Справа № 520/6531/21
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 р. № 520/6531/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського зонального відділу військової служби правопорядку про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Харківського Зонального відділу Військової служби правопорядку, які полягають у необ`єктивному розгляді звернення ОСОБА_1 від 17 листопада 2020 р., відповідь на яке оформлено листом Харківського Зонального відділу Військової служби правопорядку від 06.04.2021 р. за №1217; зобов`язати Харківський Зональний відділ Військової служби правопорядку повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 17 листопада 2020 р. та в процесі розгляду звернення перевірити та встановити чи вчинялися ОСОБА_1 правопорушення у період проходження ним військової служби та чи є його поранення та контузії наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення, вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що порушує його право на належний соціальних захист.

Ухвалою суду від 16.04.2021 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представником відповідача 05.05.2021 надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку із запитом у якому просив перевірити та виявити чи вчинялися позивачом у період проходження служби правопорушення і чи є вони наслідком отримання поранення, а також взяти участь у розгляді звернення.

Харківським зональним відділом Військової служби правопорядку була надана позивачу мотивована відповідь, а саме: Відповідно до ст. 14 Положення про військову прокуратуру СРСР, затвердженого указом Президіуму Верховної ради СРСР від 14.12.1966 №558-VII, а в подальшому ст. 10 Положення про військову прокуратуру СРСР, затвердженого указом Президіуму Верховної ради СРСР від 04.08.1981 №5403-Х - військова прокуратура веде єдиний облік всіх злочинів скоєних військовослужбовцями. Про всі злочини та події командири (начальники) негайно повідомляють відповідного військового прокурора.

Поряд з цим, Харківський зональний відділ Військової служби правопорядку повідомив, що Військова служба правопорядку у Збройних Силах України створена 07.03.2002 (Відомості Верховної Ради України, 2002, №32, ст. 225) та не є правонаступником будь-якого правоохоронного органу.

Зазначено, що встановити чи є ОСОБА_2 поранення та контузії наслідком: вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення; вчинення дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю не представляється можливим з огляду на наступне: 1. відсутністю у архівних органах РФ відомостей щодо Ваших поранень (контузій) та їх обставин; 2. відсутністю (знищення) службової картки з можливими дисциплінарними стягненнями; 3. ведення, з 1966 по 1991 роки, обліку кримінальних, адміністративних правопорушень військовою прокуратурою СРСР; 4. ведення обліку кримінальних, адміністративних правопорушень Військовою службою правопорядку з 2002 року та тільки у Збройних Силах України.

Враховуючи Постанову Кабінету Міністрів України від 06.02.2019 №75 Про припинення дії Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про обмін правовою інформацією та Протоколу до Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про обмін правовою інформацією від 18 квітня 1995 року, Ваше звернення, у відповідності до ст. 7 Закону України Про звернення громадян, за належністю не направляється.

Запропоновано позивачу звернутись до правонаступників військової прокуратури СРСР, якою є прокуратура РФ, для отримання більш детальної інформації по обставинам Вашого поранення (контузії) і чи були останні наслідком ОСОБА_3 протиправних дій або бездіяльності.

Отже, зазначена письмова відповідь на запит позивача містить повідомлення про неможливість встановлення фактів запитуємих у зверненні, на підставі норм пункту 8 ч. 1 ст. 19 Закону України Про звернення громадян - у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України - військова служба правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання кримінальним та іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і терористичним актам на військових об`єктах.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України - служба правопорядку у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом та іншими виданими у відповідності з ними нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України - основними завданнями Служби правопорядку є: виявлення причин, передумов і обставин кримінальних та інших правопорушень, вчинених у військових частинах та на військових об`єктах; розшук осіб, які самовільно залишили військові частини (місця служби).

Відповідно до ч. 11 ст. 7 Закону України Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України - військовослужбовцям Служби правопорядку під час виконання покладених на них завдань надається право: вести облік кримінальних та інших правопорушень у Збройних Силах України та проводити періодичні звірки з даними відповідних прокуратур.

Викладене вище свідчить про те, що посадові особи Військової служби правопорядку мають додаткові права і обов`язки лише у межах Збройних Силах України.

Суд зазначає, що позивач запитував інформацію про вчинення ним дій, не перебуваючи та не проходячи службу в складі Збройних Сил України, а проходячи її в Радянській армії.

Щодо твердження позивача про необ`єктивності та не всебічності (упередженості) розгляду звернення, що при розгляді звернення відповідач не вивчав матеріали, які додавались до звернення, не брав доводи які надавались позивачем, а також не надав оцінки поясненням та позиції позивача, суд зазначає наступне.

Вказані твердження не відповідають дійсності, оскільки Відповідач сумлінно поставився до своїх обов`язків та вивчив всі матеріали, які додавались до звернення, а також взяв до уваги пояснення та зауваження представника Позивача, що підтверджується наступним: відповідачем у відповіді на звернення робилось посилання на архівну довідку РФ; відповідач погодився з доводами позивача викладеними у зверненні в частині, що поранення (контузія, травмування або каліцтво) військовослужбовця у разі, якщо воно пов`язане із вчиненням ним кримінального, адміністративного правопорушення або є наслідком вчинення ним дій в стані алкогольного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень є грубим порушенням Дисциплінарного статуту Збройних Сил СРСР.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що вивчався військовий квиток позивача, було з`ясовано, що у графі 22 (сторінка 9) не вказано отримання поранень (контузій) позивачем, що суперечить витягу ЦВЛК, наданого зі зверненням. Але у відповіді на звернення це не було вказано так, як звернення розглядалось по суті заданих питань.

Таким чином суд зазначає, що посилання позивача на необ`єктивність розгляду звернення є необґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Харківського зонального відділу військової служби правопорядку (майдан Героїв Небесної Сотні, буд. 6, м. Харків, 61050, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов