Справа № 360/2099/21
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

19 травня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/2099/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Гребенара Олексія Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 19 квітня 2021 року звернувся адвокат Гребенар Олексій Володимирович, що діє в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) із позовом до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі відповідач, Марківське ОУПФУ), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не зарахування до пільгового страхового стажу роботи на підземних роботах з повним робочим днем та відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно заяви від 22.03.2021 виходячи з положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»;

- зобов`язати Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період строкової військової служби з 02.11.1985 по 05.12.1988 та до пільгового страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 31.05.1984 по 11.10.1984, з 18.03.1985 по 24.04.1985 на шахті ім. В.В. Вахрушева ВО «Ровенькиантрацит», з 04.09.1985 по 24.10.1985 на ш/у «Харківське» ВО «Свердловантрацит», період строкової військової служби з 02.11.1985 по 05.12.1988, періоди роботи з 22.02.1989 по 06.04.1989, з 07.04.1989 по 25.02.1999, з 16.11.1999 по 07.12.1999, з 08.12.1999 по 23.04.2000, з 02.01.2001 по 19.02.2001, з 20.02.2001 по 10.04.2001 на шахті ім. В.В. Вахрушева ВО «Ровенькиантрацит» та здійснити з 01.04.2021 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням його заробітної плати за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 на шахті ім. В.В. Вахрушева на підставі довідки про заробітну плату № 897 від 13.07.2016, яка видана ВП «Шахтоуправління Ясенівське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.07.2017 ОСОБА_1 звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (Новопсковський відділ) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Марківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області (Новопсковським відділом) з 14.04.2017 позивачу призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При призначенні пенсії до загального страхового стажу та пільгового стажу позивача не було зараховано усі періоди роботи згідно його трудової книжки, що підтверджується повідомленням відповідача на ім`я позивача.

22.03.2021 позивач звернувся до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (Новопсковський відділ) із заявою встановленого зразка про перерахунок пенсії з наданням підтверджуючих довідок підприємства у зв`язку з урахуванням страхового стажу та заробітної плати та виходячи із положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». В заяві позивач просив зарахувати до загального страхового стажу та пільгового стажу за Списком № 1 певні періоди. Крім того, просив обчислити розмір його пенсії із врахуванням заробітної плати за період з січня 1994 по грудень 1998 згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 897 від 13.07.2016 та здійснити перерахунок пенсії виходячи із положень ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Листом Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області № 51-44/Б-22/8-1238/21 від 01.04.2021 було повідомлено, що позивачу призначено пенсію за віком з 14.07.2017, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при стажі роботи 33 роки 06 місяців 16 днів, в тому числі робота за списком №1 - 09 років 8 місяців 04 днів, з урахуванням заробітної плати за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період 01.01.2001 по 30.11.2016. Для зарахування до загального стажу та пільгового періоду військової служби з 02.11.1985 по 05.12.1988 не має законодавчих підстав. Крім того, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 31.05.1984 по 11.10.1984, з 18.03.1985 по 24.04.1985, з 04.09.1985 по 24.10.1985, з 22.02.1989 по 06.04.1989, з 07.04.1989 по 25.02.1999, з 16.11.1999 по 07.12.1999, з 08.12.1999 по 23.04.2000, з 02.01.2001 по 19.02.2001, з 20.02.2001 по 10.04.2001 в зв`язку з тим, що документи для призначення (перерахунку) пенсій (довідки, що підтверджують стаж роботи, довідки, які уточнюють пільговий характер роботи за Списком №1, довідки про заробітну плату, завірені первинні документи тощо), видані підприємствами, розташованими на непідконтрольній українській владі території, які не перереєстровані на контрольованій території, до роботи не застосовуються. З цих же підстав не взято до уваги довідку про заробітну плату для обчислення пенсії № 897 від 13.07.2016.

Позивач вважає, що відповідачем необґрунтовано та з порушенням норм законодавства не здійснено зарахування до загального стажу періоду строкової військової служби та до пільгового стажу позивача періодів його військової служби та роботи на підземних роботах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та не здійснено перерахунок пенсії.

На підставі викладеного, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 23.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області позовних вимог не визнало, про що 28.04.2021 надало відзив на позовну заяву № 1238-05-7/3650 (арк. спр. 61-63), у якому заперечувало проти позовних вимог.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову відповідач зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та з 14.04.2017 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1.

22.03.2021 до управління надійшла заява відповідача довільного зразка з доданими до неї документами. Новопсковський відділ обслуговування громадян Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області розглянув звернення та 01.04.2021 надав позивачеві відповідь.

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» при стажі роботи 33 роки 06 місяців 16 днів, з урахуванням заробітної плати за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період 01.01.2001 по 30.11.2016 розмір призначеної пенсії з 01.03.2021 у позивача становить - 4176,94 грн.

Загальний стаж роботи складає 33 років 6 місяців 16 днів, в тому числі робота за списком № 1 - 09 років 8 місяців 04 днів.

До загального та пільгового стажу роботи не зараховано період військової служби з 02.11.1985 по 05.12.1988, не має законодавчих підстав, оскільки позивачем не надано військовий квиток або підтверджуючу довідку військового комісаріату.

Крім того, на думку відповідача, період проходження строкової служби зазначеного періоду не підлягає зарахуванню до підземного пільгового стажу за Списком 1, у зв`язку з відсутністю пільгового стажу на момент призову на строкову військову службу.

Не зараховано до пільгового стажу за Списком 1 періоди роботи:

з 31.05.1984 по 11.10.1984 на шахті ім. В.В. Вахрушева, виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит»;

з 18.03.1985 по 24.04.1985 на шахті ім. В.В. Вахрушева, виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит»;

з 04.09.1985 по 24.10.1985 на ш/у «Харківське» виробничого об`єднання «Свердловантрацит»;

з 22.02.1989 по 06.04.1989, з 06.04.1989 по 25.02.1999 на шахті ім. В.В. Вахрушева, виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» , а також не враховано довідку про заробітну плату від 13.07.2016 №897 за період роботи з січня 1994 по грудень 1998, оскільки відсутні законодавчі підстави для цього у відповідності до частин 1,2,3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», яким передбачено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До пільгового стажу за Списком 1 періоди роботи з 16.11.1999 по 07.12.1999, з 08.12.1999 по 23.04.2000, з 02.01.2001 по 19.02.2001, з 20.02.2001 по 10.04.2001 на шахті ім. В.В. Вахрушева, виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» не зараховані, оскільки за даними системи персоніфікованого обліку підприємством відсутні позначки про пільговий стаж роботи.

Відповідач зазначив, що додані позивачем до заяви документи не несуть правових наслідків та не можуть бути розглянуті управлінням, оскільки містять підпис директора в форматі «факсиміле».

Пенсійний орган вважає, що позивач передчасно звернувся до суду, не дотримавшись обов`язкової процедури особистого звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії з наданням пенсійному органу документів в підтвердження підстав для перерахунку пенсії і прийняття рішення пенсійним органом за результатами розгляду такої заяви.

Вважає, що факт порушення відповідачем чинного законодавства в межах спірних правовідносин відсутній, оскільки законодавством чітко визначено процедуру, за якою провадиться перерахунок розміру пенсії, а тому покладення обов`язку на відповідача діяти не у відповідності до Порядку, означало б спонукання до порушень способу, що визначений законодавством.

На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (арк. спр. 7-8), має статус внутрішньо переміщеної особи відповідно до довідки від 23.08.2016 № 928006902 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 8 зв.).

03.07.2017 позивач звернувся до Марківського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 (арк. спр. 68).

Відповідно до протоколу № 566 від 05.07.2017 ОСОБА_1 призначено виплату пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 з 14.04.2017 (арк. спр. 65 зв.).

22.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою довільної форми про перерахунок пенсії, в якій зазначив, що з розміром пенсії, який йому призначено не згодний через не зарахування до його пільгового стажу всіх періодів роботи на підземних роботах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та відповідно розмір пенсії не відповідає статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» щодо встановлення мінімального розміру пенсії шахтарям. У зв`язку з цим позивач просив зарахувати до загального страхового стажу та пільгового стажу за списком № 1 період військової служби з 02.11.1985 по 05.12.1988; до пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи з 31.0.1984 по 11.10.1984, з 18.03.1985 по 24.04.1985, з 04.09.1985 по 24.10.1985, з 22.02.1989 по 06.04.1989, з 07.04.1989 по 25.02.1999, з 16.11.1999 по 07.12.1999, з 08.12.1999 по 23.04.2000, з 02.01.2001 по 19.02.2001, з 20.02.2001 по 10.04.2001. Обчислити розмір пенсії із врахуванням заробітної плати за період з січня 1994 по грудень 1999 згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 897 від 13.07.2016 та здійснити перерахунок пенсії виходячи з положень ст. 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці» (арк. спр. 84 зв - 84).

У відповідь на звернення позивача, Марківське ОУПФУ листом від 01.04.2021 № 51-44/Б-22/8-1238/21 відмовило у проведенні перерахунку пенсії позивачу. Обґрунтовуючи відмову у перерахунку пенсії, відповідач зазначив, що зарахувати до загального та пільгового стажу період військової служби з 02.11.1985 по 05.12.1988 немає законодавчих підстав, оскільки позивачем не надано військовий квиток або підтверджуючу довідку військового комісаріату, а також за відсутністю пільгового стажу на момент призову на строкову військову службу. Періоди роботи з 31.05.1984 по 11.10.1984, з 18.03.1985 по 24.04.1985, з 04.09.1985 по 24.10.1985 не зараховані, у зв`язку з тим, що документи додані для підтвердження стажу за вказані періоди роботи видані підприємствами, розташованими на непідконтрольній українській владі території, які не перереєстровані на контрольованій території. Періоди роботи з 16.11.1999 по 07.12.1999, з 08.12.1999 по 23.04.2000, з 02.01.2001 по 19.02.2001, з 20.02.2001 по 10.04.2001 на шахті ім. В.В. Вахрушева, виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» не зараховані до пільгового стажу, оскільки за даними системи персоніфікованого обліку підприємством відсутні позначки про пільговий стаж роботи (арк. спр. 85-86).

Трудова книжка НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 містить наступні записи щодо спірних періодів роботи:

Виробниче об`єднання по видобутку антрациту «Ровенькиантрацит» шахта ім. В.В. Вахрушева

Запис № 1 від 31.05.1984 прийнятий учнем підземного гірника з повним робочим днем під землею, наказ № 162-к від 31.05.1984;

Запис № 2 від 11.10.1984 звільнений у зв`язку із закінченням виробничої практики, наказ № 339-к від 15.10.1984;

Запис № 3 від 18.03.1985 прийнятий учнем гірника очисного забою І розряду з повним робочим днем під землею для проходження виробничої практики, наказ № 83/к від 18.03.1985;

Запис № 4 від 24.04.1985 звільнений у зв`язку із закінченням виробничої практики, наказ № 135/к від 29.04.1985;

Запис № 5 від 04.09.1985 прийнятий гірничим майстром з повним робочим днем під землею, наказ № 279/к від 04.09.1985;

Запис № 6 від 24.10.1985 звільнений у зв`язку з призовом до Радянської Армії, наказ № 327/к від 24.10.1985;

Запис № 7 02.11.1985 05.12.1988 проходив дійсну військову службу в Радянській Армії, військовий квиток НОМЕР_3 від 28.10.1988;

Шахта ім. В.В. Вахрушева:

Запис № 8 від 22.02.1989 прийнятий підземним учнем гірника І розряду на дільницю № 1, наказ № 146к від 21.02.1989;

Запис № 9 від 07.04.1989 переведений гірничим майстром на дільницю № 3 з повним робочим днем під землею, наказ № 280к від 07.04.1989;

Запис № 10 від 20.06.1997 робоче місце атестовано за умовами праці за списком № 1, наказ № 285 від 20.06.1997;

Запис № 11 від 25.02.1999 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ № 90к від 22.02.1999;

Запис № 12 від 16.11.1999 прийнятий учнем гірника підземним з повним робочим днем під землею, наказ № 590к від 16.11.1999;

Запис № 13 від 08.12.1999 переведений гірником підземним з повним робочим днем під землею, наказ № 623к від 08.12.1999;

Запис № 14 від 23.04.2000 звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ № 233к від 24.04.2000;

Запис № 15 від 02.01.2001 прийнятий гірником підземним з повним робочим днем під землею, наказ № 1к від 02.01.2001;

Запис № 16 від 20.02.2001 призначений підземним гірничим майстром з повним робочим днем під землею, наказ № 117к від 20.02.2002;

Запис № 17 від 10.04.2001 - звільнений за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, наказ № 223к від 11.04.2001 (арк. спр. 9-12).

Інші періоди роботи позивача не є спірними, тому судом не досліджуються.

Відповідно до розрахунку стажу до загального страхового стажу ОСОБА_1 враховано 24 роки 6 місяців 17 днів, пільговий стаж за списком № 1 - 09 років 08 місяців 08 днів (арк. спр. 66)

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з абзацом першим пункту 1.5 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий пункту 1.7 розділу I «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку 22-1).

Абзацом першим пункту 2.7 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 встановлено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Відповідно до пункту 2.10 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Відповідно до абзацу першого пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі (абзаци другий, третій пункту 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Після надходження даних про сплату страхових внесків за останній місяць роботи, що передує місяцю подання заяви про призначення пенсії, протягом місяця проводиться перерахунок пенсії з урахуванням цього періоду з дати призначення пенсії. При цьому, якщо у разі проведення перерахунку пенсії її розмір зменшився, виплата пенсії в новому розмірі проводиться з місяця, наступного за місяцем проведення перерахунку.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу начальника управління щодо розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (абзац шостий пункту 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Відповідно до пункту 4.7 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

У разі звернення пенсіонера видається виписка з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії (абзац другий пункту 4.9 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що у разі звернення пенсіонера з заявою про перерахунок пенсії, уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти рішення про перерахунок або про відмову в перерахунку пенсії. При цьому, рішення про відмову в перерахунку пенсії має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.

Судом встановлено, що 22.03.2021 позивач звернувся до Марківського ОУПФУ із заявою про перерахунок пенсії довільної форми, в якій просив зарахувати до його загального та пільгового стажу певні періоди роботи та з урахуванням цього провести перерахунок пенсії. Вказану заяву пенсійний орган розглянув в порядку Закону України «Про звернення громадян» та листом від 01.04.2021 № 51-44/Б-22/8-1238/21 відмовив позивачу у перерахунку пенсії.

У даному випадку суд вважає, що пенсійним органом били порушені положення частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV та пункту 4.3 Порядку № 22-1.

Суд зазначає, що в межах спірних правовідносин йдеться про перерахунок раніше призначеної пенсії, тобто вид пенсії не змінюється, і позивач звернувся до відповідача з заявою довільного зразка, яка містить всі необхідні дані для здійснення такого перерахунку пенсії, як просив позивач.

Верховним Судом у постанові від 30.05.2018 у справі № 537/3480/17 зроблено висновок, що «зазначаючи про недотримання порядку звернення до Пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, суд апеляційної інстанції припустився формалізму, оскільки, по-перше, зі змісту заяви вбачається, що вона містить всю необхідну інформацію, що передбачена і заявою встановленого зразка, а, по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови».

Таким чином, відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 22.03.2021 та неприйняття обґрунтованого рішення за наслідками її розгляду.

Частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли і трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Зазначений Порядок № 383 регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації (пункт 4.1 Порядку № 383).

З зазначених правових норм слідує, що страховий стаж особи за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, - за даними трудової книжки, після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01.01.2004) - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

При цьому, значення трудової книжки, як основного документу, що підтверджує пільговий стаж роботи, встановлено статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Проте, якщо трудова книжка відсутня або у ній не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж - період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, якими можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Суд не бере до уваги посилання відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 31.05.1984 по 11.10.1984, з 18.03.1985 по 24.04.1985 на шахті ім. В.В. Вахрушева виробничого об`єднання «Ровенькиантрацит» та з 04.09.1985 по 24.10.1985 у шахтоуправління «Харківське» виробничого об`єднання «Свердловантрацит» у зв`язку з тим, що документи додані для підтвердження стажу за вказані періоди роботи видані підприємствами, розташованими на непідконтрольній українській владі території, які не перереєстровані на контрольованій території, з огляду на таке.

На підтвердження трудового стажу по вказаним періодам роботи, позивачем до пенсійного органу надавались також довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 13.07.2016 № 885 та від 15.07.2016 № 303, довідки про заробітну плату від 13.07.2016 №№ 884, 897, а також особові картки, накази про прийняття та звільнення, накази про підсумки атестації робочих місць, історична довідка, довідка про перейменування шахти «Харківська» на ВП «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ ДТЕК «Свердловантрацит».

Вказані довідки засвідчені печатками відокремленого підрозділу «Шахтоуправління Ясенівське» ТОВ ДТЕК «Ровенькиантрацит» та відокремленого підрозділу «Шахтоуправління Свердловське» ТОВ ДТЕК «Свердловантрацит» відповідно.

Так, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження відокремленого підрозділу «Шахтоуправління Ясенівське»: Луганська обл., Ровеньки, смт. Картушине, вул. Серебрякова, б. 2Б, відокремленого підрозділу «Шахтоуправління Свердловське»: Луганська обл., м. Довжанськ.

Разом з тим, суд зазначає, що відокремлений підрозділ «Шахтоуправління Ясенівське» належить юридичній особі ТОВ ДТЕК «Ровенькиантрацит», місце знаходження якого Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, 30/1. Відокремлений підрозділ «Шахтоуправління Свердловське» належить ТОВ ДТЕК «Свердловантрацит» місцезнаходження якого: Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, б. 24А.

Положенням частини 3 статті 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить в залежність особу, щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу і призначення пенсії.

Крім того, суд вважає зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Посилання відповідача на те, що підприємства, які видали позивачу довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії позивачу, розміщені на тимчасово окупованій території України, суд не приймає, оскільки відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду по справі № 175/4336/16-а від 28 серпня 2018 року та по справі № 172/718/17 від 27 лютого 2018 року.

В даному випадку відомості, що містяться у довідках, в повній мірі узгоджуються з записами у трудовій книжці позивача, тому відповідач повинен при прийнятті рішення за наслідками розгляду заяви позивача надати оцінку вказаним довідкам.

Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 16.11.1999 по 07.12.1999, з 08.12.1999 по 23.04.2000, з 02.01.2001 по 19.02.2001, з 20.02.2001 по 10.04.2001 оскільки за даними системи персоніфікованого обліку підприємством відсутні позначки про пільговий стаж роботи.

Відповідно до ст. 21 Закону № 1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Отже, в даному випадку суд вважає не доречними посилання відповідача щодо не зарахування позивачу спірних періодів до пільгового стажу з підстав того, що за даними інформації по спецстажу в індивідуальних відомостях про застраховану особу Пенсійного фонду України (форма ОК5) підприємство не звітувало про роботу в шкідливих умовах, що дає право на призначення пенсії за віком по Списку№1, у зв`язку з тим, що позивач не може нести відповідальність за роботодавця, оскільки саме на останнього покладено обов`язок щодо внесення таких даних.

Наказом Мінфіну від 14.04.2015 р. №435 (зі змінами) затверджено довідник кодів підстав для обліку Пенсійним фондом України стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.

Згідно зазначеного довідника код підстави ЗП3013Б1 це працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, і за результатами атестації робочих місць.

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 про ОСОБА_1 в графі «Відомості по спеціальному стажу» вбачається, що у період з 1999 року по 2001 рік позивачу враховано спецстаж за кодом ЗП3013А1 (арк. спр. 48 зв.).

Щодо не зарахування до пільгового стажу роботи позивача періоду строкової військової служби з 02.11.1985 по 05.12.1988 у зв`язку з відсутністю пільгового стажу на момент призову на строкову військову службу, суд зазначає таке.

Проходження позивачем військової служби у період з 02.11.1985 по 05.12.1988 підтверджується записами у трудовій книжці позивача, обліково-послужною карткою до військового квитка НОМЕР_4 (арк. спр. 46).

Пунктами «в» та «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки та органах внутрішніх справ, незалежно від місця проходження служби; навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Абзацом другим пункту 1 статті 8 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період проходження строкової військової служби в лавах Радянської армії з 02.11.1985 по 05.12.1988 у зв`язку з відсутністю пільгового стажу на момент призову на строкову військову службу.

Щодо посилань відповідача на те, що додані позивачем до заяви документи не несуть правових наслідків та не можуть бути розглянуті управлінням, оскільки містять підпис директора в форматі «факсиміле», суд зазначає, що відповідачем не наведено жодної правової норми, якої не дотримано позивачем, не конкретизовано які саме документи маються на увазі.

Суд зауважує, що трудова книжка позивача містить відомості про проходження ОСОБА_1 строкової служби в Радянській армії з посиланням на військовий квиток.

З матеріалів справи вбачається, що військовій службі передувало влаштування на роботу на підприємстві шахта «ім. В.В. Вахрушева» за професією "гірничий майстер з повним робочим днем під землею", яка віднесена до Списку №1, тобто до пільгового стажу позивача має бути зараховано період проходження строкової військової служби.

Статтею 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

З матеріалів справи вбачається, що при призначенні пенсії позивачу враховано до пільгового стажу за списком № 1 09 років 08 місяців 08 днів (арк. спр. 13).

З урахуванням періодів військової служби позивача з 02.11.1985 по 05.12.1988 періодів його роботи з 31.05.1984 по 11.10.1984, з 18.03.1985 по 24.04.1985, з 04.09.1985 по 24.10.1985, з 16.11.1999 по 07.12.1999, з 08.12.1999 по 23.04.2000, з 02.01.2001 по 19.02.2001, з 20.02.2001 по 10.04.2001 підземний пільговий стаж останнього складає більше як 15 років, тому норми ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» повинні бути застосовані для перерахунку його пенсії.

Разом з тим, відповідач проігнорував вище зазначені нормативно визначені вимоги для належного розгляду документів щодо перерахунку пенсії позивачу.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

З урахуванням ч.2 ст.9 КАС України, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах належним, достатнім та необхідним (ефективним) способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 22 березня 2021 року про перерахунок пенсії та неприйняття обґрунтованого рішення за наслідками її розгляду.

З урахуванням того, що настання негативних наслідків для позивача пов`язано саме з протиправними діями відповідача, які полягали у відмові позивачу у зарахуванні до пільгового стажу спірних періодів роботи, суд, вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу періоду строкової військової служби з 02.11.1985 по 05.12.1988 та до пільгового стажу періоди роботи з 31.05.1984 по 11.10.1984, з 18.03.1985 по 24.04.1985 у шахті ім. В.В. Вахрушева ВО «Ровенькиантрацит», з 04.09.1985 по 24.10.1985 у ш/у «Харківське» ВО «Свердловантрацит», з 16.11.1999 по 07.12.1999, з 08.12.1999 по 23.04.2000, з 02.01.2001 по 19.02.2001, з 20.02.2001 по 10.04.2001 у шахті ім. В.В. Вахрушева ВО «Ровенькиантрацит». Та, як наслідок, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 22 березня 2021 року про перерахунок пенсії, зарахувавши до загального страхового та пільгового стажу вищевказані періоди.

Суд зауважує, що в своїй заяві позивач просив відповідача, у тому числі здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням його заробітної плати за період роботи з 01.01.1994 по 31.12.1998 на шахті ім. В.В. Вахрушева на підставі довідки про заробітну плату № 897 від 13.07.2016, яка видана ВП «Шахтоуправління Ясенівське» ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит». Разом з тим, відповідь відповідача не містить правової оцінки таким вимогам позивача, що свідчить про її необґрунтованість та неповноту.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах даної адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є частково обґрунтованими, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги фактично підлягають задоволенню, лише з коригуванням способу захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 908,00 грн стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 291 Кодексу адміністративного

судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Гребенара Олексія Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (, місцезнаходження: Луганська обл., смт. Марківка, вул. Центральна, б. 20) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 22 березня 2021 року про перерахунок пенсії та неприйняття обґрунтованого рішення за наслідками її розгляду.

Визнати протиправними дії Марківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не зарахування до загального та пільгового стажу ОСОБА_1 періоду строкової військової служби з 02.11.1985 по 05.12.1988 та до пільгового стажу періодів роботи з 31.05.1984 по 11.10.1984, з 18.03.1985 по 24.04.1985 у шахті ім. В.В. Вахрушева ВО «Ровенькиантрацит», з 04.09.1985 по 24.10.1985 у ш/у «Харківське» ВО «Свердловантрацит», з 16.11.1999 по 07.12.1999, з 08.12.1999 по 23.04.2000, з 02.01.2001 по 19.02.2001, з 20.02.2001 по 10.04.2001 у шахті ім. В.В. Вахрушева ВО «Ровенькиантрацит».

Зобов`язати Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 березня 2021 року про перерахунок пенсії, зарахувавши до загального та пільгового стажу ОСОБА_1 період строкової військової служби з 02.11.1985 по 05.12.1988 та до пільгового стажу періоди роботи з 31.05.1984 по 11.10.1984, з 18.03.1985 по 24.04.1985 у шахті ім. В.В. Вахрушева ВО «Ровенькиантрацит», з 04.09.1985 по 24.10.1985 у ш/у «Харківське» ВО «Свердловантрацит», з 16.11.1999 по 07.12.1999, з 08.12.1999 по 23.04.2000, з 02.01.2001 по 19.02.2001, з 20.02.2001 по 10.04.2001 у шахті ім. В.В. Вахрушева ВО «Ровенькиантрацит».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Марківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя К.Є. Петросян