Справа № 540/3213/20
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/3213/20
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Зуєвої Л.Є.,

суддів: Коваля М.П., Кравця О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, 3-тя особа Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства юстиції України та просив визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо відмови позивачу у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог ст. 43 і 63 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 р. № 704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.10.2020 р. основного розміру пенсії;

- зобов`язати Міністерство юстиції України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, у відповідності до вимог ст. 43 і 63 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 р. № 704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.10.2020 р. основного розміру пенсії.

В обґрунтування позову зазначалось, що позивач 02.09.2020 року звернувся до Міністерства юстиції України із заявою про видачу нової довідки про склад грошового забезпечення із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для проведення з 01.10.2020 року перерахунку основного розміру його пенсії. Листом №41585/М-25260/16.3.2 від 18.09.2020 року відповідач відмовив позивачу у видачі нової довідки про склад грошового забезпечення. Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року задоволено клопотання представника позивача про залучення до участі у справі Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства та вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та продовжити строк підготовчого засідання на 30 днів.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у м. Херсоні о 14:15 год позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства юстиції України щодо не розгляду в належний спосіб заяви ОСОБА_1 щодо видачі оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 р. у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 р. № 704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.10.2020 р. основного розміру пенсії.

Визнано протиправними дії Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо відмови у наданні та підготовці ОСОБА_1 оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 р. у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 р. № 704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.10.2020 р. основного розміру пенсії.

Зобов`язано Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції підготувати та надати ОСОБА_1 нову довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 05.03.2019 р., у відповідності до ст. 43 і 63 ЗУ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", ст. 9 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та з врахуванням положень постанови КМУ від 30.08.2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.10.2020 р. основного розміру пенсії.

Не погоджуючись з таким рішенням, Міністерство юстиції України надало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає лише доводи щодо не погодження з рішенням суду щодо визнання протиправними дій Міністерства юстиції України щодо не розгляду в належний спосіб заяви ОСОБА_1 щодо видачі оновленої довідки про грошове забезпечення. Апелянт зазначає, що позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій Мін`юсту щодо відмови у підготовці та надані довідки про розмір грошового забезпечення, позивач не оскаржує лист Міністерства юстиції України від 18.09.2020 р. за №41585/М-25260/16.3.2 як відповідь на звернення надану у відповідності Закону України «Про звернення громадян». Предметом доказування у вказаній справі є визначення правомірності або протиправності дій Мін`юсту щодо видачі довідки про грошове забезпечення, яке, на думку ОСОБА_1 , призвело до порушення пенсійних прав позивача. Правовідносини в сфері пенсійного забезпечення, які виникли між учасниками справи регулюються, зокрема Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», проте судом першої інстанції в порушення норм процесуального права розглянуто справи щодо частини позовних вимог в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Відзив на апеляційну скаргу позивачем до суду не надано.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, згідно із довідкою про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 14.06.2012 року № 23/4/1-446 пенсія позивачу обрахована в основному розмірі 90 % грошового ззабезпечення, яке склдалось з посадового окладу 1050,00 грн., окладу за військовим званням 125 грн., процентна надбавка за вислугу років 35% - 411,25 грн., надбавка за особливо важливі завдання 50 % - 793,13 грн., надбавка за кваліфікаційну категорію медичних працівників 5 % - 52,50 грн., премія 70 % - 1110,38 грн.

З 01.01.2018 р. розмір пенсії ОСОБА_1 перераховано на виконання п.п.1, 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 р. № 103, що складається з таких складових: посадовий оклад 5640 грн., оклад за військовим званням 1340 грн., процентна надбавка за вислугу років 45 % - 3141,00 грн.

02.09.2020 р. позивач звернувся до Міністерства юстиції України із заявою про надання оновленої довідки для перерахунку пенсії із зазначенням посадового окладу та додаткових складових грошового забезпечення.

Листом № 41585/М-25260/16.3.2 від 18.09.2020 року Міністерство юстиції України відмовило позивачу у видачі нової довідки про склад грошового забезпечення, з підстав того, що довідки про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії готуються уповноваженими органами Міністерства юстиції України на підставі списків, наданих Головним Управлінням Пенсійного фонду України. Міністерством юстиції України визначені уповноважені органи для видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, які проходили службу в Державній кримінально-виконавчій службі України Департамент з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції. Крім того зазначило, що підстави для видачі довідок про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій згідно із листами Міністерства соціальної політики України від 03.03.2020 року № 3224/0/2-20/54 та від 17.07.2020 року № 2260/0/5-20/29, відсутні.

Крім того, матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 від 02.09.2020 року до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про надання оновленої довідки для перерахунку пенсії із зазначенням посадового окладу та додаткових складових грошового забезпечення.

Листом від 15.09.2020 року № 3.1/714-20/Н-628 Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції повідомив позивача, що від ГУПФУ в Херсонській області не було надано списків з переліком осіб, пенсії яких підлягають перерахунку станом на 05.03.2019 року.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що саме дії Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо відмови у складанні та наданні оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019 р. є неправомірними, та саме Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції необхідно зобов`язати підгодовувати та надати ОСОБА_1 оновлену довідку про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії для здійснення обчислення перерахунку з 01.10.2020 року основного розміру пенсії.

Разом з тим, суд першої інстанції зазначив, що Міністерство юстиції України не надано суду належних та допустимих доказів, розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.09.2020 року у відповідності з вимогами Закону України Про звернення громадян, а саме не спрямовано заяву за належністю, а в порушення вимог вказаного закону повідомлено про відмову у підготовці та надані довідки про розмір грошового забезпечення, тому суд прийшов до до висновку, що Міністерство юстиції України допущені протиправні дії саме щодо не розгляду в належний спосіб заяви ОСОБА_1 щодо видачі оновленої довідки про грошове забезпечення станом на 05.03.2019 року.

Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а саме щодо доводів апелянта про протиправність рішення суду в частині виходу за межі позовних вимог, колегія суддів приходить до наступного.

Приписами ч.2 ст. 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, між Міністерством юстиції України та позивачем виник спір щодо здійснення Мін`юстом повноважень у сфері праці, зайнятості населення та соціального захисту громадян та публічної житлової політика, зокрема щодо призначення, перерахунку та здійснення страхових виплат у сфері відповідних видів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Позивач в позовній заяві зазначає, що дії Мін`юсту щодо не виготовлення та ненадання до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області оновленої довідки про грошове забезпечення є протиправними та такими, що грубо порушують його пенсійні права.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що підставами адміністративного позову ОСОБА_1 визначено порушення Мін`юстом чинного законодавства щодо видачі довідки про грошове забезпечення та вказаними підстави обгрунтовуються позовні вимоги, зокрема позивач просив визнати протиправними дій Мін`юсту щодо відмови у підготовці та надані довідки про розмір грошового забезпечення та зобовзяати останнього видати таку довідку.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що на Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства покладено функції по складанню довіди про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії, тому ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року залучено до участі у справі Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства та вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та продовжити строк підготовчого засідання на 30 днів.

Залучивши ще одного відповідача, розглянувши справу по суті, суд першої інстанції визнав протиправними дії Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо відмови у наданні та підготовці ОСОБА_1 оновленої довідки про грошове забезпечення та зобов`язав Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції підготувати та надати ОСОБА_1 нову довідку про розмір його грошового забезпечення.

В зазначеній частині позовних вимог рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року в апеляційній скарзі апелянтом не оскаржується, Міністерством юстиції України не наведено жодних мотивів та висновків щодо не погодження з рішенням суду першої інстанції щодо суті самого спору.

Апелянт посилається у своїй апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно визнано протиправними дії Міністерства юстиції України щодо не розгляду в належний спосіб заяви ОСОБА_1 щодо видачі оновленої довідки про грошове забезпечення, тому що позивач не оскаржує лист Міністерства юстиції України від 18.09.2020 за №41585/М-25260/16.3.2 як відповідь на звернення, надану з порушенням Закону України «Про звернення громадян».

Матеріалами справи встановлено, що предметом спору та відповідно доказування у цій справі є визначення правомірності або протиправності дій Міністерства юстиції України щодо видачі довідки про грошове забезпечення, яке, на думку ОСОБА_1 , призвело до порушення його пенсійних прав.

Судом встановлено, що 02.09.2020 року позивач звернувся з заявою до Міністерства юстиції про підготовку та надання оновленої довідки для перерахунку пенсії із зазначенням посадового окладу та додаткових складових грошового забезпечення.

Листом від 18.09.2020 року № 41585/М- 25260/ 16.3.2 «Щодо розгляду заяви» позивача було повідомлено про розгляд його заяви по суті з посиланням на нормативно-правове регулювання питання видачі оновленої довідки для перерахунку пенсії та про відмову у видачі довідки, крім того роз?яснено, що функціональні обов?язки по видачі відповідних довідок для перерахунку пенсії покладено на Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції, визнаючи протиправними дії Міністерства юстиції України щодо не розгляду в належний спосіб заяви ОСОБА_1 щодо видачі оновленої довідки про грошове забезпечення дійшов помилкового висновку щодо не розгляду у належний спосіб заяви позивача, при цьому посилання суду у мотивувальній частині рішення на порушення Міністерством юстиції України вимог Закону України «Про звернення громадян» при розгляді звернення позивача є помилковим, так як заява ОСОБА_1 від 02.09.2020 р. не є зверненням у розумінні Закону України «Про звернення громадян», а заявник не просив надати інформацію, а просив вчинити певні дії, а саме видати довідку для перерахунку пенсії.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суди зобов`язані вжити передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребовування доказів з власної ініціативи, а в разі необхідності вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу, що задоволення судом у цій справі лише позовної вимоги про визнання протиправними дії щодо не розгляду в належний спосіб заяви позивача означає, що відповідне рішення не створило жодних правових наслідків та не відновило порушене право позивача.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 січня 2019 року справі № 825/2845/15-а.

З матеріалів справи встановлено, що в даному випадку для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача достатнім є зобов`язання Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції підготувати та надати ОСОБА_1 оновлену довідку про розмір його грошового забезпечення станом на05.03.2019 р.

Зазначаємо, що суд не може в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Наведене означає, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом, не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд обмежений предметом і обсягом заявлених вимог.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 824/399/17-а).

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 07 лютого 2020 року у справі №826/11086/18, такі повноваження суду щодо визначення меж розгляду адміністративної справи є субсидіарними, не можуть змінювати предмет спору, а лише стосуються обсягу захисту порушеного права.

Принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, пов`язане з публічно-правовим характером адміністративного позову та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може та зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів.

Наслідком задоволення в адміністративному судочинстві позовних вимог є відновлення фактично порушених прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Суд при прийнятті рішення про задоволення позовних вимог має не лише вирішити позовні вимоги відповідно до принципів верховенства права, а й обрати найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права. Тобто такий, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду та здійснювалося примусове виконання рішення.

Разом з тим у цій справі судом першої інстанції фактично змінено визначений позивачем предмет позову, визначивши його як оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію та визначені позивачем позовні вимоги чим сформовано новий позов, та розглянуто справу щодо частини вимог за Законом України «Про звернення громадян», що не було підставою звернення позивача до суду з цим позовом.

У відповідності до статті 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Колегія суддів зазначає, що правовідносини в сфері пенсійного забезпечення, які виникли між учасниками справи регулюються, зокрема Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», що не пов`язаними з правовідносинами щодо розгляду заяви позивача в межах Закону України «Про звернення громадян», тому такі дії суду першої інстанції не можуть тлумачиться як такі, що направлені на захист порушених прав особи, оскільки вони не спрямовані на відновлення порушеного права на пенсійне забезпечення, про яке зазначає позивач.

Крім того, судом першої інстанції взагалі в порушення вимог Кодексу аміністративнго судочинства України не наведено доводів щодо необхідності виходу за межі предмета позову та зміни підстав позову, а також необхідності вчинення таких дій.

Також, суд апеляційної інстанції погоджується з доводом апелянта про те, що судом першої інстанції не вірно застосовано до спірих правовідносин Закон України «Про звернення громадян», оскільки позовна заява ОСОБА_1 не містить відомостей про звернення ним до суду щодо захисту свого права в частині розгляду звернення відповідно до положень цього Закону.

Отже, з огляду на викладені обставини судова колегія суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції безпідставно вийшов за межі предмета позову, підстав позову та позовних вимог, що свідчить про порушення норм процесуального права, та як наслідок колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дії Міністерства юстиції України щодо не розгляду в належний спосіб заяви ОСОБА_1 щодо видачі оновленої довідки про грошове забезпечення - скасувати, з підстав не заявлення таких вимог позивачем у позові.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача достатнім є визнання протиправними дій Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо відмови у наданні та підготовці ОСОБА_1 оновленої довідки про грошове забезпечення станом та зобов`язання Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції підготувати та надати ОСОБА_1 нову довідку про розмір його грошового забезпечення станом.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо не погодження з рішенням суду першої інстанції в цій частині, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тому колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в цій частині залишити без змін.

Згідно ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції судом пропорційно було стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України та стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судовий збір по 420,40 грн. з кожного з відповідачів.

З огляду на викладені висновки у цій постанові щодо необґрунтованості доводів суду першої інстанції щодо задоволення частини вимог до Міністерства юстиції України, колегія суддів вважає, що судовий збір за подання позовної заяви необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судовий збір у повному розмірі 840,80 грн.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішено справу щодо частини вимог до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, проте без достатніх підстав суд вийшов за межі позовних вимог, чим порушив норми процесуального права, тому колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправними дії Міністерства юстиції України щодо не розгляду в належний спосіб заяви ОСОБА_1 , оскільки такі позовні вимоги взагалі не були заявлені позивачем під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року в частині визнання протиправними дії Міністерства юстиції України щодо не розгляду в належний спосіб заяви ОСОБА_1 щодо видачі оновленої довідки про грошове забезпечення - скасувати.

Абзаци 5, 6 резолютивної частини рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року викласти у наступній редакції: «Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (, 65017, м.Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 (вісімсот сорок гривень 80 коп.) грн.».

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2021 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 325-328 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Головуюча суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: М.П. Коваль

Суддя: О.О. Кравець