Справа № 160/17021/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Врона О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області про зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, а саме відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, викладену у листі №0400-010303-8/110487 від 19 листопада 2020 року та скасувати їх;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 у відповідності до вимог ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з дня звернення за призначенням пенсії, тобто з 27 жовтня 2020 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 27.10.2020 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Листом від 19.11.2020 року відповідачем відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, із зазначенням про не зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу. Позивач не погоджується з такою відмовою у призначенні пенсії відповідача та зазначає, що має право на призначення пенсії, а його стаж підтверджується наданими документами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Оскільки, станом на день закінчення процесуального строку розгляду справи, в суду були відсутні докази отримання відповідачем копії ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року, та з метою недопущення порушення прав учасників процесу на здійснення судочинства на засадах змагальності, свободи в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судом було зупинено провадження у справі ухвалою від 08.02.2021 року.
Ухвалою суду від 10.03.2021 року поновлено провадження у справі.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.
Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .
27.10.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах.
Листом від 19.11.2020 року №0400-010303-8/110487 відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ у Дніпропетровській області повідомлено, що згідно наданих документів загальний стаж роботи на дату звернення зараховано повністю і становить 17 років 3 місяці 3 дні, з яких пільгового стажу по списку №2 - 6 років 9 місяців 15 днів, пільгового стажу по списку №1 - 3 місяці 14 днів. Право на призначення пенсії по списку №2 відсутнє.
Не погоджуючись з наданою відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Згідно відомостей, які містяться в трудовій книжці позивача серії № НОМЕР_3 від 09.07.1985 року позивач працював на наступних посадах:
- 01 вересня 1979 року позивач був прийнятий на навчання до СПТУ №29 м. Кривого Рогу за спеціальністю електрослюсар черговий і по ремонту обладнання, звідки був відрахований у зв`язку із закінченням навчання 10 червня 1983 року;
- 13 травня 1983 року позивач був призваний на строкову службу до Радянської Армії, звідки був звільнений 03 травня 1985 року по закінченню строкової служби;
- 01 липня 1985 року позивач був прийнятий на роботу до ВО «Кривбасруда» до дільниці енергослужби шахти «Октябрська» електрослюсарем черговим з ремонту устаткування 3 розряду з повним робочим днем на підземних роботах згідно до розпорядження №104 від 09 липня 1985 року, звідки був звільнений 14 жовтня 1985 року за власною ініціативою на підставі ст. 38 КЗпП УРСР згідно до розпорядження №160 від 16 жовтня 1985 року;
- 30 листопада 1985 року позивач був прийнятий на роботу до ВРП імені Комінтерна вантажником бакалійної бази згідно до наказу №498к від 29 жовтня 1985 року, звідки був звільнений 14 липня 1986 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП УРСР згідно до наказу №348-к від 15 липня 1986 року;
- 04 серпня 1986 року позивач був прийнятий на роботу до будівельного управління №6 тресту «Криворіжіндустрбуд» теслярем 3 розряду згідно до наказу №145 від 04 серпня 1986 року, 18 липня 1989 року був переведений електрозварником ручного зварювання 3 розряду згідно до наказу №162 від 18 липня 1989 року;
- 19 вересня 1989 року позивач був командирований до Криворізького будівельно- монтажного поїзду ВО «Укрбуд» електрозварником 3 розряду для виконання робіт по будівництву та відновленню об`єктів Вірменської РСР, постраждалих від землетрусу зі збереженням пільг та переваг, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 13 грудня 1988 року №2505 на підставі наказу №3 від 02 січня 1989 року;
- 21 вересня 1989 року позивач був зарахований електрозварником ручного зварювання 3 розряду в будівельно-монтажний поїзд згідно до наказу №658-к КБМП від 21 вересня 1989 року, звідки 14 жовтня 1989 року був відкомандирований за станом здоров`я до будівельного управління №6 тресту «Криворіжіндустрбуд» згідно до наказу №782-к КБМП від 14 жовтня 1989 року;
- 24 жовтня 1989 року позивач був прийнятий на роботу до будівельного управління №6 тресту «Криворіжіндустрбуд» електрозварником ручного зварювання 3 розряду згідно до наказу №220 від 23| жовтня 1989 року, звідки був звільнений 03 березня 1997 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України згідно до наказу №45-к від 03 березня 1997 року;
- в період часу з 27 липня 1998 року по 30 грудня 2008 року позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснював діяльність ФОП та перебував на загальній системі оподаткування;
- 16 січня 2018 року позивач був прийнятий на Поштамп-центр поштового зв`язку №2 ДЦ ПАТ «»Укрпошта» водієм автотранспортних засобів 3 класу у дільницю оброблення та перевезення пошти згідно до наказу №74к від 15 січня 2018 року, звідки був звільнений 05 жовтня 2018 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України згідно до наказу №7090к від 25 вересня 2018 року.
Професія «електрослюсар черговий з ремонту устаткування», за якою позивач був працевлаштований в період часу з 01 липня 1985 року по 14 жовтня 1985 року, згідно до Постанови Ради Міністрів СРСР №1173 від 22 серпня 1956 року «Про затвердження списків виробництв цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах» - Розділ XXXII «Гірничі роботи», підрозділ 1 - «Підземні роботи» - «всі робітники, зайняті повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля, руди...» - відноситься до Списку №1. Загальний стаж роботи за даною професією складає 00 років 03 місяці 13 днів.
На підтвердження пільгового характеру роботи, позивачем надано до суду довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану ПрАТ «Криворіжіндустрбуд» 13.10.2020 року №12-87, та довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видану ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат 26.10.2020 року №5318.
Отже, вказані періоди роботи підлягають зарахуванню до стажу позивача, що надає право на призначення пільгової пенсії.
Постановою Ради Міністрів СРСР №590 від 03 серпня 1972 року «Про затвердження Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій», а саме пункт 109 Розділу VIII «Обчислення строків» передбачає, що «крім роботи в якості робітника або службовця до загального стажу роботи зараховується також:
підпункт «з» - навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових| школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно- технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та з перекваліфікації;
підпункт «к» - служба у складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах; служба у військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки при Раді Міністрів СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік; служба в органах міліції. Перебування військовослужбовця в полоні зараховується до стажу роботи в установленому порядку.
При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій по старості та інвалідності робітникам і службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах з шкідливими умовами праці та в гарячих цехах і на інших роботах з важкими умовами праці (підпункти «а» і «б» пункту 16), і пенсій у зв`язку з втратою годувальника членам їх сімей, а також пенсій по старості працівницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» і «л», прирівнюються за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії або до роботи, яка передувала даного періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду. Період, зазначений у підпункті «з», прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду».
Зазначена Постанова Ради Міністрів СРСР мала юридичну силу в період часу навчання в професійно-технічному училищі з 01 вересня 1979 року по 10 червня 1983 року та в період проходження мною строкової служби в Радянської Армії з 13 травня 1983 року по 03 травня 1585 року.
Оскільки після закінчення служби в Радянської Армії, передбаченої підпунктом «к» даної Постанови, позивач був працевлаштований за професією, яка передбачена Списком №1 та надає право на отримання пенсії на пільгових умовах, то час строкової служби, а саме період з 13 травня 1983 року по 03 травня 1985 року прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду, тобто до роботи, яка передбачена Списком №1.
Крім того, оскільки після закінчення навчання в СПТУ, передбаченого підпунктом «з» зазначеної Постанови, позивач був працевлаштований за професією, яка передбачена Списком №1 та надає право на отримання пенсії на пільгових умовах, то час навчання в професійно-технічному училищі, а саме період з 01 вересня 1979 року по 10 червня 1983 року, прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду, тобто до роботи, яка передбачена Списком №1.
Згідно до вимог ч. 5 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Згідно до п. 3 Наказу міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Підпункт 1 пункту 9 цього ж Наказу передбачає, що пенсії за сумісними роботами, професіями та посадами працівників, зайнятих у виробництвах та на роботах, передбачених Списками, призначаються: за Списком №2, якщо одна із виконуваних робіт, професій чи посад передбачена в Списку №1, а інша по Списку №2.
У відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
З матеріалів справи встановлено, що загальний трудовий стаж позивача складає 33 роки 05 місяців 04 дні, а пільговий стаж 12 років 09 місяців 27 днів.
Таким чином, відмова відповідача у призначенні пенсії у відповідності до вимог ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправною, як наслідок, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, викладену у листі №0400-010303-8/110487 від 19 листопада 2020 року є протиправними.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію, суд зазначає наступне.
Як видно з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності, вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта, він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.
Так, призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На час розгляду справи пенсія ще не призначена. Призначення пенсії за законом віднесено до компетенції відповідних управлінь Пенсійного фонду України. Суд не має права перебирати на себе функції органів пенсійного фонду щодо призначення пенсії, тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, отже, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає.
Суд не здійснює обрахунок пенсії та стажу роботи позивача, вказані повноваження входять до юрисдикції органів Пенсійного фонду.
Проте, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, подану 27.10.2020 року, з урахуванням правової позиції, викладеної судом у цьому рішенні.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 15.12.2020 року.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 420,40 грн.
Керуючись ст.ст.139, 241-246,263, 293, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлене листом від 19.11.2020 року №0400-010303-8/110487 про відмову у призначені пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, подану 27.10.2020 року, з урахуванням правової позиції, викладеної у цьому рішенні.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона