допустимих доказів, якими мотивовані обставини, викладені в позовній заяві. Зазначив, що ствердження позивача про те, що він не є посадовою особою, є помилковим, оскільки позивачем надано посадову інструкцію, відповідно до якої, саме позивач несе відповідальність за порушення правил, норм та стандартів при утриманні залізничного переїзду «Курахівка-Цукуриха». Вважає, що оскаржувану постанову було складено в межах компетенції посадової особи, яка її склала.

Позивач ОСОБА_1 надав суду додаткове письмове обґрунтування позовних вимог від 15.03.2021 р., в якому зазначив, що посадовою інструкцією на нього не покладаються обов`язки та відповідальність за забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні залізничних переїздів. Вважає, що його обов`язки стосуються лише організації роботи чергових, в його посадовій інструкції не прописаний обов`язок з поточного утримання колії, ремонту покриття залізничного переїзду, вжиття заходів щодо ліквідації дефектів покриття проїзної частини. Вважає, що його посадовою інструкцією не передбачено відповідальності за забезпечення й утримання в належному стані проїзної частини залізничного переїзду. Вважає, що він не є суб`єктом даного адміністративного правопорушення. Свої аргументи підтверджує позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 31.01.2018 р. по справі № 703/1262/15а, відповідно до якої саме віднесення до посадових обов`язків здійснення дій по забезпеченню безперервного і безпечного руху є підставою для накладення на посадову особу штрафних санкцій. Крім того, вважає, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки в пунктах 4 та 6 постанови по-різному зазначено ім`я особи, щодо якої складено протокол, а саме, в п. 4 зазначено « ОСОБА_1 », а в п. 6 - « ОСОБА_1 »; не зазначено валюту, в якій стягується штраф; працівником поліції не встановлено належним чином, що позивач є посадовою особою, відповідальною за ремонт дорожнього покриття. Крім того, в порушення п. 7 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, відповідачем допущено виправлення в п. 7 протоколу. Просив постанову серії ДПО18 № 770874 від 02 жовтня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з клопотанням слухати справу у його відсутності.

Відповідно до частини 9 статті 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та інше.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами у справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до оскаржуваної постанови серії ДПО18 № 770874 від 02 жовтня 2020 року, 02 жовтня 2020 року о 12 годині 05 хвилин ОСОБА_1 , будучи посадовою особою, а саме шляховим майстром, відповідаючою за належне утримання залізничних ліній, порушив правила, норми та стандарти інструкції ЦП 0174 та ДСТУ 3587-97 п.3.1. стосовно утримання проїзної частини, недоліки вказані в акті обстеження, чим порушив п.п.1.5 ПДР України, ст.12 ЗУ «Про дорожній рух» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 140 КУпАП, порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування вини у вчиненні адміністративного правопорушення покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі № 1395 від 07.11.2015 року, при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою про: пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху.

Форма зазначеного акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі затверджена і наведена в додатку 3 до цієї Інструкції.

Відповідач надав суду копію Акту комісійного обстеження залізничних переїздів від 02.10.2020 р., однак даний Акт не відповідає формі, затвердженій вищевказаною Інструкцією. Крім того, він не містить передбачених Інструкцією замірів.

Також до матеріалів справи долучено схему залізничного переїзду 30 км 149 м Курахівка-Цукуриха, в якій відсутні посилання на будь-які заміри, проведені при складанні акту обстеження.

З наданих відповідачем фото не можливо встановити, що вони здійснені саме на відповідному залізничному переїзді.

На наданому відповідачем відеозапису також зафіксовано лише процедуру складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а не процедуру обстеження відповідної ділянки, складення Акту та розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Крім того, в п. 4 протоколу серії ДПО18 №770874 зазначено, що особою, щодо якої розглядається справа, є ОСОБА_1 , але застосовується адміністративне стягнення до ОСОБА_1 .

Згідно паспорту № НОМЕР_1 , виданого органом 1452, прізвище, ім`я по батькові позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 9 розділу 4 зазначеної Інструкції, бланк постанови по справі про адміністративне правопорушення заповнюється розбірливим почерком. Не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до постанови, а також внесення додаткових записів після того, як постанова підписана особою, щодо якої вона винесена. У разі допущення порушень при оформленні такої постанови її заповнений бланк вважається зіпсованим.

Всупереч вимогам Інструкції, в оскаржуваній постанові допущені виправлення в графі, де зазначається розмір стягнення.

Крім того, відповідно до Посадової інструкції позивача, до його посадових обов`язків відноситься, зокрема, керування бригадою з невідкладних робіт, що він очолює; організація виконання робіт з поточного утримання колії якісно й у встановлений термін; організація роботи чергових по переїзду та утримання залізничних переїздів згідно Інструкції ЦП-0174 та ДСТУ.

Водночас, з відеозапису, наданого відповідачем, вбачається, що позивач надавав пояснення працівнику поліції про те, що не має ресурсів для самостійного ремонту залізничного покриття і виділення необхідних для ремонту матеріалів залежить від його керівника, на що працівник поліції відповів, що на ім`я керівника позивача буде виписано припис про усунення пошкоджень залізничного покриття і у разі невиконання цього припису наступного разу відповідальність буде нести керівник.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що особа, яка склала постанову, не пересвідчилась в тому, що саме позивач є особою, до компетенції якої входить вирішення всіх організаційних питань з ремонту залізничного переїзду, зокрема, що саме від позивача залежить вирішення всього спектру питань, пов`язаних з ремонтом колій, в тому числі, що він мав необхідні матеріали і устаткування для цього і лише його протиправна бездіяльність призвела до наявності пошкоджень залізничного переїзду.

Так, суд виходить з того, що роботи з ремонту пошкодженого залізничного переїзду можуть бути виконані при наявності необхідних для цього матеріалів, тобто безпосереднє виконання технічних робіт певним працівником може залежати від прийняття організаційно-розпорядчих рішень вищестоящих осіб по матеріально-технічному забезпеченню цих робіт.

З матеріалів справи не вбачається, що позивач дійсно є посадовою особою, до функцій якої входить прийнять таких рішень.

Отже, на думку суду, матеріалами справи не підтверджено, що позивач може бути суб`єктом вищевказаного адміністративного правопорушення, а також особою, яка винесла постанову, не досліджено належним чином суб`єктивну сторону правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні безперечні та достатні докази того, що позивач здійснив порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні, залізничних переїздів, передбачене ч.1 ст. 140 КУпАП.

В своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

У зв`язку з чим, в аспекті ст. 77 КАС України, суд вважає, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення ОСОБА_1 02 жовтня 2020 року о 12 годині 05 хвилин, адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140КУпАП.

Слід також зазначити, що згідно ст. 27 КУпАП штраф є грошовим стягнення, що накладається на громадян та юридичних особі за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Суд вважає, що доводи відповідача не спростовують аргументи, викладені позивачем.

Дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283, 286 КУпАП, ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 205, 241-246, 250, 251, 293, 295 КАС України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити у повному обсязі.

Постанову серії ДПО18 № 770874 від 02 жовтня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 140 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а після початку її функціонування, безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 17 травня 2021 року.

Суддя Ю.А.Переясловська