Справа № 460/1492/21
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 квітня 2021 року м. Рівне №460/1492/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області щодо відмови в задоволенні заяви про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по інвалідності державного службовця та про відмову призначити і здійснити нарахування та виплату пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 в розмірі 60% заробітку, зазначеного в поданій довідці Рівненського апеляційного суду №30/31 від 13.01.2021 - протиправними та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити переведення з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця, призначити і здійснити нарахування та виплату пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 в розмірі 60% заробітку, зазначеного в поданій довідці Рівненського апеляційного суду №30/31 від 13.01.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у січні 2021 року звернулася до відповідача із заявою в якій просила перевести її з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності державного службовця згідно із Законом України "Про державну службу". Однак відповідач відмовив у переведенні на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу". Позивач вважає такі дії відповідача протиправним та таким, що порушують її права та інтереси, а тому просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 09.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №460/1492/21; ухвалено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позов. Обґрунтовуючи заперечення відповідач вказує, що чинним законодавством визначені правила, що підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01.05.2016. Так, чинна редакція Закону України від 10.12.2015 №899 Про державну службу передбачає право осіб на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII Про державну службу виключно за дотримання такими особами умов, визначених у вказаній статті, а саме щодо віку, загального стажу, спеціального стажу. Відповідач вказав, що позивач не зверталася до нього із заявою встановленого зразка про переведення на іншу пенсію. Також у поданій заяві позивач не зазначила з якої дати її слід перевести на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII Про державну службу. На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Відповідно до вимог статті 263 КАС України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є інвалідом І групи з дитинства та з 01.09.2004 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003.

З 15.11.2000 по 28.09.2019 позивач працювала на різних посадах державної служби, що підтверджується даними трудової книжки НОМЕР_1 .

21.01.2020 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності І групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності згідно із статтею 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993.

До заяви про перерахунок пенсії було надано копію трудової книжки НОМЕР_1 , довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 13.01.2021 № 30/21 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 13.01.2021 №31/21.

Листом від 10.02.2021 №741-379/Д-02/8-1700/21 відповідач повідомив позивача, що призначення пенсії по інвалідності державним службовцям Законом України від 10.12.2015 №899 Про державну службу не передбачено, водночас статтею 90 вказаного Закону встановлено можливість призначення пенсії по інвалідності державним службовцям за нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Іншого чинним законодавством не передбачено. Згідно з електронною пенсійною справою, позивач отримуєте пенсію по інвалідності І групи відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Враховуючи вищезазначені законодавчі норми, підстав для переведення позивача з пенсії по інвалідності на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по інвалідності І групи відповідно до Закону № 889 немає.

Позивач такі дії пенсійного органу вважає протиправними, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернулася до суду.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначає закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII).

Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі Закон № 3723-ХІІ) втратив чинність відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII з 01.05.2016, крім статті 37, що застосовується до осіб зазначених у пункті 10 і 12 цього розділу.

Пунктами 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (ч. 1. ст. 37 Закону № 3723-ХІІ).

Частиною дев`ятою статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Судом встановлено, що трудовий стаж позивача на державній службі становить понад 10 років і вона є особою з інвалідністю І групи, що підтверджується довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та посвідченням серії НОМЕР_2 .

Відтак, оскільки позивач є особою з інвалідністю І групи, має стаж на посаді державної служби понад 10 років та перед зверненням за призначенням пенсії працювала на посаді, віднесеній до посад державних службовців, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності згідно із статтею 37 Закону № 3723-XII, та, відповідно, на переведення з пенсії по інвалідності, призначеної згідно із Законом №1058-IV, на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Посилання відповідача на статтю 90 Закону № 889-VIII, згідно з якою пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV, як на підставу для відмови позивачу у призначенні пенсії по інвалідності на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII, суд вважає безпідставними, оскільки позивач має право на призначення пенсії по інвалідності за правилами пунктів 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положень" Закону № 889-VIII, якими не передбачено нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою як досягнення певного віку.

Також суд зазначає, що частиною п`ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 прийнято рішення, яким задоволено позов фізичної особи про визнання протиправною відмову Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області у здійсненні переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію державного службовця та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити та здійснити нарахування й виплату позивачу з 31.01.2018 пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідці від 31.01.2018.

Вирішуючи зазначену зразкову справу на користь позивача, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необґрунтованість доводів пенсійного органу, згідно з якими законодавцем визначено правила, які підлягають застосуванню при призначенні пенсії державним службовцям після 01.05.2016, тобто підлягають застосуванню у сукупності норми, визначені п. 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положень" Закону № 889-VIII, і норми, передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII, які визначають умови для призначення пенсії державного службовця, а саме: вік (у даному випадку 60 років), стаж державного службовця і страховий стаж. При цьому судом касаційної інстанції зроблено висновок, що Закон № 3723-XІІ не пов`язує нарахування пенсії по інвалідності з такою умовою як досягнення певного віку, а також наголошено на тому, що пенсійний орган, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми закону на свій розсуд і віддає перевагу найменш сприятливому для позивача тлумаченню законодавства.

Отже, суд визнає цю справу типовою та приходить до переконання, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII.

А тому, з урахуванням статті 9 КАС України, суд вважає, що для повного відновлення порушеного права позивача шляхом визнання протиправною відмови у переведенні з одного виду пенсії на інший.

Щодо доводів відповідача, що позивач не зверталася до нього із заявою встановленого зразка про переведення на іншу пенсію, а також, що у поданій заяві позивач не зазначила з якої дати її слід перевести на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII Про державну службу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Суд зазначає, що позивачем подано до відповідача заяву та пакет документів, які відповідно до вищевказаної статті є достатнім для переведення з одного виду пенсії на інший.

Таким чином, відповідача слід зобов`язати призначити, нарахувати та виплачувати позивачу з 21.01.2021 пенсію по інвалідності державного службовця у розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідці Рівненського апеляційного суду №30/31 від 13.01.2021.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (частина друга статті 2 КАС України).

В силу приписів частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши доводи сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності свого рішення, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у переведенні позивача на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ є необґрунтованою та порушує право позивача на належне пенсійне забезпечення, а тому позов належить задоволенню в повному обсязі.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а будь-яких інших судових витрат у справі не встановлено, питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (Код , вулиця Короленка, 7, місто Рівне, 33028) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу", викладену у листі від 10.02.2021 №741-379/Д-02/8-1700/21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 21.01.2021 пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60% від заробітку, зазначеного у довідці Рівненського апеляційного суду №30/31 від 13.01.2021.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 07 квітня 2021 року

Суддя Н.В. Друзенко