Справа № 420/7464/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/7464/20

Категорія справи: 109020000 Головуючий в 1 інстанції:Бутенко А. В... Місце ухвалення рішення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

при секретарі Поварчук В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року по справі за позовом Заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури Карбовського Станіслава Германовича до Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Калаглійської сільської ради Овідіопольсього району Одеської області №733-V від 20.01.2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заступник керівника Іллічівської місцевої прокуратури Карбовський Станіслав Германович звернувся до суду з позовом до Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 в якому просить :

визнати протиправним та скасувати рішення Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області №733-V від 20.01.2020 року Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею: 2,000 га, за цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Калаглійської сільської ради (в межах населеного пункту) за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням виконавчого комітету Овідіопольської районної ради народних депутатів Одеської області погоджено генеральний план с. Калаглія, відповідно до якого, земельна ділянка, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває під виробничими спорудами, а саме фермою КРС на 1200 голів, відноситься до земель для виробничих підприємств, на яких може здійснюватися відповідне будівництво нових виробничих підприємств або реконструкція діючих. Розміщення на вказаній території земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, генеральним планом с. Калаглія, не передбачено. Зазначене, як стверджує позивач, підтверджується листом Управління містобудування та архітектури Овідіопольської районної державної адміністрації №297/01-08 від 04.05.2020 року, викопіюванням плану та умовними позначеннями генерального плану. Вказані обставини, мали б слугувати підставою для прийняття Калаглійською сільською радою рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, оскільки спірна земельна ділянка не відповідає містобудівній документації. Також, у позові зазначено, що проект оскаржуваного рішення у встановленому порядку не оприлюднювався, що вказує на порушення ч.11 ст.59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та ст.15 Закону України Про доступ до публічної інформації. За таких обставин, на думку позивача, рішення Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області №733-V від 20.01.2020 року, суперечить вимогам чинного законодавства і підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року адміністративний позов заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури Карбовського С.Г. до Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області №733-V від 20.01.2020 року задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області №733-V від 20.01.2020 року Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею: 2,000 га, за цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Калаглійської сільської ради (в межах населеного пункту) за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що оскаржуване рішення прийнято сільською радою, як колегіальним органом, з дотриманням встановленої процедури голосування депутатів та без порушення вимог чинного законодавства. Також, апелянт вважає, що оскаржуване рішення є ненормативним актом правозастосування, який вичерпав свою дію після завершення процедури формування земельної ділянки та внесення про неї відомостей до кадастру, а тому таке рішення не може бути скасоване у судовому порядку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Рішенням Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 733-V від 20.01.2020 Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею: 2,000 га, за цільовим призначенням: для ведення особистого ічнянського господарства, що розташована на території Калаглійської сільської гіди (в межах населеного пункту) і за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Вважаючи рішення Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області №733-V від 20.01.2020 року Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею: 2,000 га, за цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Калаглійської сільської ради (в межах населеного пункту) за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , протиправним, заступник керівника Іллічівської місцевої прокуратури Кабровський С.Г. звернувся до суду в інтересах держави з даним позовом.

Суд першої інстанції, з урахуванням визнання сільською радою позовних вимог прокуратури, за наслідком встановлених обставин, щодо невідповідності місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації та порушення законодавства та регламенту Калаглійської сільської ради при прийнятті спірного рішення, зроблено висновок про задоволення позовних вимог та визнано протиправним оскаржуване рішення сільської ради.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 Земельного кодексу України, земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України (далі ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Частинами 2,3 ст.22 Земельного кодексу України передбачено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ч.3 ст. 78 Земельного кодексу України, земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Пунктом б ч.1 ст.81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Стаття 118 ЗК України визначає порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим (ч.1 ст. 118 ЗК України).

Згідно ч.2 ст. 118 ЗК України рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною 8 вказаної статті встановлений, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Частиною 9 вказаної статті встановлений, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Як вбачається із матеріалів справи, заступником керівника Іллічівської місцевої прокуратури оскаржено рішення Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області №733-V від 20.01.2020 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

В даному випадку, задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції встановлено, що Калаглійською сільською радою Овідіопольського району Одеської області визнано поданий прокурором позов у своєму відзиві, що згідно ст. 189 КАС України є підставою для задоволення позовних вимог.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість відповідного рішення суду, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 189 КАС України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Так, з аналізу вищевикладених положень КАС України вбачається, що факт визнання відповідачем позовних вимог не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог.

При цьому, суд може прийняти визнання позову суб`єктом владних повноважень лише у випадку коли таке визнання не порушує чиї-небудь права, свободи або інтереси.

В даному випадку, як зазначено вище та встановлено судом першої інстанції, оскаржуване рішення сільської ради прийнято за заявою та в інтересах ОСОБА_1 , а тому на переконання колегії суддів, скасування такого рішення без надання загоди відповідною особою, безумовно порушить право відповідної особи на виготовлення проекту землеустрою та його інтереси щодо отримання відповідної земельної ділянки у власність.

Крім того, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення сільської ради прийнято сільською радою, як колегіальним органом, шляхом проведення відповідного голосування більшістю депутатів ради.

В свою чергу, у поданому відзиві сільської ради, який підписано сільським головою, зазначається, що на його переконання депутати мали прийняти рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою та вказано що таке рішення прийнято з порушенням регламенту ради.

Тобто, колегія суддів вважає, що викладена у відзиві правова позиція може не співпадати з висновками сільської ради, як колегіального органу.

Тому, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позовних лише на підставі отриманого відзиву суб`єкта владних повноважень.

В свою чергу, надаючи правову оцінку заявленим заступником прокурора місцевої прокуратури позовним вимогам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, подання даного адміністративного позову обґрунтовано заступником прокурора місцевої прокуратури тим, що оскаржуване рішення сільської ради порушує інтереси держави, а також тим, що прокуратура є єдиним органом державної влади, який може здійснювати контроль за прийняттям рішень органами місцевого самоврядування.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, так як прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

Між тим, з приводу наявності порушеного права держави та необхідності його судового захисту у межах спірних правовідносин, колегія суддів зазначає наступне.

Так, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізовано право особи на отримання земельної ділянки у власність або користування.

Відсутність у будь-кого (крім власника земельних ділянок) прав чи обов`язків у зв`язку із прийняттям оскаржуваного рішення не породжує для відповідної особи і права на його захист, тобто на право звернення із адміністративним позовом.

В даному випадку, аналізуючи вищевказані приписи ЗК України, колегія суддів зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку.

Тобто, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою з приводу відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність або користування (оренду).

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року (справа № 21-358а13) та від 07 червня 2016 року (справа № 820/3507/15).

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно наданих апелянтом пояснень та вбачається, що на виконання оскаржуваного рішення Держгеокадастром сформовано земельну ділянку на підставі відповідного проекту землеустрою та земельній ділянці присвоєно кадастровий номер.

Тому, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення, яке реалізовано, шляхом формування земельних ділянок у земельному кадастрі на підставі вже виготовлених проектів землеустрою, вичерпало свою дію та вже не може породжувати негативних правових наслідків, зокрема, інтересам держави.

В даному випадку, вказаний висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 05 березня 2019 року (справа №806/602/18).

Тому, навіть за умови порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення сільською радою, дотримання якої перевірялось судом першої інстанції, колегія суддів вважає, що таке рішення не може бути скасовано у судовому порядку на даному етапі спірних правовідносин.

При цьому, на переконання колегії суддів, встановлена прокуратурою неможливість передачі спірної земельної ділянки у власність третій особі має перевірятись органами місцевого самоврядування на подальших етапах передачі у власність спірної земельної ділянки за виготовленим проектом землеустрою.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою третій особі, яке виконано останньою, не порушує зазначених позивачем інтересів держави стосовно земельної ділянки комунальної власності та виключає можливість судового захисту інтересів держави, зокрема, за позовом прокурора, на даній стадії спірних правовідносин.

В даному випадку, вказаний висновок колегії суддів відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 05 березня 2019 року (справа №806/602/18).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, що помилково не встановлено рішенням суду першої інстанції

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Тому, враховуючи допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову Заступника керівника Іллічівської місцевої прокуратури Карбовського Станіслава Германовича до Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Калаглійської сільської ради Овідіопольсього району Одеської області №733-V від 20.01.2020 року відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 19 травня 2021 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова