Справа № 490/7512/20
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/210/2021 Справа № 490/7512/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Баришніковій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанови серії ЕАМ № 3378863 від 03.11.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.122 КУпАП.

Позов мотивований тим, що 03.11.2020 відповідачем було винесено постанову ЕАМ №3378863, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 1020 гривень. Відповідно до постанови, 03.11.2020 року о 13:21 год. в м. Миколаєві по вул. Лягіна, керуючи ТЗ марки MercedesBenzS 500, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку (стоянку) на місці, яке позначено дорожнім знаком 5,39 з додатковою табличкою 7,17, чим порушив п.33 Правил дорожнього руху України.

Позивач зазначає, що факти викладені у постанові не відповідають дійсним обставинам, зокрема зазначає, що він здійснив зупинку для висадки пасажира біля фінансової компанії ТОВ « Консанта М» за адресою м. Миколаїв, вул. Адміральська, 18 для безпеки пересування пасажира з великою сумою грошей. Натомість, інспектор, не об`єктивно з`ясував обставини справи, не надав позивачу час для підготовки до розгляду справи, що є грубим порушенням всебічного розгляду справи, та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Позивач до судового засідання не з`явився, адвокат позивача Ксенжик К.В. надав заяву про підтримання позову у повному обсязі та розгляду справи у їх відсутність.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав відзив, у якому просив про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Із наданого суду відзиву від 09.03.2021 року вбачається наступне.

Під час патрулювання 03.11.2020 року, поліцейською управління патрульної поліції у Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержантом Обуховською Н.В. разом з напарником було виявлено порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 , яке виразилось у тому, що водій автомобіля державний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку та подальшу стоянку автомобіля на місці для інвалідів, позначеного дорожньою розміткою 1.30 та дорожнім знаком 5.39 «зона стоянки» з табличкою до нього 7.17 «особи з інвалідністю», чим порушив п.33 Правил Дорожнього руху України.

При цьому, поліцейська представилась, пояснила суть правопорушення, та виконала вимоги приписів п.п.2.1,2.4»А» ПДР та ст. 32 ЗУ «Про національну поліцію».

При складанні постанови на місці, роз`яснені права, передбачені ст.ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, та у відповідності до приписів ст. 285 КУпАП, ознайомлено зі змістом постанови та вручено її.

Факт вчинення правопорушення підтверджується записами з нагрудної бодікамери, які вказані у постанові та залучені до відзиву.

Окрім того, під час спілкування з поліцейським, ОСОБА_1 визнавав факт правопорушення, однак просив не притягувати його до адміністративної відповідальності, з причин, які, на думку відповідача , є надуманими та такими, що не заслуговують уваги.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

03.11.2020 відповідачем було винесено постанову ЕАМ №3378863, згідно якої ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 1020,00 гривень.

За змістом постанови, 03.11.2020 року о 13:10 год. у м. Миколаєві по вул.Лягіна, 1, водій автомобіля марки MercedesBenzS500, Айвазова Є.С., д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку (стоянку) на місці, яке позначено дорожнім знаком 5,39 з додатковою табличкою 7,17, чим порушив п.33 Правил Дорожнього руху України.

У розділі 7 постанови зазначено,що факт вчинення правопорушення зафіксовано нагрудною бодікамерою ДИ 4086.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3.Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Дорожні знаки- це засоби організації дорожнього руху. Які представляють собою стандартизовані графічні малюнки, що передають певні повідомлення учасникам дорожнього руху.

Розмітка 1.30 - позначає місце стоянки транспортних засобів, які перевозять інвалідів, чи на яких установлено розпізнавальний знак «Інвалід».

Знак 5.39 - "зона стоянки" визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що визначаються на знакові або додаткових табличках під ним. Дія знаку поширюється на всі позначену територію.

Табличка до дорожнього знаку 7.17 «особа з інвалідністю» означає, що дія знака поширюється лише на мотоколяски і автомобілі. На яких установлено розпізнавальний знак «водій з інвалідністю» відповідно до вимог ПДР, Табличка розміщується безпосередньо під знаками, з якими вона застосовується.

Частиною 5 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за Зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме ч. 1 ст. 219 визначено, що Виконавчі комітети (а в населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчі органи, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 92, 99 (якщо правопорушення вчинено громадянином), статтею 104, частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису), статтями 127-2,141,142,152, частинами першою - п`ятою та восьмою статті 152-1, статтею 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179,статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, частиною першою статті 182,статтями 183,197,198 цього Кодексу.

Судом оглянуто матеріали відео зйомки надані відповідачем, які суд вважає такими, що підтверджують порушення ОСОБА_1 п. 33 ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

З оглянутих матеріалів вбачається, що дійсно водій ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу (вище вказаного автомобіля) на місці, яке позначенодорожнім знаком 5,39 з додатковою табличкою 7,17.

Крім того, вказаний відео матеріал спростовує посилання ОСОБА_1 щодо неправомірності дій поліцейського та відсутності в його діях складу прав порушення, відповідальність за яке передбачена п.33 Правил дорожнього руху та ст. 122 ч.5 КУпАП.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку про доведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що в ході судового розгляду доведено факт вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, оскільки суду надані докази, які визнані судом як такі, що підтверджують вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вище вказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені КонституцієюУкраїни та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

Європейський суд вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Меді цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формування рішень.

Таким чином, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визнано тільки у світлі конкретних обставин. ("Проніна проти України, "Сєрявін та інші проти України").

Керуючись ст.ст. 12, 241-246, 268-272, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Миколаївській області про скасування постанови серії ЕАМ №3378863 від 03.11.2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 17 травня 2021 року.

Суддя : Черенкова Н.П.