Справа № 751/3442/21
Суддя: Павлов В. Г.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№751/3442/21
Провадження №2-а/751/76/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.,

при секретарі Овдій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_1 про продовження строку затримання до вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні -

за участі сторін:

представника позивача Заболоцький М.В.,

відповідача Комісаров О.М.,

захисника відповідача Едієв Т.А.,

перекладача Лукіша М.С.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина республіки Казахстан ОСОБА_1 про продовження строку затримання до вирішення питання про визнання біженцем або особою, якав потребує додаткового захисту в Україні.

Позов мотивований тим, що відповідач 20.11.2020 року незаконно, поза встановлених пунктів пропуску, перетнув державний кордон з Російської Федерації в Україну після чого був затриманий прикордонним нарядом від відділу прикордонної служби «Семенівка» Чернігівського прикордонного загону за вчинення правопорушення передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП. За приписами ч.1 ст.263 КУпАП відповідача було затримано в адміністративному порядку терміном до трьох діб з метою з`ясування обставин правопорушення із відповідним поміщенням до спеціального приміщення для утримання осіб затриманих в адміністративному порядку відділу прикордонної служби «Семенівка».

Під час проведення фільтраційних заходів стало відомо, що 17.11.2020 року відповідач в пішому порядку перетнув державний кордон з Республіки Білорусь до Російської Федерації з метою потрапляння на територію України та в подальшому до Республіки Польща де планував отримати політичний притулок. Один із співвітчизників відповідача порадив потрапити на територію України через ділянку Брянської області Російської Федерації. За допомогою GPS навігації відповідач 20.11.2020 року оминув прикордонні пости Російської Федерації, в тому числі пункт пропуску «Ломаківка» (РФ), та прямував в напрямку державного кордону України в сторону населеного пункту Миколаївка Семенівського району Чернігівської області. Перебуваючи на території України 20.11.2020 року відповідач був виявлений прикордонним нарядом, який повідомив про незаконний перетин державного кордону. За словами відповідача можливості попасти на територію України через пункт пропуску не міг так як були відсутні документи на право перетину державного кордону.

22.11.2020 року під час перебування в спеціальному приміщенні відділу «Семенівка» відповідач звернувся до представників Держприкордонслужби із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту мотивуючи тим, що в Республіці Білорусь він переслідується представниками правоохоронних органів за свої політичні погляди та участі у заходах протесту проти влади.

Враховуючи той факт, що відповідач мав намір отримувати політичний притулок за межами України, тобто фактично розглядав територію держави, як транзитну зону, із заявою про отримання притулку звернувся 22.11.2020 року під час перебування в спеціальному приміщенні, хоча незаконний перетин здійснив 20.11.2020 року, відсутність наявності документу, який дає право законного перебування на території України, а також на виконання п.4 Розділу ІІ Інструкції про порядок дій посадових осіб Державної прикордонної служби України під час звернення іноземців чи осіб без громадянства із заявами про визнання біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, затвердженої наказом МВС від 10.08.2016 року № 772, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.09.2016 року за № 1212/29342, позивачем було подано вказаний позов.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач та його захисник категорично заперечували щодо задоволення позову, мотивуючи його необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , є громадянином Республіки Казахстан, що підтверджується копією посвідчення на проживання видане Міністерством внутрішніх справ Республіки Білорусь 26.02.2018.

Згідно протоколу про адміністративне затримання, 20 листопада 2020 року о 20 год 20 хв на території Семенівської міської ради Семенівського району Чернігівської області на відстані 10 м до державного кордону України та 500 м до пункту пропуску «Миколаївка» був виявлений та затриманий громадянин Республіки Казахстан ОСОБА_1 , який незаконно, поза пунктами пропуску через державний кордон України зі сторони Російської Федерації на напрямку с. Сомаківка (РФ) - с. Миколаївка (Україна) в районі інформаційно - попереджувальної таблички «Увага! Державний кордон України. Прохід заборонено» №363, чим порушив вимоги ст.9 Закону України «Про державний кордон України».

У зв`язку з чим 21 листопада 2020 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення ЧЦП №173266, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП.

Згідно письмових пояснень ОСОБА_1 вбачається, що він мав намір потрапити до Республіки Польща через Україну, оскільки в Республіці Білорусь він переслідується представниками правоохоронних органів за свої політичні погляди та участі у заходах протесту проти влади.

Згідно рапорту інспектора прикордонної служби, повідомлення про звернення за захистом та заяви-анкети, 22.11.2020 року від громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_1 надійшло звернення про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту у зв`язку з політичним переслідуванням в Республіці Білорусь.

Предметом розгляду вказаної справи є наявність передбачених законом підстав для продовження затримання іноземця з метою вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Законність, наявність підстав та дотримання процедури затримання ОСОБА_1 вже встановлено у рішенні Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.11.2020 року та постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2020 року, вказані обставини мають преюдиційне значення, а відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно довідки про звернення за захистом в Україні №010626 ОСОБА_1 продовжує перебувати в процедурі набуття статусу біженця до 04.07.2021 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.5 ст.2 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», однією з основних функцій прикордонної служби України є участь у боротьбі з організованою злочинністю та протидія незаконній міграції на державному кордоні України та в межах контрольованих прикордонних районів.

Крім цього, пунктом 5 статті 19 цього Закону передбачено, що на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладається запобігання кримінальним та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Державної прикордонної служби України, їх виявлення та припинення, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення згідно із законами.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з ч.2 ст.14 цього Закону, іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Іноземця або особу без громадянства може бути визнано біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, або їм може бути надано тимчасовий захист у порядку, встановленому законом (ст.6 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Також, пунктом 3 частини 1 статті 1 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» передбачено, що довідка про звернення за захистом в Україні - це документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Відповідно до ч.1 статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема, затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

У частині другій статті 289 КАС вказано, що заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Частиною одинадцятою статті 289 КАС передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Крім того, відповідно до ст.9, ст.29 Загальної декларації прав людини, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Статтею 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Відповідно до п.1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Суд звертає увагу на те, що будь-яких документів, які б надавали право ОСОБА_1 постійно чи тимчасово перебувати на території України, матеріали справи не містять. Відповідач здійснив спробу незаконного перетину державного кордону України поза пунктом пропуску. Крім того, відповідач звернувся із заявою про отримання статусу біженця на території України або особи, яка потребує додаткового захисту, і продовжує перебувати в процедурі набуття статусу біженця до 04.07.2021 року.

Враховуючи вище викладене, відповідач, реалізуючи свої права та свободи шляхом звернення із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, може в подальшому знову порушувати законодавство України, оскільки вже вчиняв дії з порушення законодавства України з прикордонних питань, а тому буде доцільно застосувати до нього захід у вигляді затримання до завершення процедури розгляду його заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Суд вважає, що позовні вимоги Чернігівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України до громадянина Казахстану ОСОБА_1 про затримання до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6,12,19,46,243,257,259,271,289 Кодексу адміністративного судочинства України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Чернігівського прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Казахстан ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про продовження строку затримання до вирішення питання про визнання біженцем або особою, якав потребує додаткового захисту в Україні - задовольнити.

Продовжити строк затримання громадянину Республіки Казахстан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з перебуванням в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства до вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні терміном на шість місяців, тобто до 13 листопада 2021 року.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Суддя В.Г.Павлов