Справа № 826/6140/18
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року м. Київ № 826/6140/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., вирішивши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗПРОМІННОВАЦІЇ"

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.12.2017 року №, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗПРОМІННОВАЦІЇ" (далі також - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі також - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.12.2017 року № Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, відповідно до якого встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201, та згідно статті 1201 Податкового кодексу України за порушення терміну реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів за грудень 2015 року на суму ПДВ 1 851 554 грн. 45 коп. відносно ТОВ "ГАЗПРОМІННОВАЦІЇ" застосовано штраф в розмірі 10% в сумі 185 155 грн. 45 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у працівників ГУ ДФС у м. Києві відсутні правові підстави для складання оспорюваного рішення за формою «Н», оскільки на дату порушення позивачем граничного терміну реєстрації податкової накладної №1 від 28.12.2015 року в ЄРПН - 27.01.2016 року зазначена форма була відсутньою. На думку позивача, термін реєстрації податкової накладної в ЄРПН не є даними податкової звітності, які досліджуються під час проведення камеральної перевірки. Вважає, що коли відсутній порядок застосування штрафних санкцій за порушення терміну реєстрації податкових накладних, положення пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України не можуть бути правовою підставою для стягнення з платників податків відповідних штрафів, які не визначають механізму справляння відповідного розміру штрафу. Зазначено, що перевірка мала відбутися протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, у зв`язку з чим перевірку здійснено з порушенням строків її проведення. Позивачем вказано, що ТОВ «ГАЗПРОМІННОВАЦІЇ» не вчасно зареєструвало податкову накладну, у зв`язку з безпідставною відмовою податкового органу в укладенні договору про визнання електронних документів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Через канцелярію суду 15.06.2018 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, зауваживши, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним, винесене в межах чинного законодавства, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На думку відповідача, позивачем порушено граничні терміни реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість в ЄРПН, встановлені статтею 201 Податкового кодексу. Вказане тягне за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до статей 192 та 201 Податкового кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації штрафу в розмірі, призначеному пунктом 120-1.1. статті 120-1, а саме 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.

Згідно із статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року№537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» утворено Головне управління Державної податкової служби у м. Києві.

30.07.2019 року відбулася державна реєстрація юридичної особи - Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, яка є правонаступником Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, як орган виконавчої влади.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку замінити відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві () - на правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у м. Києві ().

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, судом встановлено наступне.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМІННОВАЦІЇ», ідентифікаційний код юридичної особи: 38448470, місцезнаходження юридичної особи: 03186, м. Київ, вулиця Авіаконструктора Антонова, будинок 5.

28.12.2015 року ТОВ «ГАЗПРОМІННОВАЦІЇ», на виконання умов укладеного з ПАТ «Уктрансгаз «Філія УМН «Харківтрансгаз» договору про надання послуг від 21.10.2015 року № та згідно вимог пункту 178.1 статті 178, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України було складено та видано останньому податкову накладну №1.

ТОВ «ГАЗПРОМІННОВАЦІЇ» зазначену податкову накладну зареєстровано в ЄРПН 27.01.2016 року за №, що підтверджено квитанцією №1 про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

ГУ ДФС у м. Києві в грудні було проведено камеральну перевірку ТОВ «ГАЗПРОМІННОВАЦІЇ» щодо своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за грудень 2015 року.

Як зазначено відповідачем, відповідно до акту про результати камеральної перевірки своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних від 27.10.2017 року №11294/26-15-12-07-20/38448470 встановлено, що позивачем порушено граничні строки реєстрації податкових накладних та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених пунктом 201.10 статті 201 податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-V (зі змінами та доповненнями).

ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення Форма «Н» від 14.12.2017 року №, що згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 глави 4 розділу ІІ Податкового кодексу України, на підставі акту перевірки від 27.10.2017 року №11294/26-15-12-07-20/38448470 та/або за даними Єдиного реєстру податкових накладних за звітний період грудень 2015 року, встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201, та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України: за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 1 851 155, 45 грн. застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 185 155,45 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням позивачем 31.01.2018 року подано до Державної фіскальної служби України скаргу вих. №3101-1/2018 на податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у м. Києві від 14.12.2017 року № ( в порядку статті 56 Податкового кодексу України).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 30.03.2018 року №11437/6/99-99-11-03-01-25 податкове повідомлення-рішення від 14.12.2017 року № залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу визначено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За умовами, визначеними пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі також - ЄРПН) здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 4 Податкового кодексу України (тут і далі в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового Кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів.

Підпунктом 120-1.3 Податкового Кодексу України, який діяв до 01.01.2016 року (виключений згідно Закону України від 24.12.2015 року №909-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році»), передбачено, що порядок застосування штрафних санкцій, передбачених за порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних (далі також - Порядок), затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Зазначена норма є імперативною.

Отже, застосування перерахованих штрафних санкцій до 01.01.2016 мало б відбуватись із обов`язковим застосуванням Порядку, передбаченим підпунктом120.1-3, як складовою процедури притягнення платника податків до встановленої відповідальності.

Згідно податкового повідомлення-рішення від 14.12.2017 року №, Контролюючим органом застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 10% за порушення терміну реєстрації зазначених податкових накладних до 15 календарних днів в розмірі 185 155,45 грн.

Проте, суд зазначає, що податковим органом при прийнятті рішення про накладення штрафної санкцій за порушення, вчинені до 01.01.2016 року, не було дотримано вимог пункту 120-1.3 Податкового кодексу України щодо порядку застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 120-1.1 Податкового Кодексу України.

Так, Законом України від 24.12.2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» (набрав чинності з 01.01.2016 року) пункт 120-1.3 статті 120-1 Податкового кодексу України, а разом із ним вимога про обов`язкове застосування контролюючим органом порядку застосування штрафних санкцій, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, виключено.

Як наслідок, органи Державної фіскальної служби України, починаючи з 01.01.2016 року мають повноваження застосовувати штрафні санкції, що передбачені статтею 120-1 Податкового кодексу України, не керуючись порядком, затвердженим Міністерством фінансів України.

Згідно положень статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У своєму рішенні від 09.02.99 року № 1-рп/99 «У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)» Конституційний Суд України зазначив, що у статті 58 Конституції України закріплено один із загальновизнаних принципів права - принцип негайної дії норми права у часі, тобто вона є нормою-принципом. Обсяг дії норми-принципу порівняно із звичайною нормою набагато ширший, оскільки вона не регулює конкретні суспільні відносини, а встановлює загальне, основоположне правило для всіх чи певного кола правовідносин. Частина перша статті 58 Конституції України встановлює принцип дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, який має застосовуватися щодо будь-яких законів чи інших нормативно-правових актів. Дія зазначеного принципу обмежена лише випадками, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Інших обмежень стаття 58 Конституції України не передбачає.

Таким чином, на момент порушення позивачем строку реєстрації податкових накладних повинна застосовуватися стаття 120-1 Податкового кодексу України в редакції, чинній на момент вчинення такого порушення.

Отже, контролюючий орган міг застосувати штрафні санкції, передбачені статтею 120-1 Податкового кодексу України (до 01.01.2016 року) лише у відповідності до порядку застосування штрафних санкцій, який затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Водночас, до 01.01.2016 року порядку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, на підставі якого контролюючим органом застосувалися б штрафні санкції, визначені статтею 120-1 Податкового кодексу України, не існувало.

Як встановлено судом, такий порядок не був розроблений та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (Міністерство фінансів України). Відповідно, у контролюючого органу були відсутні правові підстави для застосування до позивача санкцій, передбачених пунктом 120-1.1 Податкового Кодексу України до 01.01.2016 року, оскільки було порушено процедуру притягнення до відповідальності за порушення строків реєстрацій податкових накладних в ЄРПН.

Разом із тим, Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року №1204 з метою встановлення єдиного порядку надіслання податкових повідомлень-рішень платникам податків (далі також - Наказ №1204), визначає форму та порядок надіслання (вручення) контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Зазначеним Наказом №1204 затверджено форму податкового повідомлення-рішення «Н» - за порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, встановлених статтею 201 Податкового кодексу України.

Абзацом 14 пункту 2 розділу ІІ Наказу №1204 встановлено, що контролюючі органи складають податкове повідомлення-рішення форми «Н» у випадку встановлення порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Наказ №1204 від 28.12.2015 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 року за №124/28254, який набрав чинності - 16.02.2016 року.

На підставі чого, Суд погоджується з доводами позивача, що на дату порушення реєстрації податкової накладної №1 від 28.12.2015 року в ЄРПН - 27.01.2016 року, зазначена форма «Н» була відсутньою, а Наказ №1204 станом на 27.01.2016 року не набрав чинності, що приводить до висновку про відсутність у працівників ГУ ДФС у м. Києві правових підстав для складання податкового повідомлення-рішення від 14.12.2017 року № за формою «Н», яким визначено порушення граничного терміну реєстрації податкової накладної від 28.12.2015 року №1, складеної позивачем.

Щодо посилання позивача на відсутність правових підстав у контролюючого органу на проведення камеральної перевірки, суд зазначає, що згідно приписів підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на дату проведення перевірки) камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно з пунктом 86.2 статті 86 Податкового кодексу України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2.5.1 Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 року № 165 (далі також - Методичні рекомендації), Акт про результати камеральної перевірки складається у вигляді відповідного зразка, який наведено у додатку №2 і складається у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності.

При цьому, слід вказати, що складання акта є обставиною, що не порушує охоронюваних законом прав та інтересів позивача з огляду на те, що акт перевірки є службовим документом, є носієм доказової інформації. Дії податкового органу зі складання акта перевірки є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Самі по собі дії зі складання акта перевірки не тягнуть для особи будь-яких правових наслідків, не впливають на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків позивача, а також встановлених законом умов їх реалізації.

Рішенням податкового органу, з яким закон пов`язує виникнення у платника податків податкових зобов`язань, є податкове повідомлення-рішення. Акт перевірки - це лише службовий документ, компетентна обґрунтована думка (позиція) ревізора щодо результатів перевірки, яка викладена ним для використання уповноваженою службовою особою при прийнятті конкретного управлінського рішення. Уповноважена службова особа при прийнятті управлінського рішення на підставі акта перевірки може як погодитися з думкою (позицією) ревізора, так і відхилити її.

Формальні ж порушення щодо недотримання процедури складання Акта перевірки самі по собі не можуть бути достатньою підставою для визнання протиправним прийнятого на його підставі податкового повідомлення-рішення за умови доведеності фактів порушення, при цьому, сам Акт позивачем не оспорюється, а оспорюється податкове повідомлення-рішення від 14.12.2017 року №.

Разом з тим, згідно пункту 75.1 статті75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові: виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Необхідно зазначити, що враховуючи внесені зміни до Податкового кодексу України Законом України від 21.12.2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» питання своєчасності нарахування та сплати податків та зборів можуть бути предметом камеральної перевірки з 01.01.2017 року.

Натомість, протягом 2016 року, до внесення відповідних змін до Податкового кодексу України на підставі Закону №1797-VIII, які набули чинності з 01.01.2017 року, питання своєчасності та повноти сплати податків перевірялися податковим органом лише в межах проведення документальної перевірки.

Так, відповідно до статті 76 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Пункт 76.3 статті 76 Податкового кодексу України (у редакції з 01.01.2017 року) передбачає, що камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

В силу вимог пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, яка регулює строки давності та їх застосування, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

З урахуванням викладеного вбачається, що камеральною перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку реєстрації податкових накладних та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

У зв`язку з внесеними змінами до Податкового кодексу (Закону України №1797-УІІІ від 21.12.2016 року), починаючи з 01.01.2017 року фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення своєчасності подання податкових декларацій і своєчасності сплати узгоджених грошових зобов`язань визначених у таких деклараціях.

Таким чином, предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Крім того, судом взято до уваги докази, надані позивачем щодо неприйняття відповідачем договору про визнання електронних документів, що перешкоджало позивачу здійснити своєчасну реєстрацію податкової накладної від 28.12.2015 року №1, а саме: договір про визнання електронних документів №211220151 від 21.12.2015 року, договір про визнання електронних документів №251220152 від 25.12.2015 року, договір про визнання електронних документів №200120161 від 20.01.2016 року, заявку на формування посиленого сертифіката підписувача ЕЦП, а також квитанції №1, №2, згідно яких документ доставлено до ДФС України, документ не прийнято.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, а також з огляду на встановлені під час перевірки контролюючого органу обставини, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14.12.2017 року № Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, відповідно до якого встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201, та згідно статті 1201 Податкового кодексу України за порушення терміну реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів за грудень 2015 року на суму ПДВ 1 851 554 грн. 45 коп. відносно ТОВ "ГАЗПРОМІННОВАЦІЇ" застосовано штраф в розмірі 10% в сумі 185 155 грн. 45 коп.

Частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На переконання Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем надано належні та допустимі докази в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, в той час як відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності прийняття оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не виконано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог, судові витрати позивача у сумі 2 777,33 гривень, сплачені згідно з Платіжним дорученням від 13.04.2018 року №55, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 9, 11, 44, 72-78, 79, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМІННОВАЦІЇ» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.12.2017 року № Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, відповідно до якого встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201, та згідно статті 1201 Податкового кодексу України за порушення терміну реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів за грудень 2015 року на суму ПДВ 1 851 554 грн. 45 коп. відносно ТОВ "ГАЗПРОМІННОВАЦІЇ" застосовано штраф в розмірі 10% в сумі 185 155 грн. 45 коп.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМІННОВАЦІЇ» (, адреса: 03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, буд. 5) судові витрати у розмірі 2777, 33 (дві тисячі сімсот сімдесят сім) гривень 33 (тридцять три) копійки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у місті Києві (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ).

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗПРОМІННОВАЦІЇ» (, адреса: 03186, м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, буд. 5);

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, ).

Повне судове рішення складено 17.05.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна