Справа № 398/494/17
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року
м. Київ
справа № 398/494/17
адміністративне провадження № К/9901/45587/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Стрелець Т.Г.,
суддів: Мороз Л.Л., Тацій Л.В.,
розглянувши в порядку письмовому провадження адміністративну справу № 398/494/17
за позовом ОСОБА_1 до Олександрійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області про зобов`язання призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою Олександрійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області
на постанову Олександрійського об`єднаного міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2017 року
(ухвалену у складі головуючого судді Ремезок А.Ю.,)
на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року
(постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді Богданенка І.Ю., суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Олександрійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області з позовними вимогами, з урахуванням їх уточнень, про зобов`язання відповідача з 10 лютого 2017 року призначити йому пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
2. Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з 28 травня 1985 року по 24 травня 1987 року ОСОБА_1 проходив дійсну строкову військову службу в військовій частині НОМЕР_1 , та брав участь в роботі по ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС в 30 км. зоні відчуження в період з 22 жовтня 1986 року по 27 грудня 1986 року. У січні 2017 року він звернувся до Олександрійського об`єднаного УПФУ Кіровоградської області з заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підставі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», проте листом відповідача № 1315/04-28 від 06 лютого 2017 року йому було відмовлено.
Короткий зміст рішення суду І інстанції
3.05 квітня 2017 року Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Олександрійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області задовольнити.
Визнати протиправними дії Олександрійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зменшенням віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язати Олександрійське об`єднане управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зменшенням віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 10.02.2017 року.
4.Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що єдиним документом підтверджуючим статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надаючим право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи», а отже у пенсійного органу не було правових підстав для відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
5.13 червня 2017 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд вирішив:
Апеляційну скаргу Олександрійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області залишити без задоволення.
Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2017 року залишити без змін.
6. Рішення апеляційного суду обґрунтоване тим, що в матеріалах справи є достатні докази, які підтверджують факт виконання позивачем робіт у зоні відчуження, а тому останній має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
7. 04 серпня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Олександрійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області.
У касаційній скарзі скаржник просить постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного від 13 червня 2017 року у справі № 398/494/17 скасувати, ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції винесенні з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню.
У касаційній скарзі відповідач стверджує, що з наданих позивачем документів не можливо встановити факт його роботи в зоні відчуження по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також період його перебування в цій зоні та конкретизувати населений пункт. За таких обставин у відповідача були відсутні правові підстави на задоволення заяви позивача про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.
8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою відповідача на постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного від 13 червня 2017 року у справі № 398/494/17.
9. 23 березня 2018 року справу передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду.
10. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 березня 2018 року, сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Гімона М. М., суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.
11. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 26 червня 2019 року, було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, унаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Стеценко С.Г., Тацій Л.В.
12. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12 травня 2021 року прийнято до провадження касаційну скаргу відповідача.
13. На підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду від 13 травня 2021 року, у зв`язку з відпусткою судді Стеценко С.Г., було проведено за допомогою автоматизованої системи заміну судді СтеценкоС.Г., внаслідок таких дій для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Стрелець Т.Г., суддів Мороз Л.Л., Тацій Л.В.
II. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
14. Як було встановлено судами попередніх інстанцій, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, що підтверджується дублікатом посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_2 від 25 листопада 2016 року, виданого замість посвідчення серії 2А№0093 з відміткою «перереєстровано», має право на пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Згідно з записами військового квитка серії НОМЕР_3 від 25 травня 1985 року, позивач з 28 травня 1985 року по 24 травня 1987 року проходив дійсну військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у тому числі з 01 червня 1986 року механіком водієм, з 01 червня 1986 року командиром відділення-механіком водієм; у період з 22 жовтня 1986 року по 27 грудня 1986 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримана доза випромінювання 23,1 р.
За змістом довідки Центрального архіву Міністерства оборони РФ від 21 серпня 2016 року у наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 21 жовтня 1986 року №257 зазначено, що військовослужбовця рядового ОСОБА_2 - відряджено до м. Чорнобиль для виконання інженерних робіт; у наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 27 грудня 1986 року №316 вказано, що рядового ОСОБА_3 (ініціали не вказано) з відрядження Чорнобиля після виконання інженерних робіт зараховано на котлове забезпечення з 04 січня 1987 року.
Відповідно до змісту довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 02 лютого 2016 року, в наказі командира військової частини НОМЕР_4 , населений пункт Старі Соколи, по стройовій частині №0173 від 23 жовтня 1986 року вказано, що рядового Петріченка (ініціали не вказано) прибув у службове відрядження з військової частини НОМЕР_1 .
23 січня 2017 року позивач звернувся до Олександрійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області з заявою про призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
До заяви позивачем було додано довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про місце реєстрації (проживання), паспорт, трудову книжку та документи про стаж, військовий квиток, диплом, довідки про заробітну плату та пільговий стаж, посвідчення учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, довідки Центрального архіву Міністерства оборони РФ від 21 серпня 2016 року та Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 02 лютого 2016 року.
06 лютого 2017 року листом відповідач відмовив у призначенні пенсії позивачу зі зниженням пенсійного віку, оскільки в поданих документах не зазначено період роботи в населених пунктах чи об`єктах, віднесених до зони відчуження.
При цьому, визначений загальний стаж роботи позивача складає 31 рік 4 місяці 20 днів, у тому числі робота по Списку№2 15 років 1 місяць 1 день.
ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
15. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

15.Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах.
Відповідно до частини першої статті 24 Основного Закону України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом; що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод та не виключає можливості законодавця при регулюванні питань соціального забезпечення встановлювати певні відмінності щодо обсягу такого забезпечення.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 наголосив на недопустимості скасування окремих пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зазначивши, що "відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи є обов`язком держави. Одним із тяжких наслідків аварії на ЧАЕС стала втрата здоров`я громадянами. Законами України таких громадян віднесено до відповідних категорій, вони потребують відновлення втраченого здоров`я, постійної медичної допомоги та соціального захисту з боку держави".
У Рішенні від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 Конституційний Суд України також звернув увагу на засадничий характер обов`язку держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та на необхідність виокремлення категорії громадян України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і потребують додаткових гарантій соціального захисту у зв`язку з надзвичайними масштабами вказаної катастрофи та її наслідків. Такі гарантії, пільги та компенсації є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку. Пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України. Приписи статті 3 Конституції України, згідно з якими держава відповідає перед людиною за свою діяльність (частина друга), зобов`язують державу обґрунтовувати зміну законодавчого регулювання, зокрема, у питаннях обсягу пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України (Другий сенат) від 25 квітня 2019 року № 1-р(II)/2019 міститься висновок, згідно з яким, аналіз положень, зокрема, статті 16 Конституції України дає підстави для висновку, що особи, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мають спеціальний статус та особливі умови соціального захисту; за Конституцією України посилений соціальний захист вказаних категорій осіб вимагає від держави виконання обов`язку визначати такий обсяг їх соціального забезпечення, який гарантуватиме їм гідні умови життя, а також повне відшкодування заподіяної шкоди.
Норми матеріального права в цій справі суд застосовує в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом №796-XII.
Відповідно до статті 9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Статтею 10 Закону №796-XII передбачено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.
Згідно частини другої статті 14 Закону 796-XII категорія 2 особі, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи, встановлюється учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів; з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів.
Відповідно до частини першої статті 55 Закону 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, встановлено, що учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку до 10 років.
Із аналізу наведених правових норм вбачається, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.
Водночас законодавець встановив перелік документів, що підтверджують участь особи у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який не обмежується лише довідкою форми № 122, а навпаки такий факт може бути підтверджений будь-якими первинними документами.
Згідно статті 65 Закону № 796-XII документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».
Згідно із частиною першою статті 15 Закону 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році від 1 до 14, у 1988-1990 роках не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення. В пункті 10 Порядку уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Документи, які подаються до Пенсійного фонду України та його управлінь для призначення пенсії, в тому числі на пільгових умовах, визначені в Порядку надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1 (далі - Порядок № 22-1).
Порядком № 22-1 визначено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування (при призначенні пенсії із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-XII).
З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 21 листопада 2006 року у справі № 21-1048во06, від 04 вересня 2015 року у справі № 690/23/15-а, Верховним Судом у постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 344/9789/17, від 24 жовтня 2019 року у справі № 152/651/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 464/4150/17 та від 27 квітня 2020 року у справі № 212/5780/16-а.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії, що підтверджується наявним у нього посвідченням серії НОМЕР_2 від 25 листопада 2016 року, виданого замість посвідчення серії НОМЕР_5 з відміткою «перереєстровано» Кіровоградською обласною державною адміністрацією.
Враховуючи наведене, колегія суддів КАС ВС погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем було надано відповідачу усі необхідні документи для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, відтак відмова Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у призначенні позивачу пенсії відповідно до зазначеної статті є необґрунтованою.
Посилання скаржника в обґрунтування касаційної скарги на відсутність ініціалів позивача у довідці Галузевого державного архіву Міноборони України від 02 лютого 2016 року та визначення в наданих позивачем документах терміну перебування в зоні відчуження та місця дислокації є безпідставними та висновків судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки обставини справи та надані на їх підтвердження документи свідчать про наявність у позивача права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ. В свою чергу посвідчення позивача недійсним не визнавалось, а його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється.
Крім того, як убачається з касаційної скарги, наведені в ній аргументи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі фактично зводяться до необхідності надання нової оцінки обставинам у справі та повторного дослідження наявних у матеріалах справи доказів.
16. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
8 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
За правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 345,349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
1.Касаційну скаргу Олександрійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Кіровоградської області залишити без задоволення.
2. Постанову Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного від 13 червня 2017 року у справі № 398/494/17 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Т. Г. Стрелець
Судді Л.Л. Мороз
Л.В. Тацій