Справа № 392/1360/20 (2-а/392/44/20)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2021 року м. Дніпросправа № 392/1360/20 (2-а/392/44/20)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Цвєткової К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2020 року, (суддя суду першої інстанції Кавун Т.В.), прийняте у відкритому судовому засіданні м. Мала Виска, за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції Гуленка Сергія Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення-

в с т а н о в и в :

19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: постанову серії ЕАМ №3279704 від 13.10.2020 року інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Гуленко Сергія Петровича у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідач під час розгляду справи порушив визначену КУпАП процедуру, зокрема, не розглянув клопотання позивача про надання йому можливості скористатись правовою допомогою, одразу роздрукувавши постанову про накладення адміністративного стягнення. Також, позивач зазначає, що відповідачем було безпідставно зроблено висновок про перевищення водієм обмеження швидкості руху, оскільки замір швидкості було зроблено поза межами населеного пункту, в самому ж населеному пункті позивач їхав 65 км/годину. Крім того, позивач зазначає. Що відповідачем було протиправно розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці зупинки авто, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнано протиправною та скасовано постанову серії ЕАМ №3279704 від 13.10.2020 року інспектора лейтенанта поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Гуленко Сергія Петровича у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП України, справу про адміністративне правопорушення закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що приймаючи постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідач в порядку та в межах повноважень визначених Законом. Також, відповідач зазначає, що матеріали справи містять належні та допустимі докази вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, також підтвердженим є сам факт скоєного. На думку відповідача суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтований фактично доводами адміністративного позову. Позивач просить апеляційну скаргу Управління залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13 жовтня 2020 року інспектором 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції Гуленком С.П. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі №3279704, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

У відповідності до зазначеної постанови, 13.10.2020 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом у населеному пункті м. Олександрія зі швидкістю 84 км/годину, чим перевищив обмеження швидкості для т.з. на 34 км/годину. Швидкість вимірювалась Trucam LTI 20/20:000703 б/к ВАО0012/00013/000141, чим порушив п. 12.4 ПДР.

Не погодившись із зазначеною постановою позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення як підстави для застосування адміністративного стягнення.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені ч. 1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідальність за порушення обмеження швидкості руху в населених пунктах передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст.283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, у відповідності до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому, суд зазначає, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до ст..251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, до матеріалів справи долучено DVD-R диск із записом фотофайлу з приладу TruCam LTI 20/20 із даними вимірювання швидкості транспортного засобу під керуванням позивача. Із зазначеного файлу видно, що під час керування транспортним засобом на ділянці дороги з кутовими величинами: географічна широта 48 град. 40 42.18»N і географічна довгота 33 град. 4 04.09»E позивачем перевищено обмеження руху транспортними засобами на 34 км/годину.

Судом встановлено, що місце розташування приладу TruCam LTI 20/20 в межах населеного пункту м. Олександрія. Як видно з наданих відповідачем атеріалів відстань, на якій приладом зафіксовано перевищення позивачем обмеження руху транспорту становить 320.1 метрів від приладу.

В свою чергу, дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» встановлений по ходу руху транспортного засобу, знаходиться на місцині із кутовими величинами: географічна широта 48 град. 40 42.18»N і географічна довгота 33 град. 4 04.09»E, відстань до знаку 5.45 «Початок населеного пункту» 579 метрів. Вказане підтверджується письмовими матеріалами наданими відповідачем разом із відзивом на позовну заяву.

Таким чином, виходячи з аналізу сукупності поданих відповідачем доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що факт перевищення позивачем обмеження руху в населеному пункті м. Олександрія 13.10.2020 року під час руху транспортним засобом підтверджується належними та допустимими доказами. Факт керування транспортним засобом саме позивачем, останнім не заперечується. Таким чином, у відповідача були достатні підстави для прийняття у відношенні ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення п. 12.4 ПДР України.

Стосовно доводів позивача про неправомірність розгляду відповідачем справи на місці зупинки автомобіля суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Щодо доводів позивача стосовно порушення відповідачем порядку розгляду справи про притягнення водія до адміністративної відповідальності, а саме проведення розгляду справи за місцем події, а не за місце знаходження органу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення у пункті 2.4 мотивувальної частини цього рішення зазначив, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Конституційний Суд України у пункті 2.3 мотивувальної частини вказаного рішення зазначив, що у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Проте, вказане Рішення Конституційного Суду України ухвалено до внесення змін до законодавства про адміністративні правопорушення Законом України від 14.07.2015 №596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», яким розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративні правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до частин 2-4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення без скаладання протоколу.

Стосовно доводів позивача з приводу не вирішення клопотання позивача про отримання ним правової допомоги в порядку ст. 268 КУпАП та позбавлення позивача тим самим права на отримання правової допомоги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як видно з наявного в матеріалах справи диску із записом відеофіксації зупинки транспортного засобу за керуванням позивача, після зупинки транспортного засобу позивачеві було надано інформацію про причини зупинки автомобіля, повідомлено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, роз`яснено позивачеві його права та обов`язки як особи щодо якої розглядається справа, зокрема, повідомлено про право користуватись правовою допомогою.

Позивачем було заявлено клопотання про порядку ст. 268 КУпАП про бажання користуватись послугами адвоката, при цьому позивач зазначив, що він бажає скористатись правовою допомогою за рахунок держави. Вказане клопотання було розглянуте відповідачем, в результаті чого відповідач ухвалив: клопотання позивача задовольнити, повідомив позивача про можливість залучення до розгляду справи адвоката в порядку вторинної безкоштовної правової допомоги та зазначив, що захисник за державний кошт може бути призначений лише тим особам, які затримані по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення. Як видно із відеозапису сам позивач не скористався своїм правом та не вчинив жодних дій для залучення до розгляду справи адвоката, або іншої особи, яка може надавати юридичну допомогу у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, доводи позивача з приводу не розгляду відповідачем його клопотання про надання можливості скористатись правовою допомогою, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції, що є підставою для скасування рішення суду та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 09 грудня 2020 року в адміністративній справі №392/1360/20 (2а/392/44/20) - скасувати та прийняти нову постанову.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай