Справа № 640/9528/20
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/9528/20 Суддя (судді) першої інстанції: Клочкова Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Земляної Г.В., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом Дочірнього підприємства "Автотрейдінг-Центр" до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Дочірнє підприємство "Автотрейдінг-Центр" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві №2 від 04 грудня 2019 року про збільшення дочірньому підприємству "Автотрейдінг-Центр" суми грошового зобов`язання за податок на прибуток підприємств на суму 573 784,00 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2021 року адміністративний позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі направлень від 30.09.2019 за №190/26-15-05-02-05, від 30.09.2019 за №191/26-15-05-02-05, від 30.09.2019 за №165/26-15-05-42-07, від 30.09.2019 за №141/26-15-14-06-04, від 30.09.2019 за №678/26-15-05-09-01 та наказу Головного управління ДПС у місті Києві від 16.01.2020 року № 413, проведена планова невиїзна перевірка дочірнього підприємства "Автотрейдінг-Центр" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.07.2016 по 30.06.2019, валютного законодавства в період з 01.07.2016 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 по 30.06.2019 та іншого законодавства за відповідний період відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС у місті Києві складено Акт від 28 жовтня 2019 року № 115/26-15-05-02-05/31904132, за змістом якого відповідачем встановлено порушення:

- п.п.134.1.1. п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2020 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 519 751 грн., втому числі за 2018 рік на суму 369 076 грн., за I півріччя 2019 року на суму 150 675 гривень;

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2020 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 135 014 грн., в тому числі за жовтень 2017 - на суму 23 441 грн., за листопад 2017 - на суму 22 499 грн., за травень 2018 - на суму 33 405 грн., за серпень 2018 - на суму 3 613 грн., за жовтень 2018 - на суму 15 622 грн., за грудень 2018 року - на суму 17 286 грн., за січень 2019 - на суму 1 366 грн., за квітень 2019 - на суму 14 238 грн., за травень 2019 - на суму 2 544 грн. та завищено від`ємне значення , що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за червень 2019 на суму 28 070 грн.;

- п. 201.1, п. 201.8, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2020 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних за квітень 2017 року, за травень 2017 року, за червень 2017 року, за липень 2017 року, за серпень 2017 року, за вересень 2017 року, за жовтень 2017 року, за листопад 2017 року, за грудень 2017 року, за січень 2018 року, за лютий 2018 року, за березень 2018 року, за квітень 2018 року, за липень 2018 року, за серпень 2018 року, за жовтень 2018 року, за листопад 2018 року, за грудень 2018 року, за січень 2019 року, за лютий 2019 року, за березень 2019 року, за квітень 2019 року, за травень 2019 року, за червень 2019 року.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки дочірнє підприємство "Автотрейдінг-Центр" подало до Головного управління ДПС у місті Києві заперечення.

За результатами розгляду заперечень позивача, Головним управлінням ДПС у місті Києві висновки Акту перевірки від 28.10.2019 року № 115/26-15-05-02-05/31904132 "Про результати документальної планової виїзної перевірки Дочірнього підприємства "Автотрейдінг-Центр", , викладено наступним чином: «…перевіркою встановлено порушення:

- п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2020 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на прибуток в період, що перевірявся, на загальну суму 435 027 грн., в тому числі: за 2018 рік на суму 284 352 грн., за I півріччя 2019 року на суму 150 675 гривень;

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2020 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 135 014 грн., в тому числі за жовтень 2017 на суму 24 441 грн., за листопад 2017 на суму 22 499 грн., за травень 2018 на суму 33 405 грн., за серпень 2018 на суму 3 613 грн., за жовтень 2018 на суму 15 622 грн., за грудень 2018 року на суму 17 286 грн., за січень 2019 на суму 1 366 грн., за квітень 2019 на суму 14 238 грн., за травень 2019 на суму 2 544 грн., та завищено від`ємне значення , що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за червень 2019 на суму 28 070 гривень.;

- п. 201.1, п. 201.8, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2020 № 2755-VI, зі змінами та доповненнями, в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних за квітень 2019 року та відсутність реєстрації податкових накладних за квітень 2017 року, за травень 2017 року, за червень 2017 року, за липень 2017 року, за серпень 2017 року, за вересень 2017 року, за жовтень 2017 року, за листопад 2017 року, за грудень 2017 року, за січень 2018 року, за лютий 2018 року, за березень 2018 року, за квітень 2018 року, за липень 2018 року, за серпень 2018 року, за жовтень 2018 року, за листопад 2018 року, за грудень 2018 року, за січень 2019 року, за лютий 2019 року, за березень 2019 року, за квітень 2019 року, за травень 2019 року, за червень 2019 року...».

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 04 грудня 2019 року №2 про збільшення суми грошового зобов`язання на платежем податок на прибуток на суму 543 784,00 грн., в тому числі за основним платежем 435 027,00 грн. і штрафними санкціями - 108 757,00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до Державної податкової служби України, яка своїм рішенням від 21 лютого 2020 року податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 04 грудня 2019 року №2 залишила без змін.

Вважаючи вказане податкове повідомлення - рішення протиправним, а своє право порушеним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до п. 75.1. ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки-цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування (п. 44.2 ст. 44 ПК України).

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III ПК України.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

- збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

- зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон № 996-ХIV).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: відомості про господарську операцію і підтвердження її реального (фактичного) здійснення.

Згідно зі статтею 1 Закону № 996-ХIV господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХIV первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Окрім цього, порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, встановлює Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерством фінансів України від 24.05.1995 №88.

Згідно з п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Відповідно до п. 2.7 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватися із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

У відповідності до п. 3.1., п. 3.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку облікові регістри - це носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, ордерів, книг, журналів тощо, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку; інформація до облікових регістрів переноситься після перевірки первинних документів за формою і змістом.

Як вірно зазначено позивачем, відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Судом першої інстанції встановлено, що дочірнє підприємство "Автотрейдінг-Центр" на підставі заказів на виконання робіт, отриманих від клієнтів, здійснює доукомплектацію автомобілів, а саме: надає послуги по встановленню паркувальних радарів, встановленню захисту картера, встановленню сигналізації, встановленню камер заднього огляду, встановленню передніх та задніх бризковиків, килимків в салон, тонування автоскла, тощо.

За результатами розгляду заперечень дочірнього підприємства "Автотрейдінг-Центр" до Акту перевірки сума завищення витрат, які вплинули на формування рядка 2050 Звіту про фінансові результати "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" за 2018 рік була зменшена відповідачем на 470 688 грн., внаслідок чого загальна сума завищення витрат, які вплинули на формування рядка 2050 Звіту про фінансові результати "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" за період перевірки склала 2 416 817 грн., в т. ч. за 2018 рік на суму 1 579 735 грн та I півріччя 2019 року на суму 837 082 грн.

Згідно Акту перевірки підставою для висновку Головного управління ДПС у місті Києві про порушення зазначених норм та, як наслідок, заниження податку на прибуток підприємства, стала неможливість відповідача ідентифікувати належність певного виду запасних частин (матеріалів) до того чи іншого виду доукомплектувальних (ремонтних) робіт, у зв`язку з чим перевіркою об`єктивно не виявилося можливим перерахувати та підтвердити комплектність та правильність списання товарно-матеріальних цінностей, вартість яких відображена в складі собівартості виконаних послуг з доукомплектування автомобілів. Перевіркою також не виявилося можливим перевірити правильність списання ТМЦ у відповідності до діючого на підприємстві методу оцінки вибуття запасів, провести загальний аналіз формування собівартості реалізації (чи списувались матеріали, вартість яких перевищує загальну вартість наданих послуг, або ж матеріали, які взагалі не були використані при проведенні робіт, тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, наказом директора дочірнього підприємства "Автотрейдінг-Центр" №251213 від 25.12.2013 р. було затверджено Положення про облікову політику підприємства. Крім того, наказом директора дочірнього підприємства "Автотрейдінг-Центр" № 010318 від 01.03.2018 р. підприємством було прийнято рішення про застосування з 19.03.2018 р. системи внутрішньогосподарського обліку, що використовується для збору, обробки та підготовки інформації про діяльність підприємства для внутрішніх користувачів, на базі автоматизованої бухгалтерської програми " 1С: Підприємство 8.3). Отже, аналітичний облік оприбуткування і вибуття запасів в розрізі найменувань товарів з 19.03.2018 р. ведеться підприємством в регістрах складського обліку, а в бухгалтерському обліку відображається узагальнююча інформація з аналітикою в розрізі документів, заказів, договорів, що відповідають первинним документам та дають можливість ідентифікувати операції певного виду.

Водночас, під час проведення перевірки контролюючим органом було досліджено надані позивачем бухгалтерські і та первинні документи: договори на придбання та реалізацію товарів для автомобілів, видаткові накладні на придбання товарів для автомобілів, закази на виконання робіт, акти виконаних робіт, журнали продаж (помісячно), картки бухгалтерських рахунків 231 "Виробництво об`єкт 1" за 2018 та I півріччя 2019 року, картки бухгалтерських рахунків 232 "Виробництво об`єкт 2" за 2016, 2017, 2018 та I півріччя 2019 років, оборотно-сальдові відомості 207 "Запасні частини" в розрізі товарів для автомобілів за II півріччя 2016, 2017, 2018 та I півріччя 2019 років.

На підтвердження можливості ідентифікації кожної використаної запасної частини в ході здійснення господарських операції за період з 19.03.2018 року по 31.12.2018 року та за I півріччя 2019 року позивачем було надано картки бухгалтерського рахунку 20.7. за вказані періоди.

Таким чином, відповідач мав можливість на підставі наданих для перевірки первинних документів дослідити повноту використання позивачем виробничих запасів (запасних частин до автомобілів), можливість їх застосування до певної марки автомобіля чи певного виду ремонту, перевірити норми використання та списання тощо за весь період, що перевірявся.

Суд звертає увагу, що згідно облікової політики позивач використовує наступні методи оцінки вибуття запасів (п. 4.3. Положення про облікову політику): під час передавання матеріалів та комплектуючих у виробництво - із застосуванням собівартості перших за часом надходження запасів (ФІФО); при реалізації автомобілів - за ідентифікованою собівартістю одиниці запасів: при реалізації однорідних товарно - матеріальних цінностей або списанні однорідних матеріалів - із застосуванням собівартості перших за часом надходження запасів (ФІФО).

Таким чином, позивачем було надано всі необхідні первинні документи, які є достатніми для підтвердження того, що підприємством ведеться аналітичний облік в розрізі найменувань товарів, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м.Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя Г.В.Земляна

суддя В.В.Файдюк