Справа № 200/2738/21-а
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 р. Справа№200/2738/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2021 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 11.08.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 11.08.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 61841 гривня 98 копійок із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 30.08.2018 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 3871 гривня 56 копійок відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3871 гривня 56 копійок за період з 01.03.2018 по 30.08.2018 включно в сумі 23104 гривні 47 копійок відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме: у період з 11.08.2016 по 30.08.2018 не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, яка є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, і, її проведення, у зв`язку зі зростанням споживчих цін, є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. 26 січня 2021 року позивачем було надіслано заяву до військової частини НОМЕР_2 з проханням виплатити індексацію грошового забезпечення, на яку відповідачем надано відповідь, де зазначено, що індексація грошового забезпечення за період 11.08.2016 по 28.02.2018 не виплачувалась, механізму нарахування індексації грошового забезпечення за даний період немає. Зазначає, що бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення не відповідає Закону України №1282-ХІІ Про індексацію грошових доходів, Постанові Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення та Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Так, позивач вказує, що пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців (тарифних сіток), яка набрала чинності 1 січня 2008 року. Мінсоцполітики у своєму листі від 29.12.2017 №122/0/66-17 зазначає, що посадові оклади військовослужбовців востаннє підвищувались у січні 2008 року. Тобто, січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку №1078 січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2020 року у справі №200/9297/19-а також зазначив, що при розрахунку індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 має застосовуватись базовий місяць січень 2008 року відповідно до п.10-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення № 1078.Виходячи з вищенаведеного, загальна сума індексації грошового забезпечення, яка не була виплачена позивачу за період з 11.08.2016 по 28.02.2018 становить 61841,98 грн.

Щодо періоду з 01.03.2018 по 30.08.2018, позивач зазначає, що 1 березня 2018 року вступила в дію постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, якою було підвищено посадові оклади військовослужбовців. Відповідно до абз. 4,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення єдиним визначеним законодавством методом визначення чи належить позивачу щомісячна фіксована індексація грошового забезпечення починаючи з березня 2018 року є визначення суми, яка була б належна позивачу до виплати за виключенням суми збільшення грошового забезпечення. Така правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №816/1728/16 та від 10.09.2020 у справі №200/9297/19-а. Тобто, відповідачем всупереч діючому законодавству за період з 01.03.2018 по 30.08.2018 не було виплачено позивачу індексації грошового забезпечення на суму 23104,47 грн.

Крім того, позивач вважає, що питання розрахунку належної йому індексації грошового забезпечення неможливо віднести до дискреційних повноважень відповідача, оскільки віднесення питання визначення базового місяцю до дискреції відповідача, в даному випадку, є неефективним захистом прав позивача. Зазначає, що відповідно до судової практики, всі повторні звернення позивачів до суду (після ухвалення рішень про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення), є наслідком нарахування індексації грошового забезпечення у розмірі, який не відповідає вимогам Постанови №1078. Також позивач послався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 24.12.2019 року по справі №823/59/17 в якій зазначено: Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку».

Також відповідач зазначає, фінансові відділи деяких військових частинах (приклади яких він наводить у позові) не володіють механізмом нарахування індексації грошового забезпечення, а деякі навмисно перевищують посадові повноваження та ігнорують рішення судової влади в Україні, що позбавляє права позивачів на справедливе вирішення спору та відновлення порушених прав, тому, для ефективного виконання військовою частиною судового рішення, просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення.

Просить суд задовольнити позов.

Відповідачем на адресу суду надано відзив на позовну заяву, у якому він заперечує проти задоволення заявлених вимог та просить суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі. Обґрунтовуючи свої доводи відповідач зазначає наступне.

Стосовно позовних вимог у частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 11.08.2016 по 28.02.2018 включно, з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) січень 2008 року, зазначає наступне.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначаються постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, якою затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі Постанова №1013), яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (пункт 5 Порядку №1078). Крім того, базовий місяць (місяць підвищення) визначається у разі, якщо підвищена тільки тарифна ставка (оклад).

З урахуванням пункту 5 Порядку №1078 в редакції Постанови №1013 від 09.12.2015, починаючи з 01.12.2015 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, у тому числі військовослужбовець.

Наведене підтверджується роз`ясненнями Мінсоцполітики, наданими Департаменту фінансів Міністерства оборони України листом від 08.08.2017 № 78/о/66-17.

Разом з тим, пунктом 1 Постанови №1013 від 09.12.2015 передбачено підвищення з 01.12.2015 посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників.

При цьому, підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців.

Зміна грошового забезпечення військовослужбовців відбулась лише з 01.03.2018 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", що стало підставою для зміни місяця підвищення (базового місяця) у цілях нарахування індексації військовослужбовцям з січня 2016 року на березень 2018 року.

Отже, з прийняттям Постанови №1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015 і включно до 01.03.2018 року, посадові оклади військовослужбовців не змінилися.

Власне, саме на цьому наголошує позивач, зазначаючи, що оскільки розмір його окладу за посадою залишався на тому ж рівні, то індексацію потрібно нарахувати і виплатити за період з 11.08.2016 до 28.02.2018 з урахуванням базового місяця - січень 2008 року.

Проте, зауважує, що з урахуванням положень пункту 3 Постанови №1013 Уряд фактично запропоновано у грудні 2015 року підвищити зарплати працівникам бюджетної сфери за рахунок збільшення посадових окладів (тарифних ставок) та підвищення постійних складових зарплати, з тією метою, щоб з січня 2016 року розпочати обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації.

Тобто, вказаною постановою визначено базовий місяць (січень 2016 року), з якого у подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 11.08.2016 по 28.02.2018 в сумі 61 841,98 грн. зазначає наступне.

Зміст пункту 5 Порядку №1078 дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно телеграми Міністерства оборони України від 31.12.2015 за №248/3/9/1/1150 щодо збільшення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців, у січні 2016 року збільшено щомісячно додаткові грошової винагороди у розмірі 60 відсотків місячного грошового забезпечення на місяць усім військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби).

Отже, розрахунок позивача не можна взяти до уваги, оскільки він зроблений без дотримання норм чинного законодавства.

Також зазначає, що відповідно до пункту 1 наказу Міністерства оборони України «Про особливості виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України в 2016 році» №44 від 27 січня 2016 року, пункту 7 наказу Міністерства оборони України «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2017 рік» №88 від 09 лютого 2017 року, пункту 7 наказу Міністерства оборони України «Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2018 рік» №65 від 15 лютого 2018 року, витрати на грошове забезпечення військовослужбовців у 2016-2018 роках, здійснювати за нормами, установленими законодавством України, у межах виділених асигнувань на грошове забезпечення та дотримуватися такого порядку щодо виплат:

у першу чергу - щомісячне грошове забезпечення військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду;

у другу - щомісячне грошове забезпечення іншим військовослужбовцям та розрахунки зі звільненими військовослужбовцями;

у третю - грошова допомога для оздоровлення;

у четверту - інші одноразові додаткові види грошового забезпечення (за наявності коштів).

Військова частина НОМЕР_1 у своїй діяльності керується наказом Міністерства оборони України від 22.05.2018 №280 «Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України» та вказівками Департаменту фінансів Міністерства фінансів України.

Згідно роз`яснень Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 26 березня 2018 року за №248/1485, відповідно до п.6 Порядку 1078 та ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів.

Відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08 серпня 2017 №78/0/66-17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає.

У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року - лютому 2018 року у Міноборони не було.

Крім того, згідно з вказівкою директора Департаменту фінансів від 26.03.2018 № 248/1485 та роз`ясненнями Міністерства соціальної політики України від 16.04.2015 № 10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 №252/10/136-16, від 04.07.2017 № 220/5140 та від 08.08.2017 №78/0/66-17 слідує, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення не передбачає черговість нарахування сум індексації. Крім того, у межах наявного фінансового ресурсу немає можливості виплатити індексацію грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, оскільки відсутній механізм нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди.

Щодо періоду з 01.03.2018 по 30.08.2018 відповідач зазначає, що згідно роз`яснення Міністерства соціальної політики України від 04.07.2017 №58/о/66-17, якщо з 01.03.2018 підвищено посадові оклади, то обчислення індексу для проведення індексації має здійснюватися з квітня 2018 року. Порівняння підвищення грошового забезпечення із сумою індексації здійснюється в умовах березня 2018 року, тобто розрахунок включає грошове забезпечення березня до підвищення посадових окладів та грошове забезпечення березня після підвищення посадових окладів.

З урахуванням порівняння грошового забезпечення нарахованого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в умовах березня 2018 року із грошовим забезпеченням нарахованим відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», індексація в березні 2018 року не нараховується, у зв`язку з тим, що підвищення грошового забезпечення перевищує індексацію, що склалась у місяці підвищення доходу.

Крім того, позивачем, відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, в період виключення зі списків особового складу частини, не було висунуто вимоги про виплату індексації за період 11 серпня 2016 року - 30 серпня 2018 року (день виключення зі списків особового складу) /а.с.39-48/.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначено, що за посадами на яких позивач проходив службу посадові оклади за рішенням Уряду в період з 01.01.2008 по 28.02.2018 не підвищувались. Підвищення проводились відповідно до Постанови №1294 від 07.11.2007 та Постанови №704 від 30.08.2017. Тому заперечення відповідача є необґрунтованими. Посилання відповідача на те, що у Міністерства оборони України був відсутній фінансовий ресурс для здійснення фінансування конкретно індексації грошового забезпечення, є необґрунтованим, оскільки те, що відповідач не спланував і не здійснював витребування бюджетних коштів на виплату індексації грошового забезпечення не може трактуватися, як відсутність бюджетних асигнувань, кошторисних призначень чи бюджетних коштів. Більш того, відповідно до листа Мінсоцполітики від 04.07.2017 №220/5140, на який посилається відповідач, визначено, що виплата індексації проводиться з того ж джерела, з якого виплачується грошове забезпечення. Тобто індексація грошового забезпечення виплачується за КЕКВ 2112 Грошове забезпечення військовослужбовців по якому військові частини фінансуються щомісячно. Тобто у відповідача були кошти для виплати позивачу індексації грошового забезпечення, проте виплату не було проведено. Також вказує, що відповідачем зазначено, що базовим місяцем для проведення індексації в період з 11.08.2016 по 28.02.2018 є січень 2016 року, а в період з 01.03.2018 по 30.08.2018 позивачу не належна фіксована сума індексації грошового забезпечення. Отже, сторони висловили протилежні позиції, що є очевидним свідченням існування спору щодо аспекту визначення базового місяцю для нарахування та виплати індексації. Відтак, ці позовні вимоги не можна вважати передчасними.

Відповідачем зазначено, що в період з 01.03.2018 позивачу не належна щомісячна фіксована сума індексації грошового забезпечення. Проте, відповідачем не враховано п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення. Зазначає, що сума індексації грошового забезпечення у лютому 2018 року при застосуванні базового місяця січень 2008 року складає 4258,75 грн. Грошовий дохід позивача не перевищив суму індексації грошового забезпечення, що склалась у лютому чи березні 2018 року. Таким чином позивачу належна щомісячна фіксована індексації грошового забезпечення починаючи з 01.03.2018. Також зазначає, що наданий відповідачем у відзиві на позов розрахунок збільшення грошового забезпечення позивача в березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року не відповідає довідці про доходи, наданій відповідачем при проведенні досудового врегулювання спору/а.с.53-59/.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серія № НОМЕР_3 , що виданий Краматорським МВ ГУДМС України в Донецькій області 11 жовтня 2017 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 /а.с.24,25/.

Наказом від 08.08.2016 №228 солдата ОСОБА_1 призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11 серпня 2016 року №51-РС на посаду механіка експлуатаційного взводу військової частини НОМЕР_1 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 11 серпня 2016 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення /а.с.21/.

Наказом від 30.08.2018 №210 солдата ОСОБА_1 , водія відділення продовольчого забезпечення взводу забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 23 серпня 2018 року №35- рс відповідно до підпункту й пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, у запас за підпунктом й (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) направлено до зарахування на військовий облік до Краматорського МВК Донецької області. З 30 серпня 2018 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення /а.с.22/.

Листом від 12.02.2021 №350/172/247/1/209 за підписом командира військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 повідомлено про наступне: відповідно до ст.5 Закону України Про індексацію грошових доходів населення і п.6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, індексація грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Для виплати індексації в серпні 2016 року - лютому 2018 року фінансового ресурсу в Міністерстві оборони України не було. Фінансування на виплату індексації не здійснювалося. Відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики від 16.07.2015 №10685/0/14-15/10, від 08.08.2017 №78/0/66-17 механізм нарахування та виплати індексації за попередні роки Порядком не передбачений /а.с.9/.

Вважаючи права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Отже, як вбачається зі змісту позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, спірними питанням у справі є не нарахування і невиплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 11.08.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року та за період з 01.03.2018 по 30.08.2018 включно відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував обставини справи, норми чинного законодавства та виходить з наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення, у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, яким визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 1 цього Порядку він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Згідно з п. 2 Порядку індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до п. 4 Порядку сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Пунктом 5 Порядку визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Матеріалами справи встановлено та не заперечується відповідачем, що останній за період з 11.08.2016 по 28.02.2018 включно не нарахував і не виплатив на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення, пославшись на відсутність бюджетного фінансування.

З урахуванням встановлених судом обставин справи та положень діючого законодавства, суд вважає, що ненарахування та невиплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 11.08.2016 по 28.02.2018 включно є протиправною бездіяльністю відповідача, оскільки сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

Відсутність бюджетного фінансування на її виплату не є підставою для її ненарахування, що узгоджується з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12 грудня 2018 року у справі №825/874/17.

Враховуючи викладене позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 11.08.2016 по 28.02.2018 включно та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 11.08.2016 по 28.02.2018 включно, підлягають задоволенню.

Водночас, з приводу позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення період з 11.08.2016 по 28.02.2018 включно із встановленим для обчислення місяцем підвищення (базовим місяцем) січнем 2008 року у загальній сумі 61841,98 грн., суд зазначає наступне.

Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі «Волохи проти України» (заява № 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов`язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов`язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

У даній правовій ситуації індексація не була нарахована та виплачена позивачеві.

Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 11.08.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 11.08.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 61841 гривня 98 копійок, не підлягають задоволенню, зважаючи на той факт, що визначення цих обставин належить до виключної компетенції відповідача і суд не має повноважень визначати базовий місяць та суму індексації грошового забезпечення, оскільки це є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення.

Суд наділений лише повноваженнями перевірити правильність такого розрахунку у контексті застосування нормативно-правових приписів, що регулюють спірні правовідносини. У даній справі таке нарахування відповідачем здійснено ще не було. Отже, враховуючи положення Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", нарахування індексації грошового забезпечення, визначення базового місяця та суми такого нарахування належить до повноважень відповідача, які є дискреційними. Підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок індексації позивача з урахуванням базового місяця «січень 2008 року» відсутні.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19.

Щодо посилань позивача на правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену у постанові від 24.12.2019 по справі №823/59/17 в якій зазначено: Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку», суд зазначає, що предметом судового розгляду у даній справі є визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Разом з тим, як судом зазначено вище, правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 жовтня 2020 року у справі №240/11882/19 стосується дискреційних повноважень органу, в якому позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення щодо нарахування індексації грошового забезпечення, визначення базового місяця та суми такого нарахування.

Щодо посилань позивача в позовній заяві на правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену у постанові від 10 вересня 2020 року у справі №200/9297/19-а згідно якої при розрахунку індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 має застосовуватись базовий місяць січень 2008 року відповідно до п. 10-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення № 1078, суд зауважує наступне.

Так, відповідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 вересня 2020 року у справі №200/9297/19-а, предметом перегляду у даній справі є ухвала Першого апеляційного адміністративного суду від 5 травня 2020 року про роз`яснення постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2020 року у справі № 200/9297/19-а.

Даючи оцінку висновкам суду, рішення якого переглядається, та аргументам учасників справи, Верховний суд у пунктах 31-34 зазначив, що доводи ж скаржника, фактично, зводяться до незгоди відповідача із судовими рішеннями у справі № 200/9297/19-а якими вирішено позовні вимоги по суті, які набрали законної сили та необхідності касаційного перегляду справи, однак зазначене виходить за межі повноважень суду в розумінні статті 254 КАС України.

Належних обґрунтувань та доводів щодо порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права при постановлені ухвали про роз`яснення судового рішення касаційна скарга не містить.

Так скаржник продовжує оскаржувати підстави визначення базового місяця нарахування індексації грошового забезпечення позивачу, а саме визначення базового місяця обрахунку.

Водночас вагомих аргументів щодо порушення судом апеляційної інстанції механізму надання роз`яснення змісту судового рішення скаржником не наведено.

Тобто, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 10 вересня 2020 року у справі №200/9297/19-а, на яку посилається позивач, як на підтвердження повноважень суду щодо зобов`язання відповідача при розрахунку індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 застосовувати базовий місяць січень 2008 року, не переглядав в касаційному порядку справу, а тому доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.

Стосовно позовних вимог про:

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 30.08.2018 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 3871 гривня 56 копійок відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3871 гривня 56 копійок за період з 01.03.2018 по 30.08.2018 включно в сумі 23104 гривні 47 копійок відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, суд зазначає наступне.

За змістом пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до абзаців першого - сьомого пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Приклади проведення індексації грошових доходів громадян у разі їх підвищення наведено у додатку 4.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації доходів громадян проводиться наростаючим підсумком, починаючи з 1 числа наступного місяця за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, визначений Порядком №1078. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. У разі якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

При цьому, під підвищення доходу для цілей індексації заробітної плати (грошового забезпечення) слід розуміти підвищення їхніх постійних складових (тарифних ставок, окладів). У разі зростання заробітної плати (грошового забезпечення) за рахунок інших складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати (грошового забезпечення), які не мають разового характеру.

Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27 квітня 2021 року у справі №380/1513/20.

Таким чином, оскільки на момент звільнення позивача індексація грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.08.2018 року включно виплачена не була, що не заперечується учасниками справи, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 30.08.2018 року включно та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 30.08.2018, підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не застосуванням щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення 3871 гривня 56 копійок відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 за спірний період та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на користь на користь позивача щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 3871 гривня 56 копійок за період з 01.03.2018 по 30.08.2018 включно в сумі 23104 гривні 47 копійок відповідно до абзаців 4,6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем ще не здійснені дії щодо нарахування таких коштів.

Щодо зобов`язання військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 267 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд ураховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Згідно з ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса перебування: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 11.08.2016 по 30.08.2018.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 11.08.2016 по 30.08.2018.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження 17 травня 2021 року. Повне судове рішення складено та підписано 20 травня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов