Справа № 826/4560/16
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року м. Київ № 826/4560/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., вирішивши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Київстар»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
провизнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Київстар» (далі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (в подальшому змінено назву на Офіс великих платників податків ДФС, далі також - відповідач, Офіс), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 03.03.2016 року №;

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 03.03.2016 року №;

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 04.03.2016 року №.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що висновки, викладені відповідачем у Акті перевірки за наслідками документальної планової виїзної перевірки позивача, відповідно до змісту яких, ПрАТ «Київстар» занизило грошові зобов`язання з військового збору у зв`язку із невключенням до складу загального місячного оподаткованого доходу працівників позивача послуг у вигляді добровільного довгострокового страхування життя, занизило грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з начебто невключенням до складу загального місячного оподаткованого доходу працівників позивача послуг у вигляду добровільного довгострокового страхування життя, яка, на думку відповідача, є додатковим благом; занизило грошові зобов`язання з плати за землю у зв`язку із неправильним розрахунком нормативної грошової оцінки землі, є необґрунтованими та безпідставними.

Так, відповідачем збільшено позивачу грошове зобов`язання з військового збору на підставі норми Податкового кодексу України, яка була нечинною на момент виникнення спірних правовідносин. На переконання позивача відповідач дійшов хибного висновку, що для визначення грошових зобов`язань з військового збору за серпень-грудень 2014 року позивач мав керуватись підпунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України в редакції останнього від 28.12.2014 року.

Крім того, відповідач дійшов помилкового висновку й щодо надання позивачем своїм працівникам послуг у вигляді страхування життя, а отже, вартість останніх підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб як додаткове благо.

Позивач не погоджується із таким висновком відповідача, оскільки позивач не правомочний надавати послуги у сфері страхування, перерахування страхових внесків понад ліміту за довгострокове страхування життя застрахованих осіб - своїх працівників.

Зокрема, твердження відповідача у Акті перевірки, що позивачем занижено податкові зобов`язання по платі за землю у Шевченківському районі за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, є безпідставними з огляду на те, що позивачем сплачено орендну плату за землю у Шевченківському районі за період 2013-2014 роки у повному обсязі.

Так, протягом 2009-2014 років нормативно грошова оцінка визначалася рішенням Київської міської ради від 26.07.2007 року 343/1877 (із змінами, внесеними рішенням від 25.12.2012 року 3712/8996). Проте відповідачем не зазначено, коли та на підставі якого рішення органу місцевого самоврядування, яке начебто не враховано позивачем для розрахунку своїх податкових зобов`язань, була змінена відповідна нормативна грошова оцінка земель.

Окрім цього, відповідачем збільшено позивачу грошове зобов`язання з орендної плати за землю з порушенням строків давності, встановлених пунктом 102.1 статті 102 Податковим кодексом України.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі зазначених висновків Акта перевірки.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцовим О.П. від 22.03.2016 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2016 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні на 21.06.2016 року.

Через канцелярію суду 21.06.2016 року відповідачем подані заперечення на позовну заяву.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, з огляду на наступне.

За наслідками перевірки Офісом встановлено, що ПрАТ «Київстар» не включено до оподатковуваного доходу працівникам додаткове благо у вигляді послуги добровільного довгострокового страхування життя понад ліміту, визначеного у абзаці «в» підпункту 164.2.16 розділу IV Податкового кодексу України.

Відповідачем досліджено укладений між ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» договір страхування, банківські виписки та платіжні доручення щодо страхових платежів на виконання умов цього договору, та встановлено. Що відповідно до Договору добровільного довгострокового страхування життя від 13.12.2017 року №26911, Додатків 1 до Договору та платіжних доручень ПрАТ «Київстар» за свій рахунок перераховано суми страхових внесків за своїх працівників понад ліміту, визначеного в пункті 142.2 статті 142 та підпункту 164.2.16 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Згідно з положеннями статті 14 Податкового кодексу України, позивач є податковим агентом щодо податку на доходи фізичних осіб з перерахованих страхових внесків понад ліміту за страхування життя застрахованих осіб - працівників підприємства.

Позивачем перераховано страхові внески понад ліміту за довгострокове добровільне страхування життя застрахованих осіб своїх працівників, безоплатно надано послугу у вигляді страхування життя, при цьому не нараховано, не перераховано податок на доходи фізичних осіб.

Таким чином, ПрАТ «Київстар» порушено вимоги підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 розділу І, пункту 51.1 статті 51 розділу ІІ та підпунктів «а», «б» пункту 176.2 статті 176 розділу IV Податкового кодексу України в частині подання, не в повному обсязі, з недостовірними відомостями податкові звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків (форми №ДФ) за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року.

В свою чергу, оскільки позивачем не включено до загального місячного оподатковуваного доходу послугу у вигляді добровільного довгострокового страхування життя, сплаченого ПрАТ «Київстар» за своїх працівників понад ліміту, Офісом встановлено заниження позивачем військового збору.

Крім того, відповідачем встановлено, що на виконання рішення Київської міської ради ПрАТ «Київстар» отримано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.08.2013 року за №Ю-4994 (кадастровий номер 88:057:0018), проте продовжувало нараховувати орендну плату за землі державної та комунальної власності за даними попереднього витягу технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 12.05.2009 року №129.

Враховуючи встановлені порушення позивачем податкового законодавства України, відповідачем винесені оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення, які відповідач вважає правомірними та обґрунтованими.

У судове засідання 21.06.2016 року прибули представники позивача та відповідача.

Судом заслухано пояснення по суті позову та заперечень проти позову та на цій стадії оголошено про відкладення судового засідання на 11.08.2016 року.

Через канцелярію суду 20.07.2016 року представником позивача подано клопотання про відкладення судового засідання.

У судове засідання 11.08.2016 року сторони не прибули, в зв`язку із чим судом відкладено судове засідання на 29.09.2016 року.

У судове засідання 29.09.2016 року прибули представники позивача та відповідача.

Представником позивача подано клопотання про призначення експертизи документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності у справі №826/4560/16.

На стадії вирішення клопотання представника позивача, проти задоволення якого відповідач заперечує, судом протокольною ухвалою постановлено викликати у наступне судове засідання головного державного інспектора Офісу великих платників податків ДФС Бурлаченко Н.М. для надання пояснень по суті Акта перевірки, та оголошено перерву у судовому засіданні до 25.10.2016 року.

У судове засідання 25.10.2016 року прибули представники позивача, відповідача та головний державний інспектор Бурлаченко Н.М.

Судом заслухано пояснення сторін по суті позову та запропоновано останнім закінчити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Представники сторін проти закінчення розгляд справи у порядку письмового провадження не заперечували, проте поклалися на розсуд суду.

У судовому засіданні 25.10.2016 року судом ухвалено про подальший розгляд справи 3826/4560/16 у письмовому провадженні.

Через канцелярію суду 31.10.2016 року представником відповідача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2016 року у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи відмовлено.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.11.2016 року зобов`язано відповідача надати суду протягом 5-ти днів з дня отримання даної ухвали:

- розрахунок сум страхових внесків, в розрізі кожного з працівників позивача, які перевищують ліміт визначений в підпункті 164.2.16 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України та на які позивач мав нарахувати, задекларувати та сплатити як податковий агент суму податку на доходи фізичних осіб відповідно до висновків викладених в акті №132/28-10-42-10/21673832 від 19.02.2016 з посиланням на нормативно - правові документи та первинні бухгалтерські документи, на підставі яких його здійснено;

- розрахунок сум податку на доходи фізичних осіб, по кожному з працівників позивача, заниження яких було встановлено в акті №132/28-10-42-10/21673832 від 19.02.2016 з посиланням на нормативно - правові документи та первинні бухгалтерські документи, на підставі яких його здійснено.

Через канцелярію суду 29.11.2016 року представником відповідача подані додаткові пояснення із витребуваними судом документами.

Через канцелярію суду 07.02.2017 року представником відповідача подані додаткові пояснення, в яких зазначено, зокрема, про те, що до перевірки позивачем надано банківські виписки та платіжні доручення щодо страхових платежів за договором довгострокового страхування життя №26911 від 13.12.2011 року, які у тому числі, і стали підставою для розрахунку сум страхових внесків на які позивач мав нарахувати, задекларувати та сплатити як податковий агент суму податку на доходи фізичних осіб.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи необхідність для всебічного, повного та об`єктивного вирішення справи дослідження судом банківських виписок та платіжних доручень щодо страхових платежів за договором довгострокового страхування життя №26911 від 13.12.2011 року, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.02.2017 року запропоновано позивачу надати належним чином засвідчені копії виписок та платіжних доручень щодо страхових платежів за договором довгострокового страхування життя №26911 від 13.12.2011 року.

Через канцелярію суду 23.03.2017 року представником позивача подано відповідні платіжні доручення.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 10.10.2017 року № 4620 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2017 року визначено суддю ОСОБА_1 для розгляду адміністративної справи № 826/4560/16 та вказану справу 17.10.2017 року передано на розгляд судді Маруліній Л.О.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києві Маруліної Л.О. від 18.10.2017 року прийнято справу до свого провадження та призначено судове засідання на 30.10.2017 року.

У судове засідання 30.10.2017 року прибули представники сторін.

Представником позивача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи з метою подання додаткових документів.

Судом клопотання представника позивача задоволено та відкладено розгляд справи на 20.11.2017 року.

Через канцелярію суду 14.11.2017 року представником позивача подані додаткові докази.

Через канцелярію суду 17.11.2017 року представником позивача подані додаткові пояснення щодо відсутності додаткового блага у працівників позивача та неперсоніфікованості доходів.

Через канцелярію суду 17.11.2017 року представником позивача подано клопотання про призначення судової експертизи.

У судове засідання 20.11.20217 року прибули представники сторін.

Представником позивача зазначено про підтримку позову в повному обсязі та про необхідність задоволення клопотання про проведення судової експертизи, оскільки, на переконання ПрАТ «Київстар» відповідачем допущено помилку в розрахунках та не враховано положень договору, з огляду на що, базу оподаткування розраховано некоректно.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує, як і заперечує проти задоволення клопотання про проведення судової експертизи.

Заслухавши правову позицію представників сторін, на стадії розгляду клопотання щодо призначення експертизи, судом оголошено перерву до 18.12.2017 року.

15.12.2017 набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України в новій редакції (далі також - Кодекс адміністративного судочинства України в чинній редакції), визначеній Законом України від 03.10.2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно з пунктом 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судове засідання 18.12.2017 року прибули представники сторін.

Представником позивача заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи документів, з огляду на що, з метою надання часу та можливості представнику відповідача ознайомитися із поданими представником позивача документами, судом оголошено перерву у судовому засіданні до 28.12.2017 року.

Через канцелярію суду 28.12.2017 року представником позивача подано клопотання про уточнення клопотання про призначення судової експертизи; додаткові пояснення щодо відсутності бази оподаткування страхових платежів як додаткового блага; додаткові пояснення щодо недопустимості подвійного оподаткування одного доходу.

У судове засідання 28.12.2017 року прибули представники сторін.

Представником відповідача подані додаткові пояснення, в яких просить відмовити позивачу у задоволенні клопотання про проведення експертизи та у задоволенні позову.

Протокольною ухвалою суду у задоволенні клопотання (з уточненнями) про проведення судової експертизи відмовлено.

З огляду на зміну процесуального законодавства, судом встановлено строк представнику відповідача для подання відзиву на позов та відкладено судове засідання на 21.02.2018 року.

Через канцелярію суду 22.01.2018 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, за змістом ідентичний запереченням, поданим 21.06.2016 року.

Через канцелярію суду 01.02.2018 представником позивача подано відповідь на відзив, на підтримку позовних вимог з підстав, зазначених у позовній заяві.

Через канцелярію суду 19.02.2018 року представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив, в яких просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судове засідання 21.02.2018 року прибули представники сторін. Якими подано клопотання про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження.

На підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України судом ухвалено про продовження та звершення розгляд справи у письмовому провадженні.

Через канцелярію суду 23.07.2019 року представником позивача подано додаткові пояснення щодо висновку експерта від 08.07.2019 року №19, та долучено зазначений висновок експерта, здійснений на замовлення позивача.

Щодо процесуального правонаступництва відповідача.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року № 1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу. Установлено, що Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на зальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби та Державної митної служби.

Кабінет Міністрів України розпорядженням від 21.08.2019 року №682-р погодився з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року №227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску па загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.

Дане розпорядження оприлюднено на офіційному сайті Кабінету Міністрів України 28.08.2019 року.

Таким чином, з 28.08.2019 року функції центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань, виконує Державна податкова служба України.

19.06.2019 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби", згідно з якою постановлено утворити, як юридичні особи публічного права, територіальні органи Державної податкової служби за переліком, згідно з додатком 1, зокрема, Офіс великих платників податків ДПС, та постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком, згідно з додатком 2, у тому числі, Офіс великих платників податків ДФС реорганізовується шляхом приєднання до Офісу великих платників податків ДПС.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року № 537 установлено, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби.

Відповідачами в адміністративній справі №826/4560/16 визначено Офіс великих платників податків ДФС.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби () з 05.08.2019 року перебуває в стані припинення.

Разом з тим, Офіс великих платників податків Державної податкової служби () створено як юридичну особу, про що 30.07.2019 року внесено запис № 0086628.

Наказом ДПС України від 12.07.2019 року №15 затверджено Положення про Офіс великих платників податків ДПС, з якого висновується, що Офіс великих платників податків ДПС є правонаступником усіх прав та обов`язків Офісу великих платників податків ДФС.

Відповідно до наказу Офісу великих платників податків ДПС від 29.08.2019 року № 9 «Про початок діяльності Офісу великих платників податків ДПС», у зв`язку із розпорядженням Кабінету Міністрів України віл 21.08.2019 року № 682-р «Питання Державної податкової служби», керуючись Положенням про Офіс великих платників податків ДПС, затвердженим наказом ДПС від 12.07.2019 року №15 та листом ДПС від 28.08.2019 року № 544/7/99-00-01-01-02, наказано розпочати виконання Офісом великих платників податків ДПС функцій і повноважень Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС.

Таким чином, Офіс великих платників податків Державної податково служби є правонаступником Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби.

Враховуючи викладене, у зв`язку з реорганізацією органів Державної фіскальної служби України, суд дійшов висновку про заміну відповідача у справі його правонаступником - Офісом великих платників податків ДПС.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників (далі також - контролюючий орган) проведено документальну планову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Київстар» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2009 року по 31.12.0214 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2009 року по 31.12.2014 року (далі також - спірна перевірка), за результатами якої складено Акт від 19.02.2016 року №132/28-10-42-10/21673832 (далі також - Акт перевірки).

За висновками Акта перевірки, Офісом встановлено порушення ПрАТ «Київстар», зокрема:

- (пункт 4) підпункту 14.1.180, підпункту 14.1.222 пункту 14.1 статті 14, пункту 142.1, пункту 142.2 статті 142, підпункту 164.1.1, підпункту 164.1.2 пункту 164.1, пункту «в» підпункту 164.2.16, пункту «е» підпункту 164.2.17 пункту 164.2, пункту 164.5 статті 164, підпункту 168.1.1 пункту 168.1, підпункту 168.4.7 пункту 168.4 статті 168, пункту 17 6.2 статті 176, підпункту 165.1.5 пункту 165.1 статті 165, пункту 171.1 статті 171 Податкового кодексу України, а саме до складу загального місячного оподатковуваного доходу не включено послугу у вигляді добровільного довгострокового страхування життя, яку сплачено ПрАТ «Київстар» () за своїх працівників понад ліміту, у результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 850 055,38 грн., в тому числі: в 2013 році - 240 125,45 грн. (січень - 22 376,89 грн., лютий - 21 955,25 грн., березень - 21 955,25 грн., квітень - 21 911,63 грн., травень - 22 870,96 грн., червень - 22 441,53 грн., липень - 20 191,88 грн., серпень - 17 890,95 грн., вересень - 17 890,95 грн., жовтень - 17 890,95 грн., листопад - 17 890,95 грн., грудень - 14 858,26 грн.) та в 2014 році - 609 929,93 грн. (січень - 17 444,73 грн., лютий - 17 095,83 грн., березень - 23 620,58 грн., квітень - 59 071,63 грн., травень - 58 983,04 грн., червень - 62 267,98 грн., липень - 65 611, 80 грн., серпень - 52 226,70 грн., вересень - 56 876,20 грн., жовтень - 57 660,04 грн., листопад - 65 809,73 грн., грудень - 73 261,67 грн.);

- (пункт 7) підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, Закону України від 31.07.2014 року №1621-VII «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» до складу загального місячного доходу не включено послуги у вигляді добровільного довгострокового страхування життя, яку сплачено ПрАТ «Київстар» () за своїх працівників понад ліміту, у результаті чого встановлено заниження військового збору у сумі - 22 397,88 грн.. в тому числі: в 2014 році - 22 397,88 грн. (серпень - 3824, 84 грн., вересень - 4 165,35 грн., жовтень - 4 222,75 грн., листопад - 4 819,60 грн., грудень - 53 65,34 грн.);

- (пункт 13) пункту 271.1. статті 271 пункту 286.2, пункту 286.4 статті 286 Податкового кодексу України ПрАТ «Київстар» занижено податкові зобов`язання по платі за землю у Шевченківському районі за період з 01.01.2019 року по 31.12.2014 року в сумі 696,57 грн., в тому числі за 2013 рік - 491,83 грн., за 2014 рік - 204,74 грн.

На підставі вказаних висновків Акта перевірки контролюючим органом винесені:

- податкове повідомлення-рішення від 03.03.2016 року № на суму 1 472 220, 25 грн. (в тому числі за податковим зобов`язанням з податку на доходи фізичних осіб на суму 850 687, 85 грн., за штрафними санкціями на суму 621 532,40 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 03.03.2016 року № на суму 36 242, 54 грн. (в тому числі за податковим зобов`язанням по військовому збору на суму 22 397, 88 грн., за штрафними санкціями на суму 13 844,66 грн.);

- податкове повідомлення-рішення від 04.03.2016 року № на суму 870,71 грн. (в тому числі за грошовим зобов`язанням за платежем орендна плата за землі державної та комунальної власності на суму 696,57 грн., за штрафними санкціями на суму 174,14 грн.).

Вважаючи податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, відповідь на відзив, додаткові пояснення, заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями, в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) (далі також - ПК України), яким, зокрема, встановлено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Не є предметом документальної планової перевірки питання трансфертного ціноутворення, визначені статтею 39 цього Кодексу.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до пункту 86.1. статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.

Довідка перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з абзацом 1 пункту 86.3. статті 86 ПК України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Відповідно до абзацу 1 пункту 86.7. статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Пунктами 86.8. та 86.10. статті 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

З матеріалів справи судом встановлено дотримання Офісом процедури здійснення документальної планової виїзної перевірки та оформлення її результатів, що не ставиться під сумнів позивачем.

Щодо суті встановлених Офісом порушень позивачем податкового законодавства України з податку на доходи фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.222 пункту 14.1 статті 14 ПК України роботодавець - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво) або самозайнята особа, яка використовує найману працю фізичних осіб на підставі укладених трудових договорів (контрактів) та несе обов`язки із сплати їм заробітної плати, а також нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету, нарахувань на фонд оплати праці, інші обов`язки, передбачені законами.

Для цілей розділу IV цього Кодексу до роботодавця прирівнюються юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ чи її представництво), постійне представництво нерезидента або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) дохід за виконання роботи та/або надання послуги згідно із цивільно-правовим договором у разі, якщо буде встановлено, що відносини за таким договором фактично є трудовими.

Відповідно до пунктів 142.1, 142.2 статті 142 ПК України до складу витрат платника податку включаються витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають нараховані витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів, робіт, послуг, витрати на оплату авторської винагороди та за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін, (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами розділу IV цього Кодексу).

Крім витрат, передбачених пунктом 142.1 цієї статті, до складу витрат платника податку включаються обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством, а також внески, визначені абзацом другим цього пункту.

Якщо відповідно до договору довгострокового страхування життя, договору довірчого управління або будь-якого виду недержавного пенсійного забезпечення платник цього податку зобов`язаний сплачувати за власний рахунок страхові платежі (страхові премії, страхові внески), пенсійні внески до недержавних пенсійних фондів та внески на рахунки учасників фондів банківського управління найманої ним фізичної особи, то такий платник податку має право включити до складу витрат кожного звітного податкового періоду (наростаючим підсумком) суму таких внесків, загальний обсяг якої не перевищує 25 відсотків заробітної плати, нарахованої такій найманій особі протягом податкового року, на який припадають такі податкові періоди.

При цьому сума таких платежів не може перевищувати розмірів, визначених у розділі IV цього Кодексу, протягом такого податкового періоду.

Норми цього підпункту застосовуються із врахуванням положень розділу XX «Перехідні положення» цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 162.1.3 пункту 162.1 статті 162 ПК України платниками податку (на доходи фізичних осіб) є, зокрема, податковий агент.

Підпунктом 163.1.1. пункту 163.1. статті 163 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до підпунктів 164.1.1, 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Пунктом «в» підпункту 164.2.16 пункту 164.2 статті 164 ПК України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, сума пенсійних внесків у межах недержавного пенсійного забезпечення відповідно до закону, страхових платежів (страхових внесків, страхових премій), внесків на пенсійні вклади, внесків до фонду банківського управління, сплачена будь-якою особою - резидентом за платника податку чи на його користь, крім сум, що сплачуються роботодавцем - резидентом за свій рахунок за договорами довгострокового страхування життя або недержавного пенсійного забезпечення платника податку, якщо така сума не перевищує 15 відсотків нарахованої цим роботодавцем суми заробітної плати платнику податку протягом кожного звітного податкового місяця, за який вноситься страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) або сплачується пенсійний внесок, внесків до фондів банківського управління, але не більш як п`яти розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік, у розрахунку за місяць за сукупністю таких внесків.

Відносини у сфері страхування, які спрямовані на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб визначено Законом України від 07.03.1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі також - Закон України «Про страхування»).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Отже, фактично за договором страхування надається страхова послуга, яка за своєю суттю є фінансовою послугою у вигляді продажу юридично оформлених зобов`язань з надання страхового захисту, яку пропонують на ринку страховики потенційним страхувальникам.

Страховий захист це потенційна готовність страховика надати страхувальнику, застрахованій особі або вигодонабувачу матеріальне забезпечення, передбачене договором, у вигляді страхової виплати або в формі інших послуг.

Тобто за страхові платежі страхувальник набуває для застрахованої особи страховий захист, який є послугою і полягає у гарантії отримати часткове або повне відшкодування збитків при настанні страхової події.

Як установлено судом, між ПрАТ «Київстар» та ЗАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» укладено Договір довгострокового страхування життя від 13.12.2007 року № 26911 (далі також - Договір №26911), Додаток №1 до Договору №26911 та Додаткові угоди до цього Договору, укладені в період 2013-2014 років.

Відповідно до розділу 2 цього Договору №26911 об`єктом страхування за цим договором є майнові інтереси, які не суперечать законодавству України і пов`язані із життям застрахованих осіб, які є працівниками позивача. Протягом 15 робочих днів від дати отримання страховиком першого страхового внеску за цим договором він видає застрахованим особам страхові поліси.

Згідно з пунктом 3.1 Договору №26911 застрахованими особами є особи, які на момент укладення договору перебувають зі страхувальником у трудових відносинах та зазначені у додатку №1, а також ті, що підписали відповідні заяви на страхування.

Пунктом 6.4 Договору №26911 закріплено, що ставка гарантованого річного інвестиційного доходу за цим договором становить 4 % річних. Страховик, протягом строку дії договору докладатиме усіх зусиль для досягнення негарантованими страховими виплатами на момент закінчення повного строку дії договору (10 років) рівня, який відповідав би сукупному інвестиційному доходу у 15% річних.

Відповідно до пункту 6.5 Договору №26911 страховик здійснюватиме розподіл прибутку від інвестиційної діяльності у наступній пропорції 90% - на користь страхувальника, 10% - на користь страховика.

Підпунктом 8.1.7 пункту 8.1Договору №26911 закріплено, що страхувальник (позивач) має право за згодою страховика, передавати права та обов`язки страхувальника застрахованій особі в обсязі страхового резерву (або його частини), накопиченого за час сплати страхових внесків на користь цієї застрахованої особи.

Відповідно до пункту 9.1 строк дії Договору №26911 визначено у додатку №1, але складає не менше 10 (десяти) років. При цьому, якщо до групи застрахованих осіб під час строку дії договору буде додано нових осіб, то по відношенню до цих осіб строк дії договору починає рахуватися з дати включення їх до групи застрахованих осіб, внесення відповідних змін до додатка №1 і сплати відповідного страхового внеску.

Згідно з пунктом 10.1 Договору №26911 страхова компанія сплачує страхувальнику (позивачу) «викупну суму», якщо щодо певної особи (працівника позивача) договір припиняється достроково. При цьому під «викупною сумою» слід розуміти суму, яка підлягає сплаті страхувальнику (позивачу) при достроковому припиненні дії договору з ініціативи страхувальника.

Пунктом 10.2 закріплено, що страхових зобов`язується забезпечити викупну виплату на рівні не нижче 85% загальної суми страхових внесків страхувальника, внесених на дату дострокового припинення договору.

В свою чергу, у Додатку №1 до Договору №26911 зазначено список співробітників позивача, застрахованих у ЗАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» у кількості 91 осіб.

Зокрема в Додатку №1 до Договору №26911 зазначено дату народження, стать, дату початку страхування, строк страхування, процентну ставку страхового тарифу, суму щомісячного страхового внеску відносно кожного з осіб у списку співробітників.

За результатами аналізу наведених положень Договору №26911, суд дійшов висновку, що всі працівники позивача, перелічені у додатку №1 до Договору №26911, мали страхові поліси, тобто були отримувачами послуги, яка полягала у їх страховому захисті.

Згідно з додатком №1 до Договору №26911 та змін до нього всі зазначені в них особи можуть бути ідентифіковані.

Отже, твердження позивача про те, що сума доходу у вигляді страхового платежу не є персоніфікованою, спростовується наявними у матеріалах справи доказами.

Окрім того, факт повернення позивачу сум страхових внесків після звільнення його працівника не спростовує того факту, що протягом періоду роботи такий працівник був застрахований, а отже отримував послугу по страховому захисту безкоштовно.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сплачені позивачем суми страхових внесків є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Щодо твердження відповідача про розміри страхових внесків понад ліміту (тобто, згідно з пунктом «в» підпункту 164.2.16, пункту 164.2 статті 164 ПК України, більше п`яти розмірів мінімальної заробітної плати), суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту статті 8 Закону України від 06.12.2012 року № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік», станом на 01.01.2013 року розмір мінімальної заробітної плати складав 1 147 грн., тобто, п`ять розмірів мінімальної заробітної плати дорівнює 5 735,00 грн.

Згідно із змістом статті 8 Закону України від 16.01.2014 року №719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» станом на 01.01.2014 року розмір мінімальної заробітної плати складав 1218 грн., тобто, п`ять розмірів мінімальної заробітної плати дорівнює 6 090,00 грн.

Відповідно до змісту Акта перевірки (с.247-249) до спірної перевірки позивачем надані банківські виписки та платіжні доручення щодо страхових платежів по Договору №26911, а саме: платіжне доручення №1315 від 22.01.2013 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «УкрСиббанк» з розрахункового рахунку НОМЕР_1 МФО 351005 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» на розрахунковий рахунок 26508435 банк МФО 300335, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 397 841,55 грн.; платіжне доручення №2901 від 19.02.2013 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 424 301,32 грн.; платіжне доручення №4631 від 21.03.2013 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 450 691, 98 грн.; платіжне доручення №6385 від 22.04.2013 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 074 656, 50 грн.; платіжне доручення №8370 від 23.05.2013 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 194 767, 96 грн.; платіжне доручення №10262 від 20.06.2013 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 451 847, 61 грн.; платіжне доручення №12164 від 25.07.2013 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 298 740, 90 грн.; платіжне доручення №14043 від 20.08.2013 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 545 379, 46 грн.; платіжне доручення №16406 від 30.09.2013 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 392 417, 95 грн.; платіжне доручення №19527 від 20.11.2013 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 063 754, 53 грн.; платіжне доручення №21664 від 20.12.2013 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 334 250, 76 грн.; платіжне доручення №23885 від 24.01.2014 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 365 681,40 грн.; платіжне доручення №25374 від 20.02.2014 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 012 358, 34 грн.; платіжне доручення №30061 від 25.03.2014 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 367 101,88 грн.; платіжне доручення №39860 від 22.04.2014 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 662 958,07 грн.; платіжне доручення №61454 від 26.05.2014 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 823 377,71 грн.; платіжне доручення №87354 від 19.06.2014 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 463 690,31 грн.; платіжне доручення №116495 від 18.07.2014 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 622 019,55 грн.; платіжне доручення №166388 від 17.09.2014 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 377 408,37 грн.; платіжне доручення №199787 від 20.10.2014 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 912 815,76 грн.; платіжне доручення №231174 від 20.11.2014 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 732 495,82 грн.; платіжне доручення №256772 від 22.12.2014 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 716 015,98 грн.; платіжне доручення №23885 від 24.01.2014 року, відповідно до змісту якого Платник ПрАТ «Київстар», банк платника ПАТ «Альфа-Банк» у м. Києві з розрахункового рахунку НОМЕР_2 МФО 300346 перераховував кошти на одержувача ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» (код ЄДРПОУ- 34478248) банк одержувача AT «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві на розрахунковий рахунок НОМЕР_3 банк МФО 380805, призначенням платежу: «Страховий платіж згідно договору довгострокового страхування життя №26911» сума - 1 365 681,40 грн.

Таким чином, спірною перевіркою встановлено, та підтверджується матеріалами справи, здійснення ПрАТ «Київстар» перерахунку за свій рахунок суми страхових внесків за своїх працівників понад ліміту, визначеного Податковим кодексом України.

Враховуючи викладене, матеріалами справи та висновками Акта перевірки підтверджено правомірність встановленого контролюючим органом наявного у ПрАТ «Київстар» податкового обов`язку податкового агента із нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб за наслідками перерахування страхових внесків понад законодавчо встановлений ліміт.

З-поміж зазначеного, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 104 КАС України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертних досліджень та складення висновків експерта за результатами проведеного позасудового експертного дослідження визначається відповідно до законодавства.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Згідно з частинами першою, другою статті 101 КАС України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Згідно із статтею 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Через канцелярію суду 23.07.2019 року ПрАТ «Київстар» подано для долучення до матеріалів справи висновок експерта за результатами проведення економічної експертизи від 08.07.2019 року №19 (судовий експерт Гриненко Юлія Ігорівна, свідоцтво Міністерства юстиції України від 08.09.2017 року №1897) (далі також - Висновок експерта).

Згідно із змістом Висновку експерта, на вирішення останній поставлено, зокрема, питання: «Чи підтверджуються документально висновки пункту 4 акту про результати документальної планової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «Київстар» (код за ЄДРПОУ - 21673832) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2009 року по 31.12.2014 року, валютного та іншого законодавства від 19.02.2016 року №132/28-10-42-10/21673832 щодо заниження податку на доходи фізичних осіб?».

На переконання суду, зазначене питання є питанням права, що не відповідає меті експертного висновку.

Крім того, такий висновок суду підтверджується аналізом експерта податкового законодавства України, зокрема, пункту «в» підпункту 164.2.16 пункту 164.2. статті 164 ПК України, за наслідками якого експерт дійшла висновку, що в Акті перевірки «відсутні посилання на первинні документи та документи бухгалтерського і податкового обліку ПрАТ «Київстар» та розрахунки, які б підтверджували факти порушень податкового законодавства в частині перевищення 15 відсотків нарахованої працівникам ПрАТ «Київстар» суми заробітної плати протягом кожного звітного податкового місяця, що викладені в Акті перевірки. Таким чином, висновки документальної планової виїзної перевірки … оформлені без дотримання норм ПК України…».

Отже, експертом в межах економічної експертизи фактично надано оцінку спірній перевірці, яка надається судом на виконання вимог статті 90 КАС України.

Зокрема, експертом проаналізовано пункт «в» підпункту 164.2.16 пункту 164.2. статті 164 ПК України в редакції, що не регулює спірні правовідносини.

Так, зазначене у висновку експерта щодо обов`язку у контролюючого органу надати докази перевищення позивачем 15 відсотків нарахованої працівникам ПрАТ «Київстар» суми заробітної плати є помилковим, оскільки підставою порушення позивачем пункту «в» підпункту 164.2.16 пункту 164.2. статті 164 ПК України, в даному випадку, є не суми, що сплачуються роботодавцем - резидентом за договором недержаного пенсійного забезпечення платника податку, а суми, що сплачуються роботодавцем - резидентом за свій рахунок за договорами довгострокового страхування життя, про що зазначено у редакціях ПК України 2013 та 2014 років.

Враховуючи вищевикладене, суд відхиляє висновок експерта в цій частині.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

З урахуванням положень підпунктів 14.1.180, 14.1.222 пункту 14.1 статті 14, пункту 142.1 статті 142 та пункту 164.2. статті 164 ПК України страхові внески понад ліміту, сплачені ПрАТ «Київстар» за добровільне довгострокове страхування життя в інтересах застрахованих осіб - своїх працівників, є додатковим благом таких працівників, з огляду на що, підлягають оподаткуванню ПДФО із застосуванням підвищеного коефіцієнта.

Згідно з пунктом «е» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку.

Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 цієї статті.

Так, перераховані страхові внески понад ліміту за довгострокове страхування життя в інтересах застрахованих осіб є доходом працівників не у грошовій формі.

Відповідно до пункту 164.5 статті 164 ПК України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

У такому самому порядку визначаються об`єкт оподаткування і база оподаткування для коштів, надміру витрачених платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ПрАТ «Київстар» перераховано страхові внески понад ліміту за довгострокове добровільне страхування життя застрахованих осіб - свої працівників, безоплатно надано послугу у вигляді страхування життя, при цьому, не нараховано податок на доходи фізичних осіб.

Під час спірної перевірки встановлено, що з безоплатно наданої послуги у вигляді страхування життя придбаної за кошти ПрАТ «Київстар» не нараховано, що призвело до порушення правил нарахування (перерахування) податку у джерела виплати (перерахування).

Відповідно до підпункту 168.4.7. пункту 168.4 статті 168 ПК України відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

Згідно з пунктом 51.1. статті 51 ПК України податковий агент зобов`язаний подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, а також сум нарахованого та утриманого з них податку органу державної податкової служби за місцем свого обліку.

Підпунктом «б» пункту 176.2 статті 17 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до органу державної податкової служби за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Так, перевіркою встановлено та позивачем не спростовано, що відомості про нараховані та виплачені суми у вигляді вартості понад ліміту страхування життя фізичній особі доходу і сум утриманого податку, надавалися не в повному обсязі, а саме - в розрахунках за формою №1ДФ в період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року не відображені відомості про суми доходів, нарахованих (виплачених) на користь фізичним особам у відповідності до перерахованих страхових внесків за страхування життя, тобто не відображені в звітності податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку (форми - 1ДФ) ПрАТ «Київстар» за ознакою доходу «126» (Дохід отриманий платником податку як додаткове благо).

Суд погоджується із висновками відповідача щодо обов`язку позивача відобразити вартість безоплатно наданої послуги у вигляді довгострокового страхування життя, оплаченого ПрАТ «Київстар» у складі загального оподатковуваного доходу та в податковій звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків за формою 1ДФ за ознакою доходу « 125».

Згідно з пунктом 119.2 статті 192 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень.

Отже, суд дійшов висновку про правомірність включення Офісом до розрахунку штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб штрафу у розмірі 510,00 грн. за податковим повідомлення - рішення від 03.03.2016 року №.

Разом з тим, щодо розрахунків відповідачем сум правильності обчислення податку на доходи фізичних осіб, а саме бази оподаткування, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 4 висновків Акта перевірки, встановлено, що до складу загального місячного оподатковуваного доходу не включено послугу у вигляді добровільного довгострокового страхування життя, яку сплачено ПрАТ «Київстар» () за своїх працівників понад ліміту, у результаті чого встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб у сумі 850 055,38 грн., в тому числі: в 2013 році - 240 125, 45 грн. (січень - 22 376,89 грн., лютий - 21 955,25 грн., березень - 21 955,25 грн., квітень - 21 911,63 грн., травень - 22 870, 96 грн., червень - 22 441, 53 грн., липень - 20 191, 88 грн., серпень - 17 890,95 грн., вересень - 17 890,95 грн., жовтень - 17 890,95 грн., листопад - 17 890, 95 грн., грудень - 14 858, 26 грн.) та в 2014 році - 609 929,93 грн. (січень - 17 444, 73 грн., лютий - 17 095,83 грн., березень - 23 620,58 грн., квітень - 59 071,63 грн., травень - 58 983,04 грн., червень - 62 267,98 грн., липень - 65 611, 80 грн., серпень - 52 226,70 грн., вересень - 56 876, 20 грн., жовтень - 57 660,04 грн., листопад - 65 809, 73 грн., грудень - 73 261, 67 грн.);

В той же час, із змісту додатків 3.5.1.2 та 3.5.1.3 до Акта перевірки, в яких викладено розрахунки правильності обчислення податку на доходи фізичних осіб, (т.2, а.с. 137-170) встановлено, що контролюючим органом не взято до уваги, що у жовтні 2013 року та у серпні 2014 року позивачем не сплачувалися страхові внески, тоді як Офіс нараховує податок на доходи фізичних осіб за ці періоди.

Зазначене підтверджується відсутністю, по-перше, рахунків-фактур та платіжних доручень за вказані місяці, що не спростовано в Акті перевірки.

По-друге, змістом Додаткової угоди №69 від 08.10.2013 року до Договору №26911, у зв`язку з включенням до програми страхування 5 (п`яти) осіб, припиненням страхового покриття щодо 14 (осіб) особи, переведенням 9 (дев`яти) співробітників до іншого структурного підрозділу, зменшенням суми щодо 2 (двох) осіб, сума страхового внеску за період х 19.10.2013 рок по 18.11.2013 року у гривнях дорівнює «- 7 122, 54».

По-третє, змістом Додаткової угоди №79 від 05.08.2014 року до Договору №26911, у зв`язку з включенням до програми страхування 2 (двох) осіб, припиненням страхового покриття щодо 17 (сімнадцяти) осіб, разовим коригуванням страхового платежу у зв`язку з попередньою виплатою суми страхового резерву по 4 (чотирьом) особам, раніше виключеним з програми, разовим коригуванням страхового платежу у зв`язку з попереднім поверненням надлишково сплаченого страхового внеску щодо 4 (чотирьох) осіб, поверненням надлишково сплаченого страхового внеску по 17 (сімнадцяти) особам, сума страхового внеску за період з 19.08.2014 року по 18.09.2014 року у гривнях дорівнює «- 2 352 969, 84».

Крім того, із змісту додатків 3.5.1.2 та 3.5.1.3 до Акта перевірки встановлено, що контролюючим органом податок на доходи фізичних осіб, в тому числі, із страхових внесків, сплачених на користь працівника - застрахованої особи ОСОБА_2 за період з січня 2013 року до липня 2014 року, включено суму 2 096,34 дол. США за липень 2014 року.

В той же час, з матеріалів справи, а саме, Доповнення №1 до Додаткової угоди №79 додатку №1 до Договору №26911 (т. 3, а.с. 108), судом встановлено, що у серпні 2014 рок позивачем припинено програму страхування з ОСОБА_2 , з огляду на що, зокрема, сума у розмірі 2096, 34 дол. США, повернуто позивачу як надлишково сплачений страховий внесок, що відповідачем в Акті перевірки не враховано.

Таким чином, суд дійшов висновку про помилковість вказаних контролюючим органом розрахунків податкового зобов`язання та, як наслідок штрафних санкцій, з податку на доходи фізичних осіб.

У постанові Верховного Суду від 21.05.2020 року у справі №824/257/18-а досліджено питання щодо правової можливості суду виділити із загального обсягу грошових зобов`язань платника податків суму, яка збільшена правомірно, не скасовуючи при цьому податкове повідомлення-рішення.

Враховуючи, що суми грошових зобов`язань, штрафних (фінансових) санкцій, боргу (недоїмки), яких стосуються позовні вимоги, визначені платнику за конкретними окремими підставами, які відображені в акті перевірки, а при вирішенні відповідного спору суд не позбавлений можливості скасувати рішення суб`єкта владних повноважень у частині та, за встановлення у судовому процесі об`єкту оподаткування та його вартісне вираження, не позбавлений можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань суму, яка збільшена правомірно. Такі дії суду не є підміною повноважень контролюючого органу, а є способом відновлення порушених прав та інтересів та справедливості в цілому, що відповідає повноваженням адміністративного суду.

Аналогічне правозастосування викладене і в постановах Верховного Суду від 03.09.2019 року у справі №806/2049/18, від 26.12.2018 року у справі № 2а/0370/3780/11, від 23.10.2018 року у справі №808/3458/16.

Водночас, в судових рішеннях Верховний Суд вказує наступне: «… спірне податкове повідомлення-рішення фіскального органу підлягає скасуванню не через відсутність у платника вказаного податкового обов`язку, а через висновок про неправильний розрахунок відповідачем суми податкового зобов`язання».

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року у справі № 826/15139/16, у постанові від 17.04.2018 року у справі № 2а-10031/12/2670.

Такий підхід узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини (далі також - Суд). Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Судом визначено, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Так, судом встановлено правомірність висновків контролюючого органу про наявність у позивача податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, разом з тим, неправильний розрахунок бази оподаткування та подальший розрахунок податкового зобов`язання є підставою для скасування податкового повідомлення - рішення від 03.03.2016 року № в частині, а саме, у сумі 1 471 710,25 грн. (в тому числі за податковим зобов`язанням з податку на доходи фізичних осіб на суму 850 687,85 грн., за штрафними санкціями на суму 621 022,40 грн.) (з розрахунку 1 472 220,25 грн. - 510,00 грн.).

Щодо визначення грошового зобов`язання з військового збору, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України (в редакції від 03.08.2014 року) тимчасово, до 1 січня 2015 року, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1).

Об`єктом оподаткування збором є доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри (підпункт1.2.).

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту (підпункт 1.3.).

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (підпункт 1.4.).

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу (підпункт 1.5.).

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу (підпункт 1.6.).

Законом України від 31.07.2014 року №1621-VII «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України» запроваджено, що ставка (військового) збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Отже, суд дійшов висновку, що сплачені позивачем суми страхових внесків є об`єктом оподаткування військовим збором у розмірі 1, 5 відсотка в період з серпня 2014 року.

Згідно з пунктом 7 висновків Акта перевірки, контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем як податковим агентом підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, Закону України від 31.07.2014 року №1621-VII «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України», яке полягає у тому, що до складу загального місячного доходу не включено послуги у вигляді добровільного довгострокового страхування життя, яку сплачено ПрАТ «Київстар» () за своїх працівників понад ліміту, у результаті чого встановлено заниження військового збору у сумі - 22 397,88 грн., в тому числі: в 2014 році - 22 397,88 грн. (серпень - 3 824,84 грн., вересень - 4 165,35 грн., жовтень - 4 222,75 грн., листопад - 4 819,60 грн., грудень - 5 365,34 грн.);

Разом з тим, оскільки судом встановлено, що об`єкт оподаткування податку на доходи фізичних осіб, який одночасно є об`єктом військового збору, розраховано неправильно, у суду відсутні підстави визнати правомірним прийняте податкове повідомлення - рішення лише у зв`язку із правомірним встановленням контролюючим органом наявності у позивача обов`язку зі сплати військового збору за період серпень - грудень 2014 року.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 03.03.2016 року № на суму 36 242,54 грн. (в тому числі за податковим зобов`язанням по військовому збору на суму 22 397,88 грн., за штрафними санкціями на суму 13 844,66 грн.) підлягає скасуванню в повному обсязі.

Щодо визначення грошового зобов`язання з оренди землі, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 288.1. статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до пунктів 288.2., 288.3, 288.4. статті 288 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно з пунктом 288.5. статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом;

не може перевищувати: а) для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об`єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; б) для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів - чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; в) для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки;

може бути більшою граничного розміру орендної плати, ніж зазначений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Відповідно до пунктів 288.6., 288.7. статті 288 ПК України плата за суборенду земельних ділянок не може перевищувати орендної плати.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Дослідивши подані позивачем до матеріалів справи докази, судом встановлено наступне.

Між Київською міською радою (далі також - Орендодавець) та ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.» (далі також - Орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки від 11.08.2009 року (зареєстровано в реєстрі за №1191) (далі також - Договір оренди), відповідно до розділу І якого, Орендодавець, на підставі рішення Київської міської ради від 25.12.2008 року за №949/949, за актом приймання-передачі передає, а Орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об`єкт оренди або Земельна ділянка), визначену цим Договором.

Відповідно до розділу ІІ Договору, об`єктом оренди є Земельна ділянка з наступними характеристиками: розташування - вул. Дегтярівська, 53 у Шевченківському районі міста Києва, розмір - 93 кв.м.; цільове призначення - для експлуатації та обслуговування адміністративних будівель та виробничих споруд майнового комплексу (довідведення); кадастровий номер - 8 000 000 000:88:057:0018.

Згідно з витягом з технічної документації №Ю-26057/2009 Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) від 12.05.2009 року за №129 нормативна грошова оцінка Земельної ділянки становить 93 753 грн.

Відповідно до Розрахунку №Ю-26057 від 12.05.2009 року розміру орендної плати за земельну ділянку складає 8437, 78 грн. за рік.

Між Київською міською радою (далі також - Орендодавець) та ПрАТ «Київстар» (далі також - Орендар, правонаступник ЗАТ «Київстар Дж.Ес.Ем.») укладено Договір про поновлення договору оренди земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т.М., 11 серпня 2009 року за реєстровим №1191 від 13.03.2014 року (зареєстровано в реєстрі №149), яким поновлено на 15 років Договір оренди.

Пунктом 2 Договору викладено Договір оренди в наступній редакції, зокрема, пункт 2 розділу ІІ: «Відповідно до витягу з технічної документації Головного управління Держземагенстства у м. Києві Державного агентства земельних ресурсів України від 30.08.2013 року №4994 нормативна грошова оцінка Земельної ділянки становить 115 418 грн. 15 коп.».

Головним управлінням Держземагенстства у м. Києві Державного агентства земельних ресурсів України 24.03.2014 року видано ПрАТ «Київстар» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №2045.

Відповідно до змісту Акта перевірки (с.67, а.с. 147, т. 1) контролюючим органом встановлено, що на виконання рішення Київської міської ради ПрАТ «Київстар» отримано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.08.2013 року №Ю-4994 (кадастровий номер 88:057:0018), проте продовжувало нараховувати орендну плату за землю державної та комунальної власності за даними попереднього витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 12.05.2009 року №129.

Таким чином, в порушення пункту 271.1 статті 217, пунктів 286.2, 286.4 статті 286 ПК України Офісом встановлено заниження ПрАТ «Київстар» податкові зобов`язання по платі за землю у Шевченківському районі за період з 01.01.2009 року по 31.12.2014 року - в сумі 696,57 грн., в т.ч. за 2013 рік - 491,83 грн., за 2014 грн. - 204,74 грн.

Під час розгляду справи позивач встановлене відповідачем заперечував з тих підстав, що витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.08.2013 року №Ю-4994 не отримував, з огляду на що, останнім розраховано зобов`язання зі сплати оренди за земельну ділянку на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 12.05.2009 року №129.

В той же час, 23.03.2018 року ПрАТ «Київстар» просить залучити до матеріалів справи копію витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.08.2013 року №4994, що спростовує попередні твердження позивача про неотримання цього витягу з технічної документації та відсутність обов`язку здійснення розрахунку зобов`язання з оренди землі на підставі витягу з технічної документації починаючи з 30.08.2013 року до 23.03.2014 року на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 30.08.2013 року №4994.

Отже, відповідач дійшов правильного висновку в цій частині та здійснив вірний розрахунок суми орендної плати за земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 53 у Шевченківському районі (а.с. 80, т.2)

Щодо дотримання відповідачем строку нарахування зобов`язання з орендної плати за вказану земельну ділянку, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 271.1. статті 271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Відповідно до пунктів 286.2., 286.4. статті 286 ПК України 286.2. платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

За нововідведені земельні ділянки або за новоукладеними договорами оренди землі платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

У разі зміни протягом року об`єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

Згідно з пунктом 102.1. статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що зміни у базі оподаткування відбулися 30.08.2013 року, з огляду на що, днем граничного строку подання податкової декларації є 19.09.2013 року.

В свою чергу, 1095 днів спливають 19.09.2016 року, в той час, як Акт перевірки відповідачем складено 19.02.2016 року та винесено податкове повідомлення-рішення № на суму 870,71 грн. 04.03.2016 року.

З огляду на встановлене, судом відхиляються посилання позивача на винесення Офісом спірного рішення поза межами строків давності.

Відповідно до підпункту 54.3.2. пункту 54.3. статті 54 ПК України дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Згідно з абзацом 1 пункту 123.1 статті 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Так, відповідачем встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що за період з 01.01.2019 року по 31.12.2014 року сума податкового зобов`язання дорівнює 696,57 грн., в тому числі за 2013 рік - 491,83 грн., за 2014 рік - 204,74 грн.; штрафні санкції дорівнюють 174,14 грн., в тому числі за 2013 рік - 122,96 грн. (491, 83 х 25%), за 2014 рік - 51,18 грн. (204, 74 х 25%).

З огляду на встановлене, у суду відсутні підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.03.2016 року № на суму 870,71 грн.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», яке згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у пункті 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Враховуючи вищевикладене, з огляду на неправильне здійснення відповідачем розрахунку грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У матеріалах справи міститься платіжне доручення від 18.03.2016 року №696972, яким підтверджується сплата позивачем судового збору за три позовні вимоги майнового характеру у розмірі 22 640, 03 грн.

З огляду на те, що судом повністю відмовлено у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 04.03.2016 року № на суму 870, 71 грн., сума судового збору за яку станом на 2016 рік дорівнювала 1 378, 00 грн., суд дійшов висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 21 262, 00 грн.

Керуючись статтями 6, 9, 52, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Київстар» задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.03.2016 року № в частині, а саме, у сумі 1 471 710,25 грн. (в тому числі за податковим зобов`язанням з податку на доходи фізичних осіб на суму 850 687,85 грн., за штрафними санкціями на суму 621 022,40 грн.).

3. Визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення від 03.03.2016 року №4 на суму 36 242,54 грн. (в тому числі за податковим зобов`язанням по військовому збору на суму 22 397,88 грн., за штрафними санкціями на суму 13 844,66 грн.).

4. В решті відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ) суму судового збору у розмірі 21 262, 00 грн. (двадцять одна тисяча двісті шістдесят дві грн. 00 коп.) на користь Приватного акціонерного товариства «Київстар» (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Київстар» (03113, м. Київ, вул. Дегтярівська, 53, );

Відповідач: Офіс великих платників податків ДПС (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г, ).

Повне судове рішення складено 14.05.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна