Справа № 420/7800/20
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/7800/20
Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю представника апелянта - Малюченка А.С.

представника позивача - Домущі В.С.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року та на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року, ухвалені у відкритому судовому засіданні в м. Одесі, по справі за позовною заявою Комунального підприємства електричних мереж зовнішнього освітлення «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області від 13.03.2020 року №;

- судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем було проведено перевірку підприємства, складено акт, на підставі якого прийнято спірне податкове повідомлення-рішення. Позивач вважає, що воно прийнято з порушенням норм податкового законодавства, а тому звернувся до суду про визнання його протиправним та скасування.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено.

Додатковим рішенням від 17 грудня 2020 року заяву представника комунального підприємства електричних мереж зовнішнього освітлення «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» про ухвалення додаткового рішення у справі №420/7800/20 задоволено. Прийнято по справі №420/7800/20 додаткове рішення, яким стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області () на користь комунального підприємства електричних мереж зовнішнього освітлення «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» () витрати на проведення судово-економічної експертизи у розмірі 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень нуль копійок).

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням, відповідач надав апеляційні скарги, в яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити; скасувати додаткове рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити апеляційну скаргу ГУ ДПС в Одеській області на додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.12.2020 року в повному обсязі, а в задоволенні заяви КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» про стягнення витрат на судово-економічну експертизу - відмовити повністю.

Доводами апеляційної скарги на рішення зазначено, що КПЕМЗО "ОДЕСМІСЬКСВІТЛО" на порушення п.44.1, 44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового Кодексу, пунктів 9-15 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси", пунктів 6, 10, 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", п.2 ст.З, п.1,2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підприємством завищено витрати на суму податку на додану вартість, яку включено до суми витрат, при придбанні матеріалів, робіт (послуг) у загальній сумі 2674654 грн., та, відповідно, занижено фінансовий результат до оподаткування 2674654 грн.

Доводами апеляційної скарги на додаткове рішення зазначено, що КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» звернулося до судово-економічного експерта за власним бажанням, поза межами судового провадження, без погодження питань проведення експертизи у підготовчому провадженні з учасниками справи, а також враховуючи рівень складності даної справи, ГУ ДПС в Одеській області не бачить обґрунтованої необхідності в залученні позивачем судово-економічного експерта, та вважає що відповідні витрати має нести безпосередньо КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО». Головне управління ДПС в Одеській області категорично ставиться до суми заявлених витрат на проведення судово-економічної експертизи, та вважає, що у задоволенні стягнення відповідної суми з ГУ ДПС в Одеській області має бути відмовлено, з урахуванням вищенаведеного.

У відзиві на апеляційну скаргу на рішення позивач зазначає, що КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» не є постачальником товарів, робіт та послуг третім особам, такі послуги надають сторонні організації, отримуваченм таких послуг є Одеська міська рада. КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» виступає транзитером та постачання таких послуг не здійснює. Оскільки окремого договору на постачання між КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» та Одеською міською радою відсутні, а отже, на думку позивача, не має підстав оподатковувати суми ПДВ, які надійшли із бюджету міста Одеса. Отримання та використання грошових коштів не впливає на остаточний фінансовий результат КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО», а отже не впливає на збільшення бази оподаткування податком на прибуток. З огяду на зазначене, позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу на додаткове рішення позивач зазначає, що представником позивача надано до заяви копію Акта приймання-передачі наданих послуг від 21 вересня 2020 року, відповідно до якого виконавцем виконані послуги з проведення судової експертизи та надані у відповідності до п. 4.2 Договору екземпляри Висновку експерта № 528/1 (економічної експертизи), а Замовником прийняті послуги, передбачені Договором, належної якості та в повному обсязі. На підтвердження здійснення оплати за проведення судово-економчної експертизи позивачем надано оригінал платіжного доручення № 559 від 14 серпня 2020 року на суму 25000,00 грн. При цьому. Апеляційна скарга відповідача ґрунтується лише на тому, що понесені позивачем витрати на проведення судово-економічної експертизи були понесені ним ще до відкриття судового провадження та за власним бажанням позивача. З огляду на зазначене, позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на додаткове рішення, залишити без змін додаткове рішення.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції сторони надали свої пояснення та не заперечували щодо закінчення розгляду справи в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Комунальне підприємство електричних мереж зовнішнього освітлення «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» є юридичною особою (), основним видом діяльності якої є: 35.13 розподілення електроенергії (основний); 43.21 електромонтажні роботи; 43.22 монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування; 43.29 інші будівельно-монтажні роботи; 80.20 обслуговування систем безпеки; 71.11 діяльність у сфері архітектури; 71.12 діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 74.90 інша професійна, наукова та технічна діяльність, н. в. і. у.; 35.14 торгівля електроенергією; 41.20 будівництво житлових і нежитлових будівель.

Згідно п.1.3. статуту комунального підприємства електричних мереж зовнішнього освітлення «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» затвердженого рішенням Одеської міської ради №1162-V від 05.04.2007 року (нова редакція), засновником підприємства є Одеська міська рада.

Згідно свідоцтва №100148499 НБ №236058 КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» зареєстровано платником податку на додану вартість 21 листопада 1997 року (т.2 а.с.40).

16.12.2019 року Головним управління ДПС в Одеській області прийнято наказ №2542 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» () з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 рік.

На підставі направлень виданих Головним управлінням ДПС в Одеській області від 20.12.2019 року №2662/05-01, №2661/05-01, №2664/05-01, №2665/05-01, №2669/05-01, №2668/05-01, №2666/05-01, №2667/05-01, №2670/05-01, №2663/05-01, відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2019 рік, на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеські області від 16.12.2019 року №2542, проведена планова виїзна документальна перевірка комунального підприємства електричних мереж зовнішнього освітлення «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО», , з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року, валютного законодавства за період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки (додаток 1 до акта перевірки, який є його невід`ємною частиною).

За результатами проведеної перевірки, відповідачем складено Акт №82/15-32-05-01/03350568 від 18.02.2020 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки комунального підприємства електричних мереж зовнішнього освітлення «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО», код за , тел. 7358106, , податкового законодавства за період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 рік, валютного - за період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 рік, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 рік (т.1 а.с.22-69).

У висновках до Акту №82/15-32-05-01/03350568 від 18.02.2020 року зазначено, що перевіркою встановлено порушення КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО»:

1. п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2270405 грн., в т.ч. 2017 - 1054472 грн., 2018 - 857882 грн., 3 квартали 2019 - 358051 грн. (в т.ч. 1 квартал 2019 - 36183 грн., півріччя 2019 -207120 грн.);

2. ст.51, п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями та Наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року №4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за №111/2655), а саме: у перевіряємому періоді не відображені відомості про доходи громадян, виплачені на користь фізичних осіб з утриманням податку на доходи фізичних осіб за ознакою доходу « 126 - Дохід, отриманий платником податку як додаткове благо»;

3. п.1 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95 - ВР (із змінами та/доповненнями), підприємством не проведено розрахункові операції через зареєстрований у встановленому порядку реєстратор розрахункових операцій на загальну суму 2100,0 грн.

За результатами встановлених в Акті перевірки №82/15-32-05-01/03350568 від 18.02.2020 року порушень, Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 13 березня 2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств фінустанов комунальної власності за податковими зобов`язаннями у розмірі 2 270 405 та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у розмірі 1 135 203, усього у розмірі 3 405 608 (т.1 а.с.20).

Не погоджуючись з винесеним податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС в Одеській області № від 13 березня 2020 року, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи додаткове рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що витрати на проведення судово-економічної експертизи підлягають стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.14.1.36, ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно до ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не може бути предметом планової документальної перевірки питання дотримання платником податків принципу "витягнутої руки", крім випадків перевірки дотримання платником податків вимог підпунктів 140.5.4, 140.5.6 пункту 140.5 статті 140 цього Кодексу.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, видаткові накладні, податкові накладні, акти приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Необхідною умовою для цього є факт придбання товарів (послуг) із метою їх використання в господарській діяльності. За відсутності факту придбання товарів (послуг) відповідні суми не можуть включатися до складу податкового кредиту навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. Визначальною має бути подія, підтверджена документально. При цьому, документи мають бути складені особою, діяльність якої, безумовно, здійснюється в межах правової відповідальності, яку можливо ідентифікувати, відповідальною за здійснення господарської операції та під час здійснення господарської операції.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи і витрати підприємства та її розкриття у фінансовій звітності викладені у Положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» та 16 «Витрати».

Відповідно до пункту 5 П(С)БО 15 «Доходи» дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язань, що зумовлює зростання власного капіталу. До такого доходу зокрема належить дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), що не включає в себе надані знижки, непрямі податки (податок на додану вартість, акцизний збір) (п.7П(С)БО 15 «Доходи»).

Доходи, за умови, що їх оцінка може бути достовірно визначена, відображаються у складі Звіту про фінансовий результат в момент надходження такого активу або погашення зобов`язань (п.7 П(С)БО 3).

В свою чергу, згідно пункту 6 П(С)БО 16 «Витрати» витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства, за умови, що такі витрати можуть бути достовірно оцінені.

Втрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені (п.7 П(С)БО 16 «Витрати»).

Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Пунктом 10 П(С)БО 16 «Витрати» визначено, що собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси».

Сировину, матеріали, купівельні напівфабрикати та комплектуючі, які є запасами, обліковують у бухгалтерському обліку за первісною вартістю, яка згідно з пунктом 9 П(С)БО 9 «Запаси» складається з:

- суми, що сплачуються згідно з договором постачальнику (продавцю) за вирахуванням непрямих податків;

- суми ввізного мита;

- суми непрямих податків у зв`язку з придбанням запасів, які не відшкодовуються підприємству;

- транспортно-заготівельні витрати;

- інші витрати, які безпосередньо пов`язані з придбанням запасів і доведенням їх до стану, в якому вони придатні для використання у запланованих цілях.

З системного аналізу викладених норм національних стандартів бухгалтерського обліку, зокрема п.7 П(С)БО 15 «Доходи», п.7 П(С)БО 16 «Витрати» та п.9 П(С)БО 9 «Запаси» виходить, що сума нарахованого податку на додану вартість, яка включена до складу вартості товару не може бути віднесена в бухгалтерському обліку до складу доходу, а отже не відображається у складі витрат.

Сума податку на додану вартість може бути віднесеною до складу собівартості, а отже й до витрат лише за умови, коли така сума не відшкодовується підприємству.

Згідно Акту №82/15-32-05-01/03350568 від 18.02.2020 року, встановлене порушення та подальші нарахування податку на прибуток стосуються занижених доходів та завищених витрат КПТЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» від операцій з отримання та використання капітальних трансфертів з міського бюджету міста Одеси.

Згідно п.1.6. Інструкції №333 від 12.03.2012 року щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за №456/20769 від 27.03.2012 року визначено, що капітальними трансфертами є невідплатні односторонні платежі органів управління, які не ведуть до виникнення або погашення фінансових вимог. Вони передбачені на придбання капітальних активів, компенсацію втрат, пов`язаних з пошкодженням основного капіталу, або збільшення капіталу одержувачів бюджетних коштів. До цієї категорії включаються також трансфертні платежі підприємствам для покриття збитків, акумульованих ними протягом ряду років або таких, які виникли в результаті надзвичайних обставин. Капітальними трансфертами вважаються невідплатні, безповоротні платежі, які мають одноразовий і нерегулярний характер як для надавача (донора), так і для їх отримувача (бенефіціара). Кошти, що виділяються з бюджету як капітальні трансферти, мають цільове призначення.

Капітальні трансферти передбачені на:

- придбання капітальних активів;

- компенсацію втрат, пов`язаних з пошкодженням основного капіталу;

- збільшення капіталу одержувачів бюджетних коштів;

- покриття збитків, акумульованих підприємством протягом ряду років або таких, які виникли в результаті надзвичайних обставин.

Колегія суддів зазначає, що капітальними трансфертами вважаються саме невідплатні, безповоротні платежі, які мають одноразовий та нерегулярний характер як для надавача (донора), так і для їх отримувача (бенефіціара). Кошти, що виділяються з бюджету як капітальні трансферти, мають цільове призначення.

Отже, основна ознака капітальних трансфертів полягає в тому, що вони мають цільовий характер і являють собою цільову допомогу.

Бухгалтерський облік цільової допомоги в отримувача регламентується положеннями П(С)БО 15 з деякими особливостями. Згідно з п.16 П(С)БО 15 цільове фінансування не визнається доходом доти, поки не існує підтвердження того, що воно буде отримане та підприємство виконає умови щодо такого фінансування.

Отримане цільове фінансування визнається доходом протягом тих періодів, в яких були визнані витрати, пов`язані з виконанням умов цільового фінансування (п.17 П(С)БО 15).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно журналів-ордерів та оборотно-сальдових відомостей, за дебетом рахунку 311.3 «Поточні рахунки в національній валюті» в кореспонденції з кредитом рахунку 484 «Інші кошти цільового фінансування і цільових надходжень» за період 2017 рік - 9 місяців 2019 року підприємством було отримано трансфертів на загальну суму 54631785 грн., в тому числі: у 2017 році - 27083219 грн., у 2018 році - 20764185 грн., за 9 місяців 2019 року - 6784381 грн. (т.11 а.с.33-51).

На придбання основних фондів всього за 2017 рік - 9 місяців 2019 року отримано капітальних трансфертів на суму 14444766 грн., з них у 2017 році - 4462900 грн., у 2018 році - 9463891 грн. та за 9 місяців 2019 року - 517975 грн., що не заперечувалось представниками сторін під час розгляду справи.

Відповідно в частині капітального ремонту мереж зовнішнього освітлення за період часу 2017 рік - 9 місяців 2019 року отримано грошових коштів у розмірі 40187019 грн., з них у 2017 році 22620319 грн., у 2018 році 11300294 грн. та за 9 місяців 2019 року у розмірі 6266406 грн.

Відомості про рух коштів містяться у виписці ГУ ДКСУ в Одеській області №4355 згідно якої КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» у період 2017 - 2019 роки за кредитом рахунку кошти отримувались з рахунку ГУ ДКСУ в Одеській області за №4422, де за призначенням платежу згідно коду класифікації кредитування бюджету 3210 грошові кошти призначені на фінансування капітальних трансфертів підприємства (т.10 а.с.188-236).

Зазначені капітальні трансферти надавались на виконання річних планів та довідок про зміни плану за 2017 - 2019 роки щодо використання бюджетних коштів, які затверджені від імені директора КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» О.В. Прокопця та погоджені від імені Директора департаменту міського господарства Одеської міської ради О.М. Козловського та від імені Заступника Одеського міського голови - директора департаменту фінансів Одеської міської ради С.М. Бедреги з метою проведення капітального ремонту об`єктів основних засобів та їх придбання для підвищення енергоефективності об`єктів зовнішнього освітлення та реконструкції системи вуличного освітлення м. Одеси (т.7 а.с.223-238).

Судом встановлено, що згідно умов укладених типових договорів підряду КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» з такими контрагентами як TOB «ЛК ЕНЕРГОЛЮКС» ТОВ «Комунікаційні та інженерні мережі», ТОВ «ЛК ЕНЕРГОМИР», ТОВ «ЕНЕРГОСИСТЕМС», TOB «СТРОЙГОРКОМПЛЕКС», ТОВ «АЙСІ КОНСУЛЕНТЕН», ТОВ «К-Енерджи-Україна», ПП СЕП «Энерго-Ком» та ФОП ОСОБА_3 , підрядники беруть на себе обов`язки по виконанню робіт з капітального ремонту мереж зовнішнього освітлення та трансформаторних підстанцій, технічний нагляд з реконструкції системи вуличного освітлення, тощо (т.2 а.с.246-250, т.3 а.с.1-250, т.4 а.с.1-250, т.5 а.с.1-250, т.6 а.с.1-250, т.10 а.с.1-187).

Крім того, згідно договорів поставки, які укладені КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» з такими контрагентами - постачальниками як ТОВ «Спец ТК», ТОВ «Люмьєр Україна», ДП ТОВ Девелопмент МАКС ЛЛС «Автонвестстрой - Чернігів», ТОВ «ЛК Енергия», ТОВ «ЕНЕРГОСИСТЕМС», ТОВ «Техкомплект», ІП «ABIC АВТО - ЮГ», ТОВ «НІК - ЕЛЕКТРОНІКА», ТОВ «АЛБАТ», ТОВ «ТСЛ», ТОВ «ІНДАСТРІАЛ СОЛЮШИНС ГРУП» та TOB «ВК БУДАГРОМАШ» постачальники зобов`язуються реалізувати на користь Покупця основні засоби, в тому числі такі як трансформаторні підстанції, вантажні автомобілі, автомобілі спеціального призначення, електрообладнання тощо. В свою чергу Покупець зобов`язується сплатити вартість поставленого товару (т.7 а.с.1-135, т.8 а.с.1-246, т.9 а.с.1-247).

В ході аналізу журналів - ордерів по оборотам за дебетом рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» в кредит рахунку 311 «Поточні рахунки в національній валюті» КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» в рахунок сплати за виконані роботи з урахуванням податку на додану вартість перераховано контрагентам всього 40187018,71 грн., в тому числі за 2017 рік - 22620318,8 грн., за 2018 рік - 11300294,1 грн. та за 9 місяців 2019 року всього 6266405,81 грн. У відповідних сумах за дебетом рахунку 23 «Виробництво» в кредит рахунку 685 «Розрахунки з іншими кредиторами» вартість сплачених робіт віднесено на виробництво (т.11 а.с.27-29).

Також згідно журналів - ордерів за дебетом рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» в кредит рахунку 311 «Поточні рахунки в національній валюті» КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» в рахунок сплати за продукцію з урахуванням податку на додану вартість перераховано контрагентам всього 14444766 грн., в тому числі за 2017 рік - 4462900 грн., за 2018 рік - 9463890,8 грн. та за 9 місяців 2019 року всього 517975,32 грн. У відповідних сумах за дебетом рахунку 201 «Сировина й матеріали» в кредит рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» вартість сплачених робіт віднесена до складу виробничих запасів. За дебетом рахунку 151 «Капітальне будівництво» в кредит рахунку 201 «Сировина й матеріали» вартість придбаних основних засобів віднесено до капітальних інвестицій в повному обсязі (т.11 а.с.3-26).

Згідно наданої виписки ГУДКСУ в Одеській області №4355 за період з січня 2017 року по вересень 2019 року за дебетом рахунку відображені відомості про списання сум грошових коштів на користь вищезазначених контрагентів. Згідно коду класифікації 3210 за призначенням платежу грошові кошти перераховувались як капітальні трансферти (т.10 а.с.189-236).

Таким чином, відповідно до оборотів згідно виписки рахунку № 4355 журналів - ордерів по бухгалтерським рахункам №311, №204, №151, №631, №484, №685, №23 наявних в матеріалах справи (т.11 а.с.27-29), вартість отриманих капітальних трансфертів відповідає вартості витрачених грошових коштів (з ПДВ) підприємствам постачальникам та підрядникам в повному обсязі та за період господарської діяльності КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» з січня 2017 року по вересень 2019 року складає всього 54631784,71 грн. (40187018,71 + 14444766).

В ході витрачання капітальних трансфертів вартість придбаних активів відносилась до складу капітальних інвестицій та виробничих запасів такого підприємства без вирахування сум податку на додану вартість.

Відповідно до п.8 П(С)БО 16 «Витрати» якщо придбаний актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості між відповідними звітними періодами.

Відповідно до даної бухгалтерської довідки амортизаційні нарахування по придбаним активам в ході використання підприємством отриманих з бюджету м. Одеси капітальних трансфертів проводились за дебетом рахунків 23 «Виробництво» в кредит рахунку 131 «Знос основних засобів».

Всього з вартості витрачених капітальних трансфертів на придбання послуг з капітального ремонту нараховано та віднесено до складу собівартості амортизаційних відрахувань на загальну суму 5023378 грн., в тому числі за 2017 рік - 508074,24 грн., за 2018 рік - 2349155 грн. (2244264,45 + 104890,83) та за 9 місяців 2019 року у сумі 2166149 грн. (1696523,83 + 280166,5 + 189458,45).

Всього з вартості витрачених капітальних трансфертів на придбання основних засобів нараховано та віднесено до складу собівартості амортизаційних відрахувань на загальну суму 905821,11 грн., в тому числі за 2017 рік - 1 1333,33 грн., за 2018 рік - 407162,8 грн. (317316,12 + 89846,68) та за 9 місяців 2019 року у сумі 487324,98 грн. (244444,98 + 242880).

Таким чином, колегією суддів встановлено за даними довідки всього внаслідок придбання капітальних трансфертів нараховано амортизацію у розмірі 5929199,11 грн. (5023378+905821,11).

Також, згідно бухгалтерської довідки щодо розшифровки доходів та витрат у Звітах про фінансовий результат Форми №2 до складу інших доходів (Рядок 2240) за 2017 рік - 9 місяців 2019 року включено вартість амортизаційних нарахувань від отриманих капітальних трансфертів по кореспонденції за дебетом активів» у розмірі 5929199,11 грн., в тому числі: за 2017 рік-519407,58 грн., за 2018 рік - 2756317,8 грн. та за 9 місяців 2019 року - 2653473,96 грн. (т.11 а.с.53-187).

В частині понесених витрат у Звітах про фінансовий результат Форми №2 (Рядок 2050) до складу собівартості реалізованої продукції включено амортизаційних нарахувань всього у сумі 5929199,11 грн., в тому числі: за 2017 рік - 519407,58 грн., за 2018 рік - 2756317,8 грн. та за 9 місяців 2019 року - 2653473,96 грн., що також підтверджується поясненнями представників сторін та допитаними в судовому засідання свідками.

Таким чином, згідно наданих регістрів бухгалтерського обліку КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» за результатами придбання та використання капітальних трансфертів при визначенні оподатковуваного податку на прибуток до складу витрат та доходів відносились аналогічні суми нарахованих амортизаційних нарахувань.

Оскільки сума податку на додану вартість з первісної вартості придбаних активів не вираховувалась, розподілення вартості з урахуванням непрямого податку нараховувалось в сумах такої амортизації.

Тобто, як до складу витрат так й до складу доходів при визначені оподатковуваного прибутку враховано суму податку на додану вартість у розмірі 988199,85 грн. (5929199,11/6), в тому числі за 2017 рік - 86567,93 грн. ((508074,24 + 11333,33)/6), за 2018 рік - 459386,3 грн. ((2349155+407162,8)/6) та за 9 місяців 2019 року всього 442245,66 грн. ((2166149+487324,98)/6).

Непрямі податки не визнаються частиною доходу суб`єкта господарювання (п.5 П(С)БО 15 «Доходи»).

Відповідно до п.7 П(С)БО 16 «Витрати», оскільки непрямі податки не можуть бути включені до складу доходу, вони не можуть бути визнані у складі витрат.

Виключенням є можливість включення до витрат у складі собівартості непрямий податок, який не відшкодовуються підприємству (п.9 П(С)БО 9 «Запаси»).

Згідно визначення, капітальні трансферти за своєю природою є невідплатними, безповоротними односторонніми платежами, які покривають усі цільові видатки бенефіціара.

Колегією суддів встановлено, що усі отримані капітальні трансферти з міського бюджету м. Одеси за період 2017 рік - 9 місяців 2019 року у сумі 54631785 грн. повністю покрили видатки пов`язані з придбанням активів, в тому числі вартість нарахованого контрагентами податку на додану вартість. Отже непрямий податок відшкодовано повністю, включення його до складу витрат є безпідставним.

В бухгалтерському обліку капітальні трансферти визнаються доходом в тих періодах, в яких були визнані витрати, пов`язані з виконанням умов цільового фінансування (п.17 П(С)БО 15). Відповідно до п.18 П(С)БО 15 цільове фінансування капітальних інвестицій визнається доходом протягом періоду корисного використання відповідних об`єктів фінансування пропорційно сумі нарахованій амортизацій таких об`єктів.

Таким чином, за результатами витрачання капітальних трансфертів на придбання основних засобів та послуг на капітальний ремонт мереж зовнішнього освітлення КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» необхідно відображати у складі витрат вартість амортизації активів, з одночасним відображенням такої вартості у складі доходів без урахування вартості податку на додану вартість як у складі доходу так й у складі витрат.

При вирахуванні зі складу амортизації, яка нараховувалась на придбані за рахунок капітальних трансфертів активи податку на додану вартість остаточна її вартість складає за 2017 рік - 432839,65 грн. (519407,58/6*5), за 2018 рік - 2296911,5 грн. (2756317,8/6*5) та за 9 місяців 2019 року всього 2211228,3 грн. (2653473,96/6*5).

Результати розрахунків свідчать про зменшення нарахованої амортизації на суму включеного податку на додану вартість як у складі доходів так і у складі витрат без впливу та змін на остаточний оподатковуваний прибуток у відповідному періоді.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що при проведенні перевірки показника «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності», контролюючим органом встановлено розбіжності між даними бухгалтерського обліку, які підтверджено первинними документами і даними наведеними у податкових деклараціях з податку на прибуток за період з 01.01.2017 року по 30.09.2019 рік на загальну суму 847 926 грн.

Відповідно до наданих документів бухгалтерського та податкового обліку у зазначений період часу, вказана сума КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» не обліковувалась ні у складі доходів ні у складі витрат.

Однак, за результатами перевірки вказана сума КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» була задекларована шляхом коригування податкової та фінансової звітності за 2019 рік, а саме включення до складу доходів та витрат.

Крім того, в матеріалах справи наявний висновок експерта №528/1 судово-економічної експертизи по справі №420/7800/20, який складено судовим експертом Бурдейним Сергієм Миколайовичем - 21.09.2020 року на звернення директора КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» Прокопця О.В. щодо документального та нормативного підтвердження висновків Акту №82/15-32-05-01/03350568 документальної планової виїзної перевірки за період господарської діяльності з 01.01.2017 року по 30.09.2019 рік в частині встановленого порушення п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 2270405 грн. (т.2 а.с.41-68).

У висновку судово-економічної експертизи №528/1 зазначено, що за результатами проведеної експертизи документально та нормативно встановлено, що висновки акту №82/15-32-05-01/03350568 від 18.02.2020 року ГУ ДПС в Одеській області документальної планової виїзної перевірки за період господарської діяльності комунального підприємства електричних мереж зовнішнього освітлення «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» з 01.01.2017 року по 30.09.2019 року в частині встановленого порушення п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 2270405 грн. не підтверджуються.

Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження) виключно належить до компетенції судового експерта (абз.2 п.1.4 Розділу І Інструкції з №52/5).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо врахування при розгляді справи, висновка судово-економічної експертизи по справі №420/7800/20, складений судовим експертом Бурдейним Сергієм Миколайовичем та зазначає, що порушення п.44.1, 44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, відображені в Акті документальної планової виїзної перевірки, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2270405 грн., в тому числі 2017 - 1054472 грн., 2018 року - 857882 грн., 3 квартал 2019 року - 358051 грн. (в тому числі 1 квартал 2019 року - 36183 грн., півріччя 2019 року - 207120 грн.) спростовуються наявними в матеріалах справи документами та, у тому числі, висновком експерта №528/1 від 21.09.2020 року.

Також, колегія суддів звертає увагу, що КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» не є постачальником товарів, робіт та послуг третім особам. Такі послуги надають сторонні організації. Отримувачем таких послуг є Одеська міська рада.

Таким чином, КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» виступає транзитером та постачання таких послуг не здійснює. Оскільки окремого договору на постачання між КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» та Одеською міською радою відсутні, а отже не має підстав оподатковувати суми ПДВ які надійшли із бюджету міста Одеса.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що отримання та використання грошових коштів не впливає на остаточний фінансовий результат КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО», а отже не впливає на збільшення бази оподаткування податком на прибуток.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 13.03.2020 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується доводів апелянта про безпідставне стягнення витрат на проведення судово-економічної експертизи, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2020 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вхід. №52787/20), в якій заявник просить ухвалити додаткове рішення по справі №420/7800/20, яким стягнути з ГУ ДПС в Одеській області на користь КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» судові витрати по оплаті судово-економічної експертизи у розмірі 25 000,00 грн.

Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року зазначену заяву задоволено.

Апелянт вважає безпідставним стягнення з них витрат на прведення судово-економічсної експертизи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч.5 ст. 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч.9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У відповідності до ст.101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Відповідно до ч.1 ст. 106 КАС України експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться на замовлення учасника справи.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Аналіз застосованих, у цьому додатковому рішенні, судом правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з проведенням експертиз.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі.

Так, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 11 серпня 2020 року КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» із ТОВ «Одеський регіональний центр незалежних експертиз» укладено договір на проведення економічної експертизи №252/20 (далі - Договір).

Відповідно п.1.1. Договору виконавець зобов`язується провести економічну експертизу, а замовник КПЕМЗО «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» зі свого боку зобов`язується прийняти і оплатити цю роботу.

Згідно п.1.2. Договору, вимоги до роботи, що є предметом договору, визначені в переліку питань в звернення від 11.08.2020 року.

Відповідно п.3.1. Договору, загальна вартість робіт становить 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Відповідно п.3.2. Договору, після закінчення робіт та повного розрахунку підписується Акт приймання - передачі наданих послуг.

Також, відповідно п.3.2. Договору сторонами складено Акт приймання - передачі наданих послуг.

Позивачем надано до заяви копію Акта приймання-передачі наданих послуг від 21 вересня 2020 року, відповідно до якого виконавцем виконані послуги з проведення судової експертизи, та надані у відповідності по п. 4.2 Договору екземпляри Висновку експерта №528/1 (економічної експертизи), а Замовником прийняті послуги, передбачені Договором, належної якості та в повному обсязі.

На підтвердження здійснення оплати за проведену судово-економічну експертизу позивачем надано оригінал платіжного доручення №559 від 14 серпня 2020 року на суму 25 000,00 грн.

Колегія суддів зазначає, що вказаний експертний висновок було досліджено та враховано судами при розгляді адміністративної справи №420/7800/20.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

З огляду на вищезазначене, дослідивши надані документи на підтвердження розміру понесених судових витрат на проведення судово-економічної експертизи, колегія суддів погоджується з висновокм суду першої інстанції щодо обгрунтованості заявлених витрат у розмірі 25 000,00 грн.

При цьому, доводи апелянта ґрунтуються лише на тому, що понесені позивачем витрати на проведення судово-економічної експертизи були понесені ним ще до відкриття судового провадження та за власним бажанням позивача.

З даного приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.. 106 КАС України, висновок експерта може бути наданий, у тому числі, на замовлення учасника справи.

Таким чином, доводи апелянта є безпідставним та необґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, при постановленні додатковго рішення суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат та стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області на користь комунального підприємства електричних мереж зовнішнього освітлення «ОДЕСМІСЬКСВІТЛО» витрати на проведення судово-економічної експертизи у розмірі 25 000,00 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідають нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні та додатковому рішенні, у зв`язку з чим підстав для їх скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 252, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС в Одеській області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2020 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик