Справа № 161/6129/21
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6129/21
Провадження № 2-а/161/166/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Пушкарчук В.П.

при секретарі - Фурман Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

02.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що 24.03.2021 року поліцейським роти № 2 УПП у Волинській області ДПП рядовим поліції Черняк О.П. (далі - поліцейський) було винесено відносно нього постанову серії ЕАН № 3966939, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. (далі - оскаржувана постанова). Згідно оскаржуваної постанови, він, 24.03.2021 року о 21:05, у м. Луцьку по пр-ту Соборності, 39, керував транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 «а» ПДР України. Вважає оскаржувану постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню. Так, 24.03.2021 року перед тим як сісти за кермо свого автомобіля, ним було повністю перевірено його технічний стан та будь-які несправності не виявлені. Під час руху його зупинили працівники поліції та повідомили про порушення вимог п. 19.1 «а» ПДР України. На його зауваження, що світлові прилади були увімкнені поліцейський до уваги не прийняв. Надалі, інспектор поліції взяла у нього посвідчення водія та пішла до службового автомобіля, однак до нього повернувся інший поліцейський, який вручив йому оскаржувану постанову. На його переконання оскаржувана постанова винесена із невідповідністю вимогам матеріального права та грубим порушенням процесуального права, а тому просить визнати її протиправною, провадження відносно нього за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити та стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати по справі.

07.05.2021 року представником відповідача було подано відзив на вищевказану позовну заяву. В обгрунтвання своїх заперечень щодо позову зазначає, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП беззаперечно підтверджується відеозаписами із портативного відео реєстратора службового автомобіля поліції та нагрудної боді-камери патрульного поліцейського. Зокрема, на відеозаписах чітко зафіксовано рух транспортного засобу Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби. У зв`язку з цим ОСОБА_1 було зупинено. Дана обставина також свідчить про безпідставність доводів позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. У свою чергу, зміст постанови та порядок її винесення в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити.

12.05.2021 року від позивача надійшла до суду відповідь на відзив у якій останній вказує, що доводи сторони відповідача в жодній мірі не спростовують доведеність його вини в інкримінованому правопорушенні. Вважає, що рішення про притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП було прийнято поліцейським ще до проведення розгляду справи, що свідчить про упередженість працівника поліції. При цьому, оскаржувана постанова не містить жодних відомостей щодо технічного пристрою, яким проводилася фіксація порушення. Наведене свідчить по необґрунтованість, безпідставність та неправомірність винесення відносно нього оскаржуваної постанови.

Позивач в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву з проханням розгляд справи здійснювати у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Від представника відповідача до початку судового засідання також надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності, а у задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.03.2021 року поліцейським роти № 2 УПП у Волинській області ДПП рядовим поліції Черняк О.П. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову серії ЕАН № 3966939, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Як вбачається з вищевказаної постанови, 24.03.2021 року о 21:05, в м. Луцьку по пр-ту Соборності, 39, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 «а» ПДР України.

Згідно п. 19.1 «а» ПДР України у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, стороною відповідача було надано відеозаписи із портативного відео реєстратора службового автомобіля поліції та нагрудної боді-камери патрульного поліцейського.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб.

На відеозаписі з портативного відео реєстратора службового автомобіля поліції зафіксовано рух транспортного засобу Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Луцьку по пр-ту Соборності зі сторони пр-ту Перемоги в напрямку Гіпермаркету «Там-Там». При цьому, автомобіль поліції з якого проводилася відео фіксація рухався за вказаним транспортним засобом позаду таким чином, що той факт, чи були ввімкнені фари ближнього світла чи не були встановити неможливо.

Зазначена вище обставина унеможливлює встановити факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби.

У свою чергу, на відеозаписі із нагрудної боді-камери патрульного поліцейського зафіксовано лише обставини вручення ОСОБА_1 оскаржуваної постанови та роз`яснення йому порядку сплати накладеного на нього штрафу.

Також слід наголосити, що у постанові про порушення ПДР обов`язково має бути вказано технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото- чи відеозапис порушення.

Вищевказана правова позиція повністю узгоджується із постановою Верховного Суду від 13.02.2020 року, винесеною у справі № 524/9716/16-а.

Однак, в оскаржуваній постанові відомості про технічні засоби, за допомогою яких здійснено відеозапис подій, які мали місце 24.03.2021 року о 21:05, в м. Луцьку по пр-ту Соборності, 39, за участі водія транспортного засобу Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 - відсутні.

Із наведеного слідує, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, жодним чином необґрунтований.

У своєму позові ОСОБА_1 також посилається на порушення процедури розгляду справи за наслідками якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема, що патрульними поліцейськими в повній мірі було проігноровано порядок розгляду справи.

Вищевказана обставина стороною відповідача, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, жодним чином спростованою не була.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Така правова позиція узгоджується з позиціями, що викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 року у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 року у справі № 295/3099/17 та від 05.03.2020 року по справі № 607/7987/17.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На переконання суду, постанова серії ЕАН № 3966939 від 24.03.2021 року була винесеною відносно ОСОБА_1 із невідповідністю норм матеріального права та грубим порушенням вимог процесуального права, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та скасування постанови задоволені судом, то із УПП у Волинській області ДПП на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 454 грн.

На підставі ст.ст. 122, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними дій та скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора батальйону № 1 роти № 2 Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП рядового поліції Черняк Ольги Петрівни серії ЕАН № 3966939 від 24.03.2021 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук