Справа № 280/8796/20
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 травня 2021 року Справа № 280/8796/20 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови в призначенні пенсії за вислугою років ОСОБА_1 у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017 2019 роки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити з 15 вересня 2020 року пенсію за вислугою років ОСОБА_1 у відповідності до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017 2019 роки та виплатити заборгованість з пенсії з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що з 21.02.2006 вона перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду України у зв`язку з призначенням пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 09.09.2020 позивач засобами поштового зв`язку направила відповідачу заяву про призначення пенсії за вислугою років на підставі ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Разом із тим, у призначенні пенсії їй відмовлено, оскільки позивач вже скористалася правом на призначення пенсії. Також їй рекомендовано звернутися до органу Пенсійного фонду особисто або через веб-портал, із додаванням документів, передбачених п. 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. ОСОБА_1 вважає такі дії протиправними, оскільки особа, яка звертається за переведенням з одного виду пенсії на інший, може подавати додаткові документи, тобто це є її правом. Також, позивач особисто зверталася до органу Пенсійного фонду із відповідною заявою та документами, проте у їх прийнятті відмовлено, а скористатися веб-порталом у неї відсутня технічна можливість. Зауважує, що відповідач має призначити їй пенсію за вислугою років, із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017 2019 роки, оскільки має місце призначення пенсії за іншим законом. За таких обставин, вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 07.12.2020 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. В межах встановленого строку позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 28.12.2020 відкрито провадження в адміністративній справі №280/8796/20; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач у поданому до матеріалів адміністративної справи відзиві (вх. від 14.01.2021 №2093) проти задоволення позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що правом на призначення пенсії ОСОБА_1 скористалася у 2006 році, отже у відповідача відсутні підстави для повторного призначення пенсії, а лише для переведення з одного виду пенсії на інший. При цьому, позивач із заявою встановленого зразка про переведення з пенсії за віком на пенсію за вислугою років до органу Пенсійного фонду не зверталася, отже відповідачем не може бути встановлено, чи має ОСОБА_1 право на пенсію за вислугу років та чи достатньої у неї спеціального стажу роботи. У задоволенні позову просить відмовити.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 21.02.2006 перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду України у зв`язку з призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції Закону № 911-VIII від 24.12.2015) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до внесення змін Законом № 911-VIII від 24.12.2015) право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років.

Тобто, обов`язковою умовою для призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є наявність спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, у визначеному законодавством розмірі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Запорізького приміського відділу обслуговування громадян) заяву від 09.09.2020, в якій, зокрема, просила призначити їй пенсію за вислугою років на підставі ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вказану заяву отримано відповідачем 15.09.2020.

Листом від 29.09.2020 №8702-8435/М-02/8-0800/20 позивача повідомлено про відсутність підстав для повторного призначення пенсії та роз`яснено, що переведення з одного виду пенсії на інший регламентується Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. Відповідач послався на п. 2.8 вказаного Порядку та рекомендував позивачу звернутися з даного питання особисто або скориставшись послугами веб-порталу ПФУ шляхом заповнення заяви встановленого зразка.

Вважаючи, що має право на призначення пенсії за вислугою років, обчисленої із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017 2019 роки, ОСОБА_1 звернулася до суду з даною позовною заявою.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV; тут та надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з приписами частини другої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

За позицією позивача, оскільки вона отримувала пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, а за призначенням пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» у 2020 році звернулася вперше, то відповідач мав призначити їй пенсію, при цьому застосувавши середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислену як середній показник за 2017, 2018 та 2019 роки, тобто за три роки, що передують призначенню пенсії за вислугою років.

Дійсно, частиною 3 статті 45 Закону №1058 встановлено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, а відтак показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058.

Водночас, у випадку набуття особою права на отримання пенсії за іншим Законом, який передбачає інші підстави та порядок її призначення, орган Пенсійного фонду має призначити особі пенсію, а не перевести з одного виду пенсії на інший, та відповідно при призначенні пенсії застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують призначенню даного виду пенсії.

В той же час, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступну обставину.

Пунктом 4.1 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1; у редакції, чинній на час звернення позивача до відповідача), передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою, форма якої визначена у додатку 3 до вказаного Порядку.

Разом із тим, позивач звернулася до відповідача із заявою довільної форми.

Відповідно до п. 2.4 розділу ІІ Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

За правилами п. 2.8 розділу ІІ Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

При поновленні виплати пенсії та переведенні з одного виду пенсії на інший до наявних документів особа може додати:

1) документи про страховий стаж за період роботи до 01 січня 2004 року, який не врахований у пенсійній справі, у тому числі після призначення пенсії. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, відділ персоніфікованого обліку подає довідку із бази даних реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення, а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення;

2) довідку про заробітну плату відповідно до абзаців другого і третього підпункту 3 пункту 2.1 цього розділу;

3) документи про обставини, що впливають на розмір пенсії (наприклад, зміна кількості членів сім`ї, які перебували на утриманні пенсіонера чи померлого годувальника, виникнення (втрата) права на надбавку на непрацездатних членів сім`ї і надбавку на догляд за ними, визнання заявника одиноким і таким, що потребує сторонньої допомоги, визнання заявника особою з інвалідністю або учасником війни тощо).

Позивач стверджує, що подання вказаних документів є правом особи, а не обов`язком.

В той же час, як вже зазначалося вище, позивач має намір отримувати пенсію за вислугою років, на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», отже має звернутися до відповідача із заявою установленої форми, до якої має додати документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Однак доказів того, що позивачем вчинено вказані дії, до матеріалів справи не надано.

Твердження, що позивач зверталася до відповідача особисто із відповідною заявою та документами, проте у їх прийнятті було відмовлено, не знаходять свого підтвердження належними та достовірними доказами.

Матеріали пенсійної справи позивача, надані відповідачем, містять, серед іншого розрахунки страхового стажу позивача, однак в даних розрахунках не відображено, які саме періоди роботи зараховано до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років, та чи достатньо вказаних періодів для призначення пенсії на підставі п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, зважаючи на те, що позивачу не призначено пенсію за вислугою років (або ж не переведено на даний вид пенсії), позовні вимоги щодо обчислення даного виду пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017 2019 роки, є передчасними.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак, враховуючи наведені обставини у сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення складено та підписано 19.05.2021.

Суддя Ю.П. Бойченко