Справа № 580/6067/20
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 року м. Кропивницький Справа № 580/6067/20

провадження № 2-іс/340/5/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Черкаського окружного адміністративного суду (відповідач) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати його провести перерахунок суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 27.08.2020, обчисли її відповідно до вимог ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та виплатити її без застосування обмеження, передбаченого ст.29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", з урахуванням раніше сплачених сум та відрахуванням обов`язкових податків та зборів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відмовивши нарахувати та виплатити суддівську винагороду за спірний період без застосування ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" відповідач, як суб`єкт владних повноважень, допустив бездіяльність, чим порушив вимоги ст.130 Конституції України та ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 29.12.2020 справу передано до Шостого апеляційного адміністративного суду для визначення суду до підсудності якого віднесена справа (а.с.14).

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2021 визначено територіальну підсудність даної справи за Кіровоградським окружним адміністративним судом (а.с.20).

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09.02.2021 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.25).

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволені позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що відповідач не наділений правом самостійно, без правового врегулювання та фінансової можливості, здійснювати нарахування та виплату суддівської винагороди з 18.04.2020 без обмежень, встановлених ст.29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 № 553-ІХ (набрав чинності 18.04.2020). Стосовно протиправної бездіяльності зазначив, що Конституційний Суд України рішенням від 28.08.2020 №10-/2020 у справі № 1-14/2020(230/20) визнав таким, що не відповідає Конституції України положення ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", тим самим скасував обмеження грошового забезпечення, зокрема суддів. У рішенні Конституційний Суд України не визначив будь-яких особливостей застосування чи виконання рішення аніж наступний: положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ зі змінами, Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13 квітня 2020 року № 553-ІХ, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (пункт 2 резолютивної частини). Отже, дія ч.ч.1, 3 ст.29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" втратила чинність 28.08.2020. Таким чином, у період з 18.04.2020 до 28.08.2020 положення ч.ч.1, 3 ст.29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (у редакції Закону № 553-ІХ) були чинними і на підставі них відповідачем здійснювалось нарахування та виплата суддівської винагороди. З огляду на викладене, виплата суддівської винагороди під час дії обмежень, визначених ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", а саме за період з 18.04.2020 по 27.08.2020, можлива після запровадження законодавчо визначеної процедури проведення таких виплат (а.с.30-31).

Позивач відповідь на відзив не подавав.

Дослідивши наявні в справі матеріали суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що Указом Президента України "Про призначення суддів" від 13.05.2009 № 319/2009 позивача призначено суддею Черкаського окружного адміністративного суду строком на п`ять років.

Указом Президента України "Про призначення суддів" від 28.09.2017 № 297/2017 позивача призначено суддею Черкаського окружного адміністративного суду.

Наказом Голови Черкаського окружного адміністративного суду від 27.04.2020 № 68-0, встановлено з 18 квітня 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, обмеження при нарахуванні суддівської винагороди та заробітної плати 10 розмірами мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року (а.с.32).

23.12.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив нарахувати та перерахувати на рахунок (заробітна плата) грошові кошти, як частину недоотриманої суддівської винагороди за період з квітня 2020 по серпень 2020 включно, з відрахуванням всіх обов`язкових платків та зборів (а.с.11).

Листом від 28.12.2020 № Г-58/20/22673/20 "Про розгляд заяви" відповідач повідомив, що виплата суддівської винагороди під час дії обмежень, визначених частинами першою і третьою статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", а саме за період з 18.04.2020 по 27.08.2020, можлива після запровадження визначеної процедури проведення таких виплат (а.с.12).

Згідно довідки Черкаського окружного адміністративного суду від 25.02.2021 № 04-51/3859/21, сума обмеження щодо нарахованої суддівської винагороди судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 з 18.04.2020 по 27.08.2020 складає 132337,99 грн. (а.с.33).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам сторін, суд зазначає наступне.

Статтею 8 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи, державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною 1 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, що повністю узгоджується з приписами частини 2 статті 130 Конституції України.

Зазначені конституційні запобіжники мають на меті унеможливлення свавільного встановлення або зміни законодавцем розміру винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу через інші законодавчі акти.

Відповідно до частини 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною 9 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

Отже, з огляду на приписи частини 2 статті 130 Конституції України та частини 1 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розмір суддівської винагороди, зокрема і її граничний розмір, можуть визначатись виключно Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

Однак, 12.03.2020 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", якою з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин, кінцева дата якого з урахуванням внесених до вказаної Постанови змін неодноразово змінювалася, збільшуючи строк дії карантину.

18.04.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 № 553-IX, яким Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" було доповнено статтею 29 такого змісту:

"Установити, що у квітні 2020 року та на період до завершення місяця, в якому відміняється карантин, установлений Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, заробітна плата, грошове забезпечення працівників, службових і посадових осіб бюджетних установ (включаючи органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування) нараховуються у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року. При цьому у зазначеному максимальному розмірі не враховуються суми допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та оплата щорічної відпустки.

Зазначене обмеження не застосовується при нарахуванні заробітної плати, грошового забезпечення особам із числа осіб, зазначених у частині 1 цієї статті, які безпосередньо задіяні у заходах, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та які беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, у тому числі в операції Об`єднаних сил (ООС). Перелік відповідних посад встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обмеження, встановлене у частині першій цієї статті, застосовується також при нарахуванні заробітної плати, суддівської винагороди, грошового забезпечення відповідно народним депутатам України, суддям, суддям Конституційного Суду України, членам Вищої ради правосуддя, членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, прокурорам, працівникам, службовим і посадовим особам Національного банку України, а також іншим службовим і посадовим особам, працівникам, оплата праці яких регулюється спеціальними законами (крім осіб, встановлених у переліку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до частини другої цієї статті)".

Рішенням Конституційного Суду України від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України положення частин першої, третьої статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 14 листопада 2019 року № 294-ІХ зі змінами, абзацу дев`ятого пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13 квітня 2020 року № 553-ІХ.

Таким чином, у період з квітня 2020 по серпень 2020 діяли два чинні Закони України, які по-різному визначали розмір суддівської винагороди.

Відповідно частин 1-4 статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України.

Отже, адміністративний суд при вирішенні спору повинен застосувати правовий акт, який має вищу юридичну силу, тобто в спірних правовідносинах приписи частини 2 статті 130 Конституції України.

Відтак, суд зазначає, що Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" не є Законом про судоустрій, виключно яким згідно до частини 2 статті 130 Конституції України може встановлюватись розмір винагороди судді, тому у відповідача були відсутні правові підстави для застосування його положень при нарахуванні та виплаті суддівської винагороди позивача, яка, як одна із складових гарантій незалежності суддів, не може бути змінена чи врегульована іншим законом, ніж змінами до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

За таких обставин, набрання 18.04.2020 чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 № 553-IX, яким Закон України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" було доповнено статтею 29 зазначеного вище змісту, не змінило правове регулювання правовідносин з нарахування та виплати суддівської винагороди, а тому у відповідача були відсутні законні підстави для обмеження розміру суддівської винагороди позивача.

При цьому, відповідач навіть після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 № 553-IX, та доповненням Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" статтею 29 повинен був діяти виключно в межах приписів ч. 2 ст. 130 Конституції України, тобто застосовувати для обчислення розміру винагороди судді виключно положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Натомість, останній (Закон України "Про судоустрій і статус суддів") жодних норм стосовно можливості обмеження розміру винагороди судді не містить.

Крім того, суд зазначає, що Законом України № 553-ІХ від 13.04.2020 про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", як і будь-якими іншими діючими нормативно-правовими актами, не скасовані та не внесені зміни в чинні норми права, передбачені: ч.2 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (визначає, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами); ст. 130 Конституції України (визначає, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій).

Норми права, які містяться у наведених вище статтях є зрозумілими та доступними для зацікавлених осіб, чіткими та передбачуваними у своєму застосуванні, а також є спеціальними та мають найвищу юридичну силу і тому мають виконуватися.

Таким чином, вирішення питання щодо виплати суддівської винагороди судді є обов`язком відповідача і повинно вирішуватись у встановленому Законом порядку, оскільки є невід`ємним елементом гарантій незалежності суддів, які встановлені Конституцією України.

Право позивача на отримання суддівської винагороди у належному та повному розмірі не може бути поставлено в залежність від неналежного виконання обов`язків державними органами в частині внесення змін до законодавчих актів чи то до формування бюджету.

Обмеження права на отримання суддівської винагороди у належному та повному розмірі становить порушення вимог ст.ст.19,130 Конституції України, ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ст. 1 Протоколу 1 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а державний орган, який не дотримується своїх власних процедур, не повинен мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Доказів того, що видатки на утримання Черкаського окружного адміністративного суду (зокрема на суддівську винагороду), визначені Державним бюджетом України на 2020 рік, з квітня 2020 року були скорочені відповідач суду не надав. Також ними не надано доказів того, що у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" №553-IX від 13.04.2020 до кошторису та розпису видатків Черкаського окружного адміністративного суду були внесені зміни щодо зменшення фонду заробітної плати суддів, які б унеможливили виплату позивачу суддівської винагороди у розмірі, встановленому Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

З огляду на зазначене, бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди в період з 18.04.2020 по 27.08.2020 включно без застосування обмежень, встановлений ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", є протиправною, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, то суд насамперед зауважує, що така вимога є похідною від основної, яка стосуються визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виплати в спірний період суддівської винагороди у неналежному розмірі.

Суд враховує висновки Конституційного Суду України, наведені у пункті 4.3 рішення від 28.08.2020 № 10-р/2020, згідно з якими обмеження виплат, в тому числі суддівської винагороди, є допустимим за умов воєнного або надзвичайного стану. Однак, навіть в таких випадках, обмеження має запроваджуватися пропорційно, із встановленням чітких часових строків та в жорсткій відповідності до Конституції та законів України. Після закінчення терміну його дії втрачені у зв`язку з цим обмеженням кошти необхідно компенсувати відповідними виплатами, оскільки суддівська винагорода є складовим елементом статусу судді, визначеного Конституцією України.

Тобто, виходячи з правової позиції Конституційного Суду України, право позивача на компенсацію сум суддівської винагороди, втрачених у зв`язку із запровадженими обмеженнями, не може бути поставлене під сумнів.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату суддівської винагороди позивача за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 включно відповідно до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", без застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових податків та платежів.

Підсумовуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню повністю.

Судові витрати, які підлягали розподілу на підставі частини першої статті 139 КАС України, у справі відсутні.

Керуючись ст.ст.139, 244-250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Черкаського окружного адміністративного суду щодо не проведення перерахунку та виплати судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року включно без застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".

3. Зобов`язати Черкаський окружний адміністративний суд провести перерахунок та виплату судді Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 27 серпня 2020 року включно відповідно до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", без застосування обмеження, встановленого статтею 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових податків та платежів.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько