Справа № 160/1320/21
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2021 року Справа № 160/1320/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
27.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті тимчасової державної допомоги дітям відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або їх місце проживання невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2006 року №189 за листом №Д-53/1 від 14.07.2020 року;
- зобов`язати Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 тимчасову державну допомогу дітям відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або їх місце проживання невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2006 року №189.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.06.2020 року син позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відповідача із заявою щодо виплати державної допомоги. 06.07.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення тимчасової державної допомоги дітям відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року №189. Листом відповідача від 14.07.2020 року позивачу було повідомлено про відмову у задоволенні його заяви на підставі того, що для призначення тимчасової допомоги до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради з заявою має право звертатись дружина позивача, оскільки відносно позивача здійснюється кримінальне провадження. Вважає такі дії відповідача протиправними, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.03.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 22.04.2021 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 09.03.2005 року від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дитина - ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 син позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до відповідача із заявою щодо виплати державної допомоги.
06.07.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення тимчасової державної допомоги дітям відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року №189.
Листом від 14.07.2020 року за №Д-53/1 відповідач повідомив позивача про те, що для призначення тимчасової допомоги до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради з заявою має право звернутися дружина позивача, оскільки відносно позивача здійснюється кримінальне провадження.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні та виплаті тимчасової державної допомоги дітям, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям регулюється Законом України від 01.06.2000 року № 1768-ІІІ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям».
Статтею 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" визначено, що малозабезпечена сім`я - це сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.
Згідно з ст. 3 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України.
Статтею 5 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" визначено, що всі види державної допомоги сім`ям з дітьми, крім допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій ст. 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).
Відповідно до приписів ст. 7 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" державна соціальна допомога не призначається у випадках,
Державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли:
1) працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги);
2) з`ясовано, що малозабезпечена сім`я має додаткові джерела для існування, а також хто-небудь із її складу протягом 12 місяців перед зверненням за наданням державної соціальної допомоги здійснив покупку або оплатив послуги на суму, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім`ї;
3) у власності чи володінні малозабезпеченої сім`ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім`ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім`ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму).
За наявності обставин, передбачених у частині першій цієї статті, державна соціальна допомога може бути призначена місцевою державною адміністрацією на підставі рішень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад у разі, якщо:
1) у складі сім`ї є особа з інвалідністю;
2) у малозабезпеченій багатодітній сім`ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років);
3) неможливість отримання будь-яких джерел для існування пов`язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім`ї. Рішення про призначення державної соціальної допомоги у таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яка звернулася за призначенням такої допомоги.
Призначена державна соціальна допомога може бути зменшена до 50 відсотків її розміру у разі невикористання сім`єю можливостей знаходження додаткових джерел для існування.
Якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.
Статтями 180, 181 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. Відповідно до частини 8, 9 статті 181 Сімейного кодексу, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України.
Суд не погоджується із твердженням відповідача, що один із батьків, відносно якого здійснюється кримінальне провадження не має права звертатись із заявою про призначення тимчасової допомоги на підставах, визначених порядком, зокрема у разі, коли стосовно нього здійснюється кримінальне провадження, виходячи із наступного.
Відповідно пункту 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року № 189 (зі змінами, далі - Порядок), тимчасова допомога призначається, зокрема у разі, коли стосовно одного з батьків здійснюється кримінальне провадження.
Тимчасова допомога призначається дитині віком до 18 років (п. 3 Порядку).
Положеннями пункту 4 Порядку визначено, що тимчасова допомога не призначається, якщо:
1) дитина перебуває під опікою чи піклуванням або на повному державному утриманні. Якщо дитина, яка перебуває у відповідній установі (закладі) на повному державному утриманні, перебуває вдома під час літніх канікул або карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, така допомога призначається та виплачується за повні місяці такого перебування на підставі довідки закладу освіти про те, що дитина в цей час не перебувала на повному державному утриманні;
2) відсутні відомості про одного з батьків (платника аліментів) у Єдиному реєстрі боржників;
3) заявник у місячний строк не подав необхідних документів, які додаються до заяви.
Згідно пункту 5 Порядку тимчасова допомога призначається та виплачується за місцем проживання (перебування) одного з батьків, який утримує дитину (далі - одержувач), структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад.
Пунктом 6 Порядку передбачено, що для призначення тимчасової державної допомоги, одержувач (один з батьків, який утримує дитину) подає органу соціального захисту населення за місцем проживання (перебування) необхідний пакет документів.
Судом встановлено, що 06.07.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення тимчасової державної допомоги дітям відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року №189.
Також згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 11.06.2020 року за № 02.3-12/8196, яка видана Відділом формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради судом встановлено, що ОСОБА_2 (син позивача) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, в матеріалах справи міститься копія судового наказу від 26.01.2021 року за №202/7663/20, який виданий Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, згідно з яким наказано стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПН: НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі однієї чверті (1/4) її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 16 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Отже, позивач є одним із батьків, на утриманні якого знаходиться неповнолітній син ОСОБА_2 , які зареєстровані за однією адресою.
Суд зазначає, що із заявою про призначення тимчасової допомоги повинен звертатись саме один із батьків, на утриманні якого перебуває дитина та за місцем його проживання (перебування), тому доводи позивача в частині необхідності відновлення порушеного права з моменту звернення з відповідною заявою сина позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з 12.06.2020 року спростовуються положеннями Порядку.
Позивач зазначає, що відносно нього здійснюється кримінальне провадження.
Підставою для відмови у призначенні тимчасової державної допомоги стало те, що, на думку відповідача, до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради із заявою має право звернутися дружина позивача, оскільки відносно позивача здійснюється кримінальне провадження.
Разом із тим, слід звернути увагу, що положеннями Порядку, зокрема пунктом 4 та ст. 7 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" , не визначено такої підстави для відмови у призначенні тимчасової державної допомоги, як наявність щодо заявника відкритого кримінального провадження. Навпаки, однією з підстав для призначення такої допомоги є наявність відкритого кримінального провадження стосовно одного з батьків.
Оскільки мати не проживає спільно з дитиною, не займається її утриманням, що підтверджується вищевказаним судовим наказом, то звертатись із заявою щодо призначення державної тимчасової допомоги, в даному випадку, вона не може.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що позивач мав право на призначення і виплату державної соціальної допомоги на момент його звернення до відповідача, а саме з 06.07.2020 року, а відповідно помилковим було зі сторони відповідача не прийняти рішення про призначення йому такої допомоги.
Слід також врахувати, що відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згоди на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 3 Конвенції "Про права дитини" (схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року №44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 8 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", згідно якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки та громадської безпеки тощо.
Згідно п.5 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору України.
Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо.
Таким чином, з огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що відповідач по справі, відмовляючи у призначенні і виплаті державної соціальної допомоги позивачу, не врахував усіх обставин, які є об`єктивними, що в свою чергу призвело до відмови позивачу у призначенні і виплаті державної соціальної допомоги.
Суд зазначає, що процесуальні права та обов`язки сторін встановлені ст.47 КАС України, частиною 1 якої визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
У свою чергу, ч. 7 ст. 47 КАС України визначено, що у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.
Стаття 167 КАС України регламентує загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.
Так, вказаною статтею визначено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:
1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;
2) найменування суду, до якого вона подається;
3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;
4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;
5) підстави заяви (клопотання, заперечення);
6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення);
7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.
До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
Відповідно до ч.2 ст.167 КАС України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.
Враховуючи недотримання позивачем форми, змісту та вимог щодо оформлення заяви про уточнення позовних вимог, судом вказані питання в межах даної справи не досліджуються.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що оскільки оскаржувані дії відповідача у спірних відносинах вчинені без урахування всіх обставин, які є об`єктивними та мають значення для вирішення питання щодо призначення державної тимчасової допомоги, тому такі дії не можуть визнаватись правомірним та достатньо вказують на наявність підстав для визнання їх протиправними.
Відтак, суд вважає за необхідне відновити порушене право шляхом зобов`язання Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради з 06.07.2020 року призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 тимчасову державну допомогу дітям відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або їх місце проживання невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2006 року №189.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, тому судові витрати в розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача з Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань.
Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 9, 77, 90, 242-246, 250, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті тимчасової державної допомоги дітям відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або їх місце проживання невідоме, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2006 року №189 за листом №Д-53/1 від 14.07.2020 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна