Справа № 420/12812/20
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/12812/20
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д..

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, як особі з інвалідністю в наслідок війни 1 групи, у розмірі, меншому ніж передбачено частиною 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- зобов`язати Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму - 12260 гривень щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 р., як особі з інвалідністю в наслідок війни 1 групи, у розмірі, відповідно до частини 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що йому, як особі з інвалідністю внаслідок війни 1 групи, була нарахована та виплачена у квітні 2020 року разова грошова допомога до 5 травня у розмірі 4120 гривень. Позивач звернувся до Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області з запитом від 08.10.2020 року щодо нарахування та виплати йому матеріальної допомоги до 5 травня 2020 року, як інваліду 1 групи внаслідок війни, та у разі виявлення недоліків при нарахуванні цієї допомоги їх усунути. У відповіді Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області від 08.10.2020 року зазначило, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 19.02.2020 р. №112 встановлено виплату разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни 1 групи у розмірі - 4120 гривень. Дії відповідача щодо виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у меншому розмірі, ніж передбачено частиною 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», позивач вважав протиправними

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнані протиправними дії Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік як особі з інвалідністю в наслідок війни 1 групи у розмірі, меншому ніж передбачено частиною 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

Зобов`язано Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму - 12 260 гривень щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 р. як особі з інвалідністю в наслідок війни 1 групи у розмірі, відповідно до частини 4 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою залишити адміністративний позов без розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив про неврахування судом першої інстанції того факту, що, оскільки ч. 4 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлена пряма заборона використання розміру мінімальної пенсії за віком для визначення розмірів усіх видів допомог, крім пенсій, тому у відповідача відсутні правові підстави для доплати.

Апелянт наголошує, що зазначена грошова допомога не могла була бути виплачена позивачу у розмірі, що перевищує суму зазначену в Постанові Кабінету Міністрів України № 112.

Також апелянт зазначає, що позивач пропустив шестимісячний строк на звернення із позовом до суду, оскільки останній мав дізнатися про порушення своїх прав у місяці зарахування та виплати допомоги квітень 2020 року, а до суду звернувся лише 20.11.2020 року.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилався на доводи ідентичні тим, що викладені в позовній заяві та узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є ветераном війни - інвалідом війни та є особою з інвалідністю 1 групи, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

Разова грошова допомога до 5 травня за 2020 рік нарахована позивачу у розмірі 4120 грн., як особі з інвалідністю внаслідок війни 1 групи.

08 жовтня 2020 року позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом в якому просив надати інформацію щодо нарахування йому матеріальної допомоги до 05 травня 2020 року, як інваліду І групи внаслідок війни, (а.с. 10) а саме:

- у якій сумі нарахована грошова допомога;

- дата транзакції;

- згідно якої норми нормативно-правового акта була нарахована позивачу матеріальна допомога.

Також, позивач просив у разі виявлення недоліків при нарахуванні матеріальної допомоги до 5 травня 2020 року, їх усунути та проінформувати його у письмовому вигляді.

За результатом розгляду запиту Управлінням соціальної політики Чорноморської міської ради Одеської області надана відповідь викладена у листі від 09.10.2020 року №2821/2 (а.с. 11-12), в якій зазначено, що Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувань» від 19.02.2020 року №112, встановлено виплату разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни І групи у розмірі 4120, 00 грн. Разова грошова допомога в розмірі 4120,00 грн. була перерахована на картковий рахунок ОСОБА_1 у квітні 2020 року. Щодо дати транзакції, позивачу необхідно звернутись до відповідних банківських установ. У зв`язку з тим, що виплата щорічної разової грошової допомоги здійснена в розмірі, передбаченому чинним законодавством, правові підстави для доплати в управління відсутні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання разової грошової допомоги у належному розмірі порушено, оскільки встановлено виплату такої допомоги у розмірі, меншому ніж передбачено статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (надалі Закон №3551-XII в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) щорічно до 5 травня інвалідам війни І групи виплачується разова грошова допомога у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-VI частина 5 ст. 13 Закону №3551-XII викладено у такій редакції «Щорічно до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI.

В подальшому, Законом України від 28 грудня 2014 року №79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01 січня 2015 року, розділ VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова від 19.02.2020 року №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», п.п. 1 п. 1 якою визначено, що у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).

Зокрема, у Постанові Кабінету Міністрів України №112 від 19 лютого 2020 року (набрала чинності 25 лютого 2020 року) визначено розмір виплати разової грошової допомоги особам з інвалідністю внаслідок війни І групи - 4120 гривень.

Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року у справі 1-247/2018(3393/18) визнані таким, що не відповідають Конституції України, окремі положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, з 27.02.2020 року, а ні приписи п. 26 розділу VI Бюджетного кодексу України у частині дії ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», у редакції п. 20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» об`єктивно не можуть запроваджувати правил призначення та виплати допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Таким чином, з 27.02.2020 року у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998р. №367-ХІV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю внаслідок війни І групи у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Також, апеляційний суд зазначає, що справа яка переглядається апеляційним судом є типовою по відношенню до зразкової справи № 440/2722/20, в якій, рішенням Верховного Суду від 29.09.2020 року, яке набрало законної сили 13.01.2021 року, встановлено, що позивач має право на отримання щорічного разової грошової допомоги до 05 травня за 2020 рік, в розмірі встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998р. №367-ХІV.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо виплати позивачу щорічної разової допомоги до 05 травня 2020 року в розмірі встановленому Постановою КМУ № 112 від 19.02.2020, оскільки норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов КМУ, на які посилається апелянт, не можуть змінювати приписів Закону України, і не позбавляють позивача права встановленого законом, а відсутність механізму виплати не звільняє державу в особі уповноваженого органу від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти особу права на отримання належних їй сум допомоги.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України від 14 листопада 2019 року №294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2020 року становить 1638 гривень.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 розмір разової грошової допомоги до 5 травня особі з інвалідністю внаслідок війни І групи у 2020 році становить 16380,00 грн. (1638,00 грн. х 10). Сума недоотриманих позивачем коштів становить 12260,00 грн. Виплата позивачу разової грошової допомоги у сумі 4120,00 грн. не відповідає приписам частини 5 статті 13 Закону №3551-ХІІ та свідчить про порушення прав позивача на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Статтею 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

В частині аргументів апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, апеляційний суд зазначає, що судом першої інстанції здійснено оцінку таких тверджень, зокрема зазначено, що відповідно до абзацу 2 частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо виплати разової грошової допомоги до 05 травня як учаснику бойових дій у розмірі, встановленому Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», 08 жовтня 2020 року. Відповідач, в свою чергу, відмовив у задоволенні заяви, з огляду на відсутність правових підстав, про що повідомив позивача листом від 09 жовтня 2020 року №2821/2.

З адміністративним позовом позивач звернулася до адміністративного суду 20 листопада 2020 року, що підтверджується відбитком штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції.

Таким чином, позивач своєчасно звернувся до адміністративного суду за захистом свого порушеного права, а відповідач помилково обчислює строк звернення до суду з моменту перерахування коштів на рахунок позивача (з квітня 2020 року), оскільки про порушене право позивач дізнався лише у жовтні 2020 року після отримання відповіді на її звернення.

Інші доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України ст.ст. 2-12, 72-77, 257, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі № 420/12812/20 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 18.05.2021 року.

Головуючий суддя Домусчі С.Д.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.