Справа № 340/1698/21
Суддя: Ю.П. Пасічник
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2021 року м.Кропивницький Справа № 340/1698/21

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Пасічника Ю.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про Про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 16.10.2020р. по день фактичного розрахунку 25.03.2021р.;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 16.10.2020р. по день фактичного розрахунку 25.03.2021р.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України. Наказом від 16.10.2020р. позивача було звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту (п.п. «а» п.2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Перед звільненням позивач звертався до відповідача із рапортом з приводу розрахунку та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно.

У день звільнення відповідач не провів остаточного розрахунку з позивачем, а саме, не виплатив грошову компенсацію за неотримане речове майно.

Остаточний розрахунок здійснено відповідачем 25.03.2021р. шляхом перерахування на картковий рахунок позивача грошових коштів в розмірі 23811,85 грн.

Отже, на переконання позивача наявні підстави для стягнення з відповідач середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 16.04.2021р. відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін (а.с.15).

14.05.2021р. відповідачем подано відзив на позовну заяву вимоги якого не визнаються з тих підстав, що несвоєчасний розрахунок з позивачем здійснено через належне фінансування, що вказує на відсутність вини з боку відповідача, а також вказується, що позивач звернувся до суду більше ніж через шість місяців після звільнення, що штучно збільшує період затримки розрахунку при звільненні (а.с.20,21).

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України. Наказом від 16.10.2020р. №264 позивача було звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту (п.п. «а» п.2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу») (а.с.8).

Напередодні звільнення позивач звертався до відповідача із рапортом з приводу розрахунку та виплати грошової компенсації за неотримане речове майно (а.с.9).

Разом з тим, розрахунок та фактична виплата грошової компенсації за неотримане речове майно здійснена відповідачем 25.03.2021р. в розмірі 23692,79 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с.12).

Зважаючи на затримку розрахунку при звільненні за період з 16.10.2020р. по 25.03.2021р., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд дійшов наступних висновків.

Даний спір виник між сторонами у зв`язку з несвоєчасним перерахуванням позивачеві сум належних йому при звільненні з військової служби, розмір яких та необхідність виплати встановлені судовим рішенням, яке набрали законної сили.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Зважаючи на те, що нормами спеціального законодавства, а саме, Законом України Про військовий обов`язок і військову службу, Законом України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей не врегульовано питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовця, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України, зокрема, його стаття 117, яка передбачає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.04.2019 р. у справі №806/889/17.

Як вже встановлено судом та підтверджується матеріалами справи затримка розрахунку при звільненні в частині несвоєчасної виплати грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 16.10.2020р. по 25.03.2021р. склала 160 днів.

Згідно довідки про середньомісячне та середньоденне грошове забезпечення позивача від 07.05.2021р. №176, середньоденне грошове забезпечення становить 707,79 грн. (а.с.22).

Отже, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 160 днів х 707,79 грн. = 113246,40 грн.

Разом з тим суд зазначає наступне.

Статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладається обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплативши всі суми, що йому належать, а у разі невиконання такого обов`язку виникає відповідальність передбачена статтею 117 КЗпП України.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника під час його звільнення, зокрема захист права працівника на своєчасну оплату праці за виконану роботу. При цьому відшкодування, передбачене ст.117 КЗпП України спрямоване на компенсацію працівнику майнових витрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця.

При цьому, відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від розміру простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг такої відповідальності може бути неспівмірним та непропорційним наслідкам порушення.

Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 30.11.2020р. у справі №480/3105/19 (пункти 58-61):

Статтею 117 КЗпП України визначено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні. Частиною першою цієї статті встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Синтаксичний розбір текстуального змісту цієї норми дає підстави суду зробити висновки про те, що відповідальність у розмірі середнього заробітку застосовується лише в разі невиплати всіх належних працівникові сум (заробітної плати, компенсацій тощо). Такий правовий висновок прямо випливає із цієї норми.

Аналіз такого правового врегулювання дає змогу суду зробити правовий висновок, який непрямо випливає з приписів частини першої статті 117 КЗпП України, про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку.

Тобто залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗПП України.

Зважаючи на зміст позовних вимог, позивачем ставиться питання про стягнення грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, що складає 160 днів, в частині грошової компенсації за неотримане речове майно, вартість якого склала 23811,85 грн.

Згідно довідки відповідача від 07.05.2021р. №176 (а.с.22) загальний розмір належних позивачеві при звільненні виплат складав: грошове забезпечення 17468,06 грн, індексація грошового забезпечення 116,79 грн., до вказаного розрахунку має бути включена грошова компенсація за неотримане речове майно в розмірі 23811,85 грн., а всього 41396,70 грн., і при цьому грошова компенсація за неотримане речове майно складає 57,52% від загальної суми, яка належала до виплати позивачеві при звільненні.

Отже, виходячи з принципу пропорційності, суд вважає належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача стягнення на його користь 65139,32 грн. (57,52% від 113246,40 грн.).

Аналогічний підхід до визначення сум належних до виплати за несвоєчасний розрахунок при звільненні міститься у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду від 30.11.2020р. у справі №480/3105/19.

Щодо доводів відповідача про відсутність належного фінансування для здійснення відповідних виплат, в т.ч. позивачеві за неотримане речове майно, суд зазначає про їх безпідставність оскільки відповідачем не доведено належними доказами відсутність відповідного фінансування.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с.1), а тому, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути 522,28 грн. (908 х 57,52%).

Керуючись ст.ст.139, 246, 255, 257-263, 293, 295-297, 325 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 16.10.2020р. по день фактичного розрахунку 25.03.2021р.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення 16.10.2020р. по день фактичного розрахунку 25.03.2021р. в розмірі 65139,32 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 522,28 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного
адміністративного суду Ю.П. Пасічник