Справа № 440/7395/20
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 р.Справа № 440/7395/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

за участю: секретаря судового засідання - Севастьянової А.Ю.

представника позивача - Козлової Т.М.,

представника відповідача (2) - Солопа І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 (суддя І.С. Шевяков, м. Полтава, повний текст складено 01.02.2021) по справі № 440/7395/20

за позовом Приватного підприємства "Ельсінор"

до Головного управління ДПС у Полтавській області , Відокремленого підрозділу Головного управління ДПС у Полтавській області , Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємства "Ельсінор" (далі - позивач, ПП "Ельсінор") звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі - відповідач 1, ГУ ДПС у Полтавській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

В обґрунтування позовних вимог ПП "Ельсінор" зазначило, що підприємство мало статус платника ПДВ у період з 26.03.2004 по 02.01.2018. Свідоцтво платника ПДВ було анульовано 02.01.2018. 17.07.2020 відповідачем проведено камеральну перевірку системи даних системи електронного адміністрування ПДВ, ЄРПН за січень 2018 року, цього акту було встановлено заниження позивачем податкових зобов`язань по операціях з умовного постачання залишків товарів/послуг після анулювання реєстрації у якості платника ПДВ в сумі 54 980 грн, чим порушено пункт 184.7 статті 184, статтю 187 Податкового кодексу України (далі по тексту також ПК України), що призвело до заниження суми ПДВ до сплати в бюджет у розмірі 54 980 грн. Копію акту перевірки позивач своєчасно не отримав. Наполягав на тому, що зміст і висновки акту не відповідають дійсності, оскільки всі необоротні активи, які зазначені в фінансовій звітності позивача, були придбані без ПДВ. Вказував, що об`єктом оподаткування при анулюванні реєстрації платником ПДВ є залишки товарно-матеріальних цінностей (надалі також - ТМЦ) та необоротних активів, стосовно яких був нарахований податковий кредит у минулих або поточному податкових періодів. Тобто, якщо за товарними залишками та необоротними активами податковий кредит не формувався, то умовний продаж визнавати не потрібно, а отже і не потрібно збільшувати податкові зобов`язання. Оскільки, на час анулювання реєстрації платником ПДВ на балансі позивача, згідно з фінансовою звітністю обліковувались необоротні активи у розмірі 274 900 грн, як такі, що придбані без урахування ПДВ, то висновки контролюючого органу про донарахування податкових зобов`язань та умовний продаж є безпідставними.

Протокольною ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду було залучено до участі у якості співвідповідачів - відокремлений підрозділ ГУ ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192) та ДПС України ().

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року адміністративний позов Приватного підприємства "Ельсінор" задоволено повністю.

Податкове повідомлення Головного управління ДПС в Полтавській області № від 21.08.2020 року - визнано протиправним і скасовано.

Стягнуто на користь Приватного підприємства "Ельсінор" (вул. Берегового 2 Б с. Вільна Терешківка Кременчуцького району Полтавської області ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська 4 м. Полтава ) витрати зі сплати судового збору у загальній сумі 2 102,00 грн.

Головне управління ДПС у Полтавській області (ВП 44057192) (далі по тексту - відповідач 2, ГУ ДПС у Полтавській області) не погодилось з рішенням суду першої інстанції та подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач2 зазначає, що на підставі підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 ПК України за рішенням ГУ ДПС у Полтавській області від 02.01.2018 ПП "Ельсінор" виключено з Реєстру платників ПДВ, у зв`язку з тим, що підприємство протягом 12 послідовних податкових місяців подавало контролюючому органу декларації з ПДВ, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту. Згідно з даними фінансового звіту ПП "Ельсінор" станом на 01.01.2018, який подано до податкового органу 14.05.2018 №6100, на балансі підприємства обліковувалися основні засоби у сумі 274 900 грн. Позивачем було подано податкову декларацію з ПДВ за останній звітній період січень 2018 року, але самостійно умовний продаж основних засобів і запасів не визначено та відповідно належна сума податкових зобов`язань з ПДВ до бюджету не сплачена. Таким чином, ПП "Ельсінор" згідно з ЄРПН не зареєстровано податкову накладну по операціях з умовного постачання при анулюванні реєстрації платника податку за товарами/послугами, необоротними активами, які не використані в господарській діяльності; в заключній декларації не відображено також компенсаційні податкові зобов`язання відповідно до пункту 184.7 статті 184 ПК України. Відповідно до даних СЕА ПДВ ДПС України за період з 01.12.2016 по 31.12.2017 операцій з постачання товарів/послуг не встановлено, що свідчить про формування податкового кредиту по операціях з придбання товарів (послуг), які не використані в господарській діяльності на дату анулювання реєстрації в якості платника ПДВ. Враховуючи викладене, податкову декларацію з ПДВ за останній звітний (податковий) період - січень 2018 року подано, проте не задекларовано податкове зобов`язання з ПДВ з умовного постачання основних фондів та інших товарів/послуг, які включено до податкового кредиту, але не використано в господарській діяльності (п. 184.7 ст. 184 ПКУ), що стало підставою для винесення оскарженого податкового повідомлення-рішення, яким нараховано суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 68 725 грн.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача2, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ПП "Ельсінор" () у визначеному законом порядку зареєстроване як юридична особа, дата державної реєстрації: 15.03.2004, дата та номер запису: 23.04.2.

У період з 26.03.2004 по 02.01.2018 позивач був зареєстрований платником податку на додану вартість, реєстрацію платника ПДВ анульовано 02.01.2018, що не заперечувалось сторонами у цій справі.

17.07.2020 відповідачем проведено камеральну перевірку даних системи електронного адміністрування ПДВ, ЄРПН за січень 2018 року по ПП "Ельсінор", за результатами проведення якої складено акт від 17.07.2020 № 48065/16-31-51-04-11-01/32837078.

Висновками акту перевірки від 17.07.2020 №48065/16-31-51-04-11-01/32837078 встановлено заниження ПП "Ельсінор" податкових зобов`язань по операціях з умовного постачання залишків товарів/послуг після анулювання реєстрації в якості платника ПДВ в сумі 54 980 грн, чим порушено пункт 184.7 статті 184, статті 187 ПК України, що призвело до заниження суми ПДВ до сплати в бюджет в розмірі 54 980 грн.

21.08.2020 відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення № про збільшення ПП "Ельсінор" грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у загальному розмірі 68 725 грн (у тому числі 54 980 грн - сума грошового зобов`язання, 13 745 грн - штрафні (фінансові) санкції).

04.09.2020 позивачем до ДПС України подано скаргу на зазначене податкове повідомлення-рішення від 21.08.2020 №.

За результатами розгляду вказаної скарги, ДПС України прийнято рішення №33234/6/99-00-06-02-01-06 від 23.11.2020, відповідно до якого податкове повідомлення-рішення від 21.08.2020 № залишено без змін, а скаргу ПП "Ельсінор" - без задоволення.

Позивач, вважаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернулось до суду з цим адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що збільшення підприємству позивача суми грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість у розмірі 54 980 грн та застосування до ПП "Ельсінор" штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 13 745 грн на підставі податкового повідомлення-рішення від 21.08.2020 № здійснено податковим органом без достатніх підстав та з порушенням процедури проведення податкової перевірки (в частині виду податкової перевірки), а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За визначенням п.п. 75.1.1 ПК України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно зі пунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до пунктів 76.1, 76.2 та 76.3 статті 76 ПК України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу. Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 184.7 статті 184 ПК України, якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов`язаний визначити податкові зобов`язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника податку внаслідок реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону.

Стаття 187 ПК України визначає правила визначення дати виникнення податкових зобов`язань.

Зі змісту приписів пункту 184.7 статті 184 ПК України вбачається, що законодавцем встановлені певні умови, при настанні яких платник податків зобов`язаний визначити суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість в останньому звітному (податковому) періоді у випадку анулювання його реєстрації як платника ПДВ: а) включення сум податку по товарам/послугам та необоротним активам до податкового кредиту; б) не використання товарів/послуг та необоротних активів у оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Як свідчать матеріали справи, останній звітний період підприємства по ПДВ - січень 2018 року. Одночасно, згідно з даними фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва станом на 01.01.2018 по ПП "Ельсінор" вартість необоротних активів склала 274 900 грн.

В акті перевірки відповідач зазначив, що фактично ПП "Ельсінор" податкову декларацію з ПДВ за останній звітній період - січень 2018 року подало, але самостійно умовний продаж таких основних засобів і запасів не визнало і відповідно належна сума податкових зобов`язань з ПДВ до бюджету не сплачена; за даними системи електронного адміністрування ПДВ ДПС України за період з 01.12.2016 до 31.12.2017 операцій з постачання товарів/послуг не встановлено, що свідчить про формування податкового кредиту по операціях з придбання товарів (послуг), які не використані в господарській діяльності на дату анулювання реєстрації в якості платника ПДВ. При проведенні перевірки контролюючим органом були використані наступні податкові документи: декларація з ПДВ за січень 2018 року (вх.№22814580 від 05.02.2018); фінансовий звіт суб`єкта малого підприємства за 2017 рік від 14.05.2018 №6100; рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ від 02.01.2018.

У даній справі сторони не мали спору стосовно того, що необоротні активи ПП "Ельсінор" вартістю 274 900 грн станом на 01.01.2018 року не були використані у господарській діяльності.

Предметом спору і відповідно предметом доказування у цій справі стало те, чи були відповідні активи придбані у платників ПДВ та відповідно включені до складу податкового кредиту за відповідний звітний період.

Разом з тим відповідачем не надано до суду жодного доказу того, що активи ПП "Ельсінор" щодо яких податковий орган наполягав на необхідності застосування їх умовного продажу та нарахування зобов`язань з ПДВ, були придбані у платників ПДВ та їх вартість була включена до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду.

Варто зазначити, що виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового законодавства з боку підприємства позивача були зроблені відповідачем за результатами проведення камеральної перевірки.

Як вже зазначалося вище, за визначенням п.п. 75.1.1 ПК України камеральна перевірка - це перевірка виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО. Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

У цій же справі предметом податкової камеральної перевірки стала своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх податку на додану вартість. За визначенням п.п. 75.1.2 ПК України - це предмет документальної перевірки.

Отже, неправильне визначення податковим органом виду перевірки потягло за собою неможливість об`єктивного з`ясування фактичних обставин і підстав для нарахування платником податкових зобов`язань, оскільки довести придбання активів, на необхідності умовного продажу яких наполягав податковий орган, було б можливим тільки в межах документальної перевірки за наслідком дослідження первинної господарської документації підприємства щодо їх придбання.

Необхідно зауважити, що об`єктом оподаткування при анулюванні реєстрації платником податку на додану вартість є залишки ТМЦ та необоротних активів, стосовно яких був нарахований податковий кредит у минулих або поточному податкових періодах. Тобто, якщо за товарними залишками податковий кредит не формувався, то умовний продаж визнавати не потрібно, а отже і збільшувати податкові зобов`язання. Для здійснення умовного продажу необхідно встановити, чи товари, основні фонди перебувають в обліку, чи вони були придбані із нарахуванням чи без нарахування податкового кредиту (таке є можливим якщо товар придбано у продавця - неплатника податку на додану вартість або якщо сам покупець не був платником податку на додану вартість на час придбання цих товарів, або якщо товари придбані не для використання в господарській діяльності, чи з метою використання в операціях, які звільненні від оподаткування податком на додану вартість або ж не є об`єктом оподаткування).

Відповідно до підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні органу державної податкової служби виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податку.

Зі змісту вказаної норми випливає, що такий вид перевірок передбачає встановлення обставин неподання (несвоєчасного подання) податкової звітності, виявлення помилок в податковій звітності.

Перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, згідно з пунктом 75.1.2 ПК України є документальною.

Така перевірка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відтак, проведення камеральної перевірки не дає можливості податковому органу встановити лише на підставі даних податкової звітності повноту нарахування податку, оскільки для цього необхідно здійснити аналіз не лише однієї податкової декларації, що перевіряється, а й іншої податкової, фінансової звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку тощо.

Частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим суд зазначає, що відповідачем не доведено та не надано доказів того, що на день анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість на обліку у платника податку залишались товари та необоротні активи, при придбанні яких суми податку останнім включені до податкового кредиту з податку на додану вартість минулих періодів, а в акті перевірки від 17.07.2020 №48065/16-31-51-04-11-01/32837078 відповідачем лише констатовано факт наявності у позивача станом на 01.01.2018 необоротних активів вартістю 274 900 грн.

Водночас контролюючим органом не перевірялись обставини придбання позивачем таких активів та запасів, не встановлювалось чи придбані такі ТМЦ саме у платників ПДВ та чи включено у їх вартість суму податку. Крім того, відповідач не перевіряв, чи включені відповідні суми ПДВ позивачем до складу податкового кредиту. Висновок відповідача про заниження ПП "Ельсінор" податкових зобов`язань зі сплати ПДВ за січень 2018 року ґрунтується виключно на даних фінансового звіту суб`єкта малого підприємництва, у розділі 1 якого відображені дані про балансову вартість необоротних активів та запасів станом на 31.12.2017. Проте цей звіт не містить відомостей про походження основних засобів та запасів, з урахуванням чого відсутні підстави вважати, що відповідні основні засоби чи запаси ТМЦ були придбані з ПДВ.

Також, податкове зобов`язання зі сплати ПДВ відповідачем обчислено, виходячи із залишкової вартості необоротних активів та запасів, тоді як норма пункту 184.7 статті 184 ПК України вимагає проведення таких нарахувань виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів.

Положення ст. 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у ч. 1 ст. 5 КАС України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у ст. 2 КАС України.

Суд зауважує, що оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.02.2019 у справі №2а-6532/12/1470 (адміністративне провадження №К/9901/4396/18).

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що збільшення підприємству позивача суми грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість у розмірі 54 980 грн та застосування до ПП "Ельсінор" штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 13 745 грн на підставі податкового повідомлення-рішення від 21.08.2020 № здійснено податковим органом без достатніх підстав та з порушенням процедури проведення податкової перевірки (в частині виду податкової перевірки), а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі № 440/7395/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 18.05.2021 року