Справа № 580/57/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/57/21 Суддя (судді) першої інстанції: С.О. Кульчицький
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо призначення позивачу пенсійного забезпечення шляхом переведення його з пенсії за вислугу років в органах внутрішніх справ на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за період 2014-2016 роки, з якої сплачено страхові внески, а саме: 3764,40 грн;

- визнати протиправною відмову відповідача щодо проведення перерахунку пенсії за віком позивача, яка викладена в листах відповідача від 18 грудня 2020 року №6489-6884/Г-03/8-2300/20, від 08 вересня 2020 року №5142-6386/Г-03/8-2300/20;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії за віком позивача, починаючи з 30 липня 2020 року, виходячи із показника середньої заробітної плати в Україні за період 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: 7763,17 грн, а також зобов`язати відповідача виплатити позивачу різницю в недоплаченій пенсії з 30 липня 2020 року і по дату прийняття судового рішення у даній справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 30 липня 2020 року ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", при обчисленні якої застосовано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки. Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними та такими, що порушують його права, оскільки перерахунок пенсії повинен здійснюватися, виходячи із показника середньої заробітної плати в Україні за період 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року даний позов задоволено повністю.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що у цьому випадку має місце призначення іншої пенсії за Законом України №1058-IV, а не переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії. За призначенням пенсії відповідно до Закону України № 1058-IV позивач звернувся у липні 2020 року вперше, тому ГУ ФПУ в Черкаській області має враховувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що показник середньої заробітної плати при переведенні з одного виду пенсії на інший має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії. При цьому пенсійним органом вірно застосовано до спірних правовідносин норми, які регламентують переведення з одного виду пенсії на інший, із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховується під час призначення попереднього виду пенсії.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 01 листопада 1998 року перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та до 30 липня 2020 року отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

30 липня 2020 року позивача переведено за його заявою на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Головним управлінням Пенсійного фонду України при переведенні з 30 липня 2020 року ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки в розмірі 3 764, 40 грн.

03 грудня 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив здійснити перерахунок пенсії за віком, починаючи з 30 липня 2020 року, виходячи з показника середньої заробітної плати в Україні за період 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески, що передують року звернення за призначенням пенсії, у розмірі 7 763,17 грн.

Листом №6489-6884/Г-03/8-2300/20 від 18 грудня 2020 року відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії виходячи із показника середньої заробітної плати в Україні за період 2017-2019 роки, з якої сплачено страхові внески.

Вважаючи свої права порушеними, а відмову відповідача у перерахунку пенсії в належному розмірі неправомірною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Основного Закону права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 44 Конституції України).

Відповідно до ч.1 статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ) на одержання довічної пенсії за вислугу років мають право особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі і на службі в органах внутрішніх справ.

Відповідно до ч.1 статті 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Положеннями статті 10 цього Закону закріплено, що особі, яка має одночасне право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною 1 статті 45 Закону України №1058-ІV передбачено такі види пенсії:

1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку;

2) пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

В силу вимог частини 2 цієї статті пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Згідно ч.3 статті 45 Закону України №1058-ІV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший, поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначені за Законом України №1058-ІV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

У тому ж випадку, коли особа одержує пенсію, призначену за нормами іншого законодавства, зокрема, згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України №1058-ІV, зроблене після настання віку, що дає їй на це право, не може розглядатися як переведення з одного виду пенсії на інший, позаяк мова не йде про різні види виплат в одній солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 31 березня 2015 року по справі № 21-612а14.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачу з 1998 року призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом України №1058-ІV.

Отже, у даному випадку переведення з 30 липня 2020 року позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-ІV не можна розцінювати як переведення з одного виду пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на інший у тій же системі, тобто позивачу призначено іншу пенсію за іншим Законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком на умовах Закону України №1058-ІV).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі № 465/5246/17, від 23 жовтня 2018 року по справі № 334/2653/17, від 13 грудня 2018 року по справі № 185/860/17, від 06 лютого 2019 року по справі № 333/1856/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 по справі № 876/5312/17.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 18 травня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев