Справа № 560/8205/20
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8205/20
РІШЕННЯ

іменем України

19 травня 2021 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "CHE.T" до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

1. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» №9 від 23.10.2019р., прийняте Подільською митницею Держмислужби, яким товариству з обмеженою відповідальністю «СНЕ.Т» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «ПДВ з ввезених на митну територію України товарів» на суму 3726,88 грн.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Р» №9 від 23.10.2019р., прийняте Подільською митницею Держмитслужби, яким товариству з обмеженою відповідальністю «СНЕ.Т» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності» на суму 18634,36 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що компанією «Calbe Chemie GmbH» у листі від 23.01.2020, копія якого надавалась відповідачу разом із іншими документами листом позивача від 04.03.2020 №16, а також додавалась до заперечення на акт документальної невиїзної перевірки №58 від 08.10.2019, зазначено, що вказаний у складених цією компанією деклараціях інвойсах митний авторизаційний номер - DE3164543, згідно німецького законодавства є ідентичний номеру, про який зазначається у листі ДФС України. В цьому ж листі вказується, що компанія «Calbe Chemie GmbH» є офіційним імпортером товарів преференційного німецького походження та висловлює готовність у разі необхідності підтвердити запит на верифікацію (перевірку достовірності) всіх виданих компанією декларацій інвойсів.

Крім цього, наведена в інвойсі №326856 дата його складання - 19.08.2019 була зазначена помилково, оскільки дійсною датою його оформлення є 17.12.2019. З метою виправлення вказаної помилки компанією «Calbe Chemie GmbH» було надано новий примірник декларації інвойсу №326856 із зазначенням дійсної дати його складання - 17.12.2019.

В акті перевірки не зазначається про те, що відповідач на виконання вимог МК України, Протоколу та Доповнення І до Конвенції вчиняв дії, спрямовані на перевірку документів про походження товарів, вказаних позивачем у Митних деклараціях.

Лист ДФС України не розміщений у вільному доступі, в т.ч. відсутній у мережі Інтернет, відтак, позивач не знав і не міг знати про його зміст та, відповідно, був позбавлений можливості вимагати у свого контрагента - компанії «Calbe Chemie GmbH» дотримання наведених у листі вимог щодо написання у деклараціях інвойсах номера авторизації затвердженого експортера.

Ухвалою суду від 28.12.2020 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач подав відзив на позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що у поданих TOB «СНЕ.Т» до митного оформлення інвойсах з метою підтвердження преференційного походження товарів від 21.11.2017 №625195, від 06.02.2018 №323972, від 31.08.2018 №626821, від 08.04.2019 №628062, від 19.08.2019 №326856 зазначено не декларацію-інвойс, складену експортером на партію товарів, фактурна вартість яких не перевищує 6000 євро, а декларації-інвойси, складені уповноваженим експортером, в зв`язку з тим, що в тексті декларації інвойс/декларації походження був вказаний номер затвердженого/уповноваженого експортера DE3164543.

Безпосередньо структуру номерів митного дозволу затверджених експортерів країн Європейського Союзу було доведено до митниць листом Державної фіскальної служби України від 21.12.2015 №46669/7/99-99-25-02-03-17 «Про надання інформації», в якому наголошено на тому, що інформація про номери митних дозволів затверджених експортерів є конфіденційною і не підлягає розголошенню.

В поданих документах структура номера авторизації затвердженого експортера DE3164543 не відповідала структурі номера DE/0000/EA/0000, доведеного до митниць листом ДФС України від 21.12.2015 №46669/7/99-99-25-02-03-17, чим порушено норми пункту 3 статті 22 Доповнення І Угоди (пункту 3 статті 23 Протоколу І Угоди).

Отже, в даному випадку документ про походження вважається непридатним з технічних причин для цілей застосування преференцій.

Щодо іншого (нового) інвойсу № 326856, але від 17.12.2019, у листі Митниці від 20.10.2020 №7.12-08-1/19/10/7884 роз`яснено позивачу чому цей документ не був взятий до уваги митним органом в якості документа, що підтверджує преференційне походження товару.

Таким чином, при перевірці правильності визначення країни походження підстав для звільнення від оподаткування не підтверджено, заявлену країну походження не встановлено.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому вказує, що, не здійснивши вказаних у МК України, Протоколі та Доповненні І до Конвенції заходів, про які також зазначається у листі від 28.12.2018, відповідач не мав підстав для скасування преференції щодо імпортованих протягом 2017-2019 років позивачем товарів. Водночас, наведені у документах про походження розбіжності були використані відповідачем лише як формальний привід для донарахування митних платежів, що є фактично скасуванням преференцій, без належної для того підстави.

Компанія «Calbe Chemie GmbH» підтвердила той факт, що вона є офіційним імпортером товарів преференційного німецького походження та висловила готовність у разі необхідності підтвердити запит на верифікацію (перевірку достовірності) всіх виданих компанією декларацій інвойсів.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в яких вказує, що дата видачі підтвердження походження (в даному випадку дата інвойсу №326856) має важливе значення для застосування преференції 410, та жодним чином не може вважатись «формальною» помилкою, адже саме з цією датою пов`язаний термін дії підтвердження походження.

До митного оформлення був поданий як інвойс №326856 від 19.08.2019 (код документа 0380), так і інвойс проформа від 19.08.2019 №326856 (код документа 0325), які вказані у графі 44 цієї декларації. Цей факт свідчить про те, що саме 19.08.2019 сторони погодили партію товару, відправлену в подальшому 18.12.2019 позивачу.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Відповідачем була проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ТОВ «СНЕ.Т» вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення товарів за митними деклараціями від 28.11.2017 №UA400030/2017/020218, від 04.04.2018 №UA400030/2018/005809, від 02.10.2018 №UA400030/2018/018615, від 16.05.2019 №UA400030/2019/018211, від 24.12.2019 №UA401160/2019/402565.

За результатами перевірки складено акт від 29.09.2020.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «СНЕ.Т»:

- вимог статті 23 «Термін дії підтвердження походження» Доповнення 1 Угоди;

- пункт 3 статті 22 «Уповноважений експортер» Доповнення І Угоди (пункт 3 статті 23 «Затверджений експортер» Протоколу І Угоди);

- частини 1 статті 281 Митного кодексу України в частині правильності, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг, застосування звільнення від оподаткування ввізним митом,

в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита МД від 28.11.2017 №UА400030/2017/020218, від 04.04.2018 №UA400030/2018/005809, від 02.10.2018 №UА400030/2018/018615, від 16.05.2019 №UА400030/2019/018211, від 24.12.2019 №UА401160/2019/402565 на суму 14 907,49 грн.;

- пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість МД від 28.11.2017 №UА400030/2017/020218, від 04.04.2018 №UА400030/2018/005809, від 02.10.2018 №UА400030/2018/018615, від 16.05.2019 №UА400030/2019/018211, від 24.12.2019 №UА401160/2019/402565 на суму 2 981,50 грн.

Висновки перевірки базуються на наступному.

Згідно зі статтею 23 «Термін дії підтвердження походження» Доповнення І Угоди підтвердження про походження є дійсним протягом чотирьох місяців з дати видачі в Договірній стороні-експортері та у зазначений період має бути подане до митних органів країни імпорту.

Декларацію-інвойс складено експортером 19.08.2019 на інвойсі №326856, а пільгу (за кодом 410) TOB «СНЕ.Т» було отримано 24.12.2019 під час митного оформлення за МД від 24.12.2019 №UA401160/2019/402565. Отже, наявні ознаки порушення вимог статті 23 «Термін дії підтвердження походження» Доповнення І Угоди та, відповідно, неправомірне надання (отримання) ТОВ «СНЕ.Т» звільнення від сплати ввізного мита.

Відповідно до п.3 ст.22 «Уповноважений експортер» Доповнення І Угоди (пункту 3 статті 23 «Затверджений експортер» Протоколу І Угоди) митні органи повинні надати затвердженому експортерові номер митного дозволу, який має бути вказаний на декларації про походження EUR- MED (на декларації-інвойс).

Відповідно до роз`яснень листа ДФС України від 28.12.2018 №40584/7/99-99-19-04-17 без здійснення верифікації (перевірки достовірності) для цілей застосування преференцій вважаються непридатними документи про походження товарів з технічних причин, а саме структура номера авторизації уповноваженого експортера не відповідає структурі номера (різниця у кількості літер та/або цифр), доведеного до митниць (пункт 3 статті 22 Доповнення І Угоди).

У поданих TOB «СНЕ.Т» до митного оформлення інвойсах з метою підтвердження преференційного походження товарів від 21.11.2017 №625195, від 06.02.2018 №323972, від 31.08.2018 №626821, від 08.04.2019 №628062, від 19.08.2019 №326856 зазначено не декларацію-інвойс, складену експортером на партію товарів, фактурна вартість яких не перевищує 6000 євро (код документа 7016), а декларації-інвойси, складені уповноваженим експортером (код документа 7012), при цьому структура номера авторизації затвердженого експортера DE3164543 не відповідає структурі номера DE/0000/EA/0000, доведеного до митниць листом ДФС України від 21.12.2015 №46669/7/99-99- 25-02-03-17, чим порушено норми пункту 3 статті 22 Доповнення І Угоди (пункту 3 статті 23 Протоколу І Угоди). Отже, в даному випадку документ про походження вважається непридатним з технічних причин для цілей застосування преференцій.

На підставі вищевикладеного перевіркою встановлено, що преференційне походження товарів не підтверджено, пільги надані (отримані) з порушенням вимог Угоди. Вказані порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 17 888,99 грн. (мито - 14 907,49 грн., ПДВ - 2 981,50 грн.).

Не погодившись із висновками, наведеними в акті перевірки, позивач подав до Подільської митниці Держмитслужби заперечення на акт документальної невиїзної перевірки №58 від 08.10.2019.

Однак відповідач листом від 20.10.2020 «Про розгляд заперечення до акта документальної невиїзної перевірки» повідомив про те, що заперечення позивача залишено без задоволення. У цьому листі підтверджено, зокрема, що 04.03.2020 листом №16 ТОВ «СНЕ.Т» було надано паперові копії документів, в тому числі інвойсу від 17.12.2019 №326856. Даний інвойс мас аналогічний номер, проте відрізняється своєю датою та номером уповноваженого експортера (DE/7350/ZA/0112) та не завірений належним чином. Враховуючи вищевикладене, даний документ не може братись до уваги митними органами в якості документа, що підтверджує преференційне походження товару.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 23.10.2020 №9 та №9.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно ч.1 ст. 281 Митного кодексу України допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Статтею 43 МК України визначено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару. Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Позивач зазначив у митних деклараціях значення ввізного мита на рівні 0%, посилаючись на преференції, передбачені Угодою про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, яка ратифікована Законом України від 16 вересня 2014 року № 1678-VII (далі - Угода).

Відповідно ст. 26 Угоди положення глави "Національний режим та доступ товарів на ринки" розділу "Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею" застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.

Для цілей цієї Глави "походження" означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди ("Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва").

Згідно статей 27 та 29 Угоди для цілей цієї Глави "мито" включає будь-яке мито або інший платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару, зокрема будь-який додатковий податок або додатковий платіж, пов`язаний з імпортом або експортом товару.

Кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди (далі - Графіки).

Відповідно до пункту 1 статті 16 Протоколу І до Угоди (Протокол щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва) товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або

(b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Відповідно до ч.1 та 4 ст. 22 Протоколу І до Угоди передбачено, що декларація інвойс, зазначена в статті 16(1)(b) цього Протоколу, може бути складена:

(a) затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або

(b) експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Складання декларації інвойс здійснюється експортером шляхом штампування, машинописного чи поліграфічного друкування на інвойсі, повідомленні про доставку чи іншім комерційнім документі декларації, текст якої наведено у Додатку IV до цього Протоколу, з використанням однієї з мовних версій, викладених у цьому Додатку, і згідно з чинним законодавством країни експорту.

Згідно з ч.5 ст. 22 Протоколу І до Угоди декларації інвойс мають бути власноручно підписані експортером, що їх склав. Проте затверджений експортер у розумінні статті 23 цього Протоколу не повинен підписувати такі декларації, якщо він надав митним органам країни експорту письмове зобов`язання нести повну відповідальність за всі декларації інвойс, у яких він зазначений, так, ніби вони підписані ним власноручно.

Відповідно до ч.1 ст.23 Протоколу І до Угоди митні органи країни експорту можуть надати будь-якому експортерові, що надалі іменуватиметься "затвердженим експортером", який часто перевозить товари за цією Угодою, право складати декларації інвойс незалежно від вартості товарів, щодо яких вони складаються. Експортер, який бажає одержати такий дозвіл, повинен надати митним органам усі гарантії, які вони вважатимуть необхідними для підтвердження статусу походження товарів, а також виконання всіх інших умов цього Протоколу.

Текстом декларації інвойс, відповідно додатку IV до Протоколу І Угоди, є зазначення напису наступного змісту: "Експортер продукції, на яку поширюється цей документ (митний дозвіл №…), заявляє, що за винятком випадків, де це явно зазначено, ці товари є товарами преференційного походження…" (Українська версія).

Згідно Примітки 1 додатку IV до Протоколу І Угоди, якщо оформлення декларації здійснюється уповноваженим експортером, номер митного уповноваження повинен бути зазначений у цьому місці. Якщо оформлення декларації здійснюється не уповноваженим експортером, слова в дужках залишаються без заповненням або залишається вільне місце.

При цьому, відповідно до ст.1 Рішення підкомітету Україна - ЄС з питань митного співробітництва №1/2018 від 21.11.2018 про заміну Протоколу I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, Протокол І «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами-членами, з іншої сторони, замінено текстом, викладеним у Додатку до цього рішення.

Згідно ст.1 «Правила походження, що застосовуються» Протоколу І щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва, з метою імплементації цієї Угоди застосовуються Доповнення I і відповідні положення Доповнення II до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження.

Згідно ст.3 вказаного рішення підкомітету воно набирає чинності з дня його схвалення і застосовується з 1 січня 2019 року.

Відповідно до п. 1 ст. 15 «Загальні вимоги» Доповнення І до Конвенції, товари, що походять з однієї з Договірних Сторін, і ввозяться в інші Договірні Сторони, підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів, що підтверджують походження:

(a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III а;

(b) сертифікат з перевезення товару EUR-MED, зразок якого наведений у Додатку III b;

(c) у випадках, вказаних у Статті 21(1), декларація (надалі іменуватиметься "декларацією походження" або "декларацією походження EUR-MED"), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у Додатку IV a і b.

Відповідно до Додатку ІVa «Текст декларації походження» Доповнення І до Конвенції декларація про походження, декларація походження, текст якої наведено нижче, має бути складена відповідно до наступних посилань. Проте самі посилання передруковувати не обов`язково.

Також у цьому додатку наведено версію німецькою мовою, яка аналогічна тій, що зазначена у додатку IV до Протоколу І Угоди.

Згідно примітки 1 Додатку IVa «Текст декларації походження» Доповнення І до Конвенції, якщо оформлення декларації здійснюється уповноваженим експортером, номер митного уповноваження повинен бути зазначений у цьому місці. Якщо оформлення декларації здійснюється не уповноваженим експортером, слова в дужках залишаються без заповненням або залишається вільне місце.

Відповідно до п.1 ст.21 «Умови складання декларації про походження або декларації про походження EUR-MED» Доповнення І до Конвенції , декларація про походження або декларація про походження EUR-MED, зазначена в статті 15(1)(c), може бути складена:

(a) уповноваженим експортером відповідно до положень Статті 23, або

(b) експортером на будь-яку партію товару, що складається з однієї або більше одиниць упаковки, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Отже, з метою підтвердження преференційного походження товару експортер продукції може скласти декларацію інвойс, що полягає у здійсненні запису визначеного тексту декларації. Таким чином, така декларація є невід`ємною частиною відповідного комерційного документа.

При цьому, відмінність у написі, який має міститьсь в деклараціях інвойсах залежно від того, складаються вони затвердженим експортером чи експортером партії товару, вартість якого не перевищує 6000 євро, полягає у тому, чи містить такий напис номер митного уповноваження, виданого затвердженому експортеру, як вказано у Протоколі, або уповноваженому експортеру, як зазначається у Конвенції.

Також суд звертає увагу на те, що згідно ст.23 Доповнення І до Конвенції, підтвердження про походження є дійсним протягом чотирьох місяців з дати видачі в Договірній стороні-експортері та у зазначений період має бути подане до митних органів країни імпорту. Підтвердження про походження, що подаються до митних органів Договірної сторони-імпортера пізніше кінцевої дати подання, вказаної в пункті 1 цієї Статті, можуть бути прийняті з метою застосування преференційного режиму, якщо вони не були подані до встановленої кінцевої дати через виняткові обставини.

Підставою для застосування позивачем преференції були складені експортером - компанією «Calbe Chemie GmbH» декларацій інвойсів (у яких вказаний митний авторизаційний номер експортера - DE3164543) - відповідних записів у інвойсах №625195 від 21.11.2017р., №323972 від 06.02.2018р., №626821 від 31.08.2018р., №628062 від 08.04.2019р. та №326856 від 19.08.2019 (у подальшому експортером було надано позивачу інвойс №326856 від 17.12.2019).

Такі записи (декларації інвойси) були вчинені експортером німецькою та українською мовами.

Отже, складені експортером декларації інвойси відповідно до вказаних вище норм давали позивачу право на застосування передбачених Угодою про асоціацію преференцій, тому позивачем правомірно було зазначено у митних деклараціях значення ввізного мита на рівні 0%.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що структура номера авторизації затвердженого експортера DE3164543 не відповідала структурі номера DE/0000/EA/0000, доведеного до митниць листом ДФС України від 21.12.2015 №46669/7/99-99-25-02-03-17, суд зазначає наступне.

Листом від 23.01.2020 фірма «Calbe Chemie GmbH» підтвердила, що вона являється офіційним експортером продукції преференційного німецького походження. Виданий та затверджений митний авторизаційний номер DE/7350/ZA/0112. Відповідно до німецького законодавства номер DE3164543, який вказувався в інвойсах при поставці товарів на адресу ТОВ «СНЕТ» також підтверджує, що компанія являється офіційним експортером продукції преференційного німецького походження.

Суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 22 Доповнення I до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, митні органи Договірної сторони-експортера можуть надати будь-якому експортерові (далі - "уповноважений експортер"), який часто перевозить товари за положеннями цієї Конвенції, право складати декларації про походження або про декларації походження EUR-MED незалежно від вартості товарів, щодо яких вони складаються. Експортер, який бажає одержати такий дозвіл, повинен надати митним органам усі гарантії, які вони вважатимуть необхідними для підтвердження статусу походження товарів, а також виконання всіх інших умов цієї Конвенції.

Водночас, надання експортеру митного дозволу перебуває в межах виключної компетенції митних органів країни-експортера, учасника Угоди.

Таким чином, перевірка наявності в затвердженого експортера правових підстав для проставляння декларації інвойсу перебуває поза межами компетенції митних органів країни-імпортера (відповідача).

За умови подання документів із підтвердженням преференційного походження, сумніви в оформленні таких документів не можуть бути підставою для відмови у визнанні преференційного статусу. Тобто, на імпортера не може бути покладено тягар доказування наявності в експортера правових підстав для підтвердження преференційного походження.

Крім того, відповідач сам вказує й про те, що структуру номерів митного дозволу затверджених експортерів країн Європейського Союзу було доведено до митниць листом Державної фіскальної служби України від 21.12.2015 №46669/7/99-99-25-02-03-17 «Про надання інформації», інформація про які є конфіденційною і не підлягає розголошенню.

Водночас, суд звертає увагу на те, що ст.31-32 Доповнення I до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження передбачають, що митні органи Договірних Сторін повинні надавати один одному через Європейську Комісію зразки відбитків печаток, які використовують у їхніх митних службах для видачі сертифікатів з перевезення товару EUR.1 та EUR-MED, а також адреси митних органів, які відповідають за перевірку цих сертифікатів, декларацій про походження та декларацій про походження EUR-MED.

З метою належного застосування цієї Конвенції Договірні Сторони повинні допомагати один одному, через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 та EUR-MED, декларацій про походження і декларацій про походження EUR-MED та правильності інформації, що міститься в цих документів.

Подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватися у довільному порядку або тоді, коли митні органи Договірної сторони-імпортера мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цієї Конвенції.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї Статті митні органи Договірної сторони імпортера повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED та інвойс, якщо він була поданий, декларацію про походження або декларацію про походження EUR-MED, або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, за необхідності, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути надіслані для обґрунтування запиту про здійснення перевірки.

Перевірка має бути здійснена митними органами Договірної сторони - експортера. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними.

Якщо митні органи Договірної сторони імпортера вирішують призупинити надання преференційного режиму для товарів, щодо яких здійснюється перевірка, до надходження результатів цієї перевірки, імпортеру пропонується видача продукції із застосуванням будь-яких запобіжних заходів, які вважатимуться необхідними.

Митні органи, на запит яких була здійснена перевірка, мають бути якнайшвидше повідомлені про її результати. Ці результати повинні чітко вказувати на те, чи є перевірені документи достовірними та чи розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з однієї з Договірних Сторін і відповідають іншим вимогам цієї Конвенції.

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Отже, вказані норми передбачають взаємодію договірних сторін, зокрема, ними передбачено право та спеціальний порядок перевірки достовірності та правильності інформації (у тому числі декларацій інвойсів), що міститься у відповідних документах.

При цьому, наведені положення фактично передбачають презумпцію достовірності документів до тих пір, поки митні органи країни експорту за запитом митних органів країни імпорту за результатами проведеної перевірки не доведуть протилежного (за винятком ситуації, що відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів).

Проте відповідач не вчиняв дії, спрямовані на перевірку документів про походження товарів, вказаних позивачем у митних деклараціях.

Щодо доводів відповідача про те, що декларацію-інвойс складено експортером 19.08.2019 на інвойсі №326856, а пільгу (за кодом 410) TOB «СНЕ.Т» було отримано 24.12.2019 під час митного оформлення за МД від 24.12.2019 №UA401160/2019/402565 (за межами 4-місячного строку), суд зазначає наступне.

Листом від 23.01.2020 фірма «Calbe Chemie GmbH» проінформувала, що дата оформлення інвойса №326856 (19.08.2019) вказана помилково. По даній даті був оформлений інвойс-проформа на оплату товара (19.08.2019). Правильною датою оформлення інвойса №326856 слід вважати 17.12.2019.

Відповідно до листа від 30.01.2020 фірма «Calbe Chemie GmbH» повідомила позивача, що оформлений інвойс №326856 від 17.12.2019 року буде направлений в найкоротшій час кур`єрською поштою.

Позивач вказує, що така обставина (щодо помилковості дати) підтверджується змістом інших складених експортером документів, які супроводжували партію імпортованого товару та були надані позивачем під час його митного оформлення разом з митною декларацією від 24.12.2019р. №UA401160/2019/402565, а саме: пакувального листа №529686 від 18.12.2019 та міжнародною товарно-транспортної накладної (CMR) №474100 від 18.12.2019.

Інвойс №326856 від 17.12.2019 був наданий і відповідачу, що останнім не заперечувалось. Проте такий не було взято митним органом до уваги з причин, вказаних у листі від 20.10.2020 "Про розгляд заперечення до акта документальної невиїзної перевірки". Відповідачем було вказано, що даний інвойс мас аналогічний номер, проте відрізняється своєю датою та номером уповноваженого експортера (DE/7350/ZA/0112) та не завірений належним чином.

Проте наведені відповідачем доводи є безпідставними, враховуючи вищевказані висновки суду та те, що вказаний номер уповноваженого експортера (DE/7350/ZA/0112) зазначається самим експортером у листі від 23.01.2020 як такий, що йому виданий і затверджений.

Також відповідачем не вказано, в чому саме полягає те, що інвойс від 17.12.2019 не завірений належним чином.

При цьому, відповідно до ст.29 Доповнення I до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, виявлення незначних розбіжностей між відомостями, наведеними в підтвердженні походження та документах, поданих до митної служби для виконання формальностей, пов`язаних з імпортуванням товарів, не спричиняє ipso facto нікчемності такого підтвердження походження, якщо належним чином встановлено, що цей документ відповідає представленим товарам.

Очевидні формальні помилки у підтвердженні походження, такі як друкарська помилка, не є причиною для відхилення такого документа, якщо ці помилки не викликають сумнівів щодо правильності відомостей, наведених у документі.

Таким чином, вказана вище помилка щодо дати, яка містилась в інвойсі №326856, була очевидно формальною. При цьому таку помилку було виправлено експортером і позивач повідомив про це митному органу, надавши відповідний інвойс з правильною датою, тому неврахування відповідачем такого документу, як підстави для надання преференцій, є помилковими.

Отже, суд вважає безпідставними висновки відповідача стосовно неможливості застосування до спірних митних декларацій позивача преференції за кодом "410" (товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС), які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень.

Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 4204 грн., тому такі витрати слід присудити на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю "CHE.T" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Подільської митниці Держмислужби від 23.10.2020 за №9 та №9.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "CHE.T" витрати по сплаті судового збору в розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Подільської митниці Держмитслужби.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 19 травня 2021 року

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "CHE.T" (вул. Тернопільська, 17/2А,Хмельницький,Хмельницька область,29018 , код ЄДРПОУ - 37329779)
Відповідач:Подільська митниця Держмитслужби (вул. Лебединського, 17,Вінниця,Вінницька область,21034 , код ЄДРПОУ - 43350542)

Головуючий суддя Д.А. Божук