Справа № 420/5564/19
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5564/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Поліщук М.О. (згідно виписки),

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними дії та скасування вимоги,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 24 вересня 2019 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області, в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7389-52 від 08.11.2018 року в розмірі 15817,07 гривень.

2. Скасувати вимогу Головного управління ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № ф-7389-52 від 08.11.2018 року в розмірі 15817,07 гривень.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2019 року судом даний адміністративний позов залишено без руху та надано п`ятиденний термін на усунення недоліків позовної заяви з моменту отримання копії ухвали.

30 вересня 2019 року від позивача за вх.№35474/19 надійшов лист з належним чином оформленою позовною заявою та якісною копією постанови про відкриття виконавчого провадження №59784232 (у двох примірниках).

Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх.№35474/19), відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17 вересня 2019 року від головного державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Волкогонова О.О. позивачу стало відомо про відкриття 12.08.2019 року щодо нього виконавчого провадження № ВП 59784232, підставою якого стала вимога про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 15815,07 гривень, видана ГУ ДФС в Одеській області від 08.11.2018 року за № Ф-7389-52, з тексту якої вбачається, що за позивачем відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів та зборів, станом на 06.05.2019 року рахується заборгованість по сплаті єдиного внеску в розмірі 15817,07 грн. Позивач зазначає, що був зареєстрований як самозайнята особа (адвокат) і здійснював незалежну адвокатську діяльність. У 2016 році захворів, в результаті хвороби отримав інвалідність 1 групи і не мав можливості, в силу обмежень, займатися індивідуальною адвокатською діяльністю та отримувати від цієї діяльності дохід. У лютому 2017 року зареєстрував приватне підприємство «Тім Юрис», а з 1 серпня 2018 року - очолив вказане підприємство, в якості директора. Починаючи з серпня 2018 року по теперішній час є працівником ПП «Тим Юрис», отримує дохід у вигляді заробітної плати від діяльності у зазначеному підприємстві. Від заробітної плати, при кожній виплаті, здійснюються всі необхідні податкові відрахування, в тому числі і єдиний соціальний внесок. Виходячи з того, що фактично з грудня 2015 року позивач не отримував дохід від незалежної адвокатської діяльності та враховуючи гарантії захисту прав інвалідів позивач не має обв`язку по сплаті єдиного соціального внеску. Зазначає, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником у межах такої незалежної професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності. В період з 05.05.2016 року по 08.06.2016 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні і не мав можливості займатися адвокатською діяльністю, з 31.08.2016 року отримав довідку МСЕК із встановленням інвалідності 1 групи строком на 3 роки, 11.09.2019 року отримав пожиттєву 1 групу інвалідності, з 01.08.2018 року своє право на заняття адвокатською діяльністю реалізовував не як самозайнята особа, а як працівник у ПП «Тім Юрис» на посаді директора, та сплатив єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як працівник підприємства.

05 грудня 2019 року ухвалою суду зупинено провадження по даній адміністративній справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №520/3939/19.

Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року поновлено провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року поновлено провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

25 березня 2020 року ухвалою суду клопотання позивача та представника відповідача про зупинення провадження по справі задоволено та зупинено провадження по справі до завершення обмежувальних протиепідемічних заходів.

Усними ухвалами суду від 10 лютого 2021 року, внесеними до протоколу судового засідання, поновлено провадження у справі та замінено відповідача з Головного управління ДФС в Одеській області на Головне управління ДПС в Одеській області.

25 лютого 2021 року до суду від відповідача за вх.№9480/21 надійшов відзив на позов (а.с.87-90), у якому відповідач зазначає, що позивач перебуває на обліку в Ізмаїльській ОДПІ, як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю, вид діяльності - адвокатська діяльність. Вказує, що відповідно до інформаційних систем по фізичній особі, яка проводить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 станом на 06.05.2019 р. встановлено наявність податкового боргу у сумі 15815,07 грн. за несплату єдиного внеску нарахованого за 2017 рік та І, II,III квартали 2018 року. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована або не сплачена у строки, встановлені Законом №2464, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

16 березня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу №420/5564/19 до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 14 квітня 2021 року зупинено провадження по справі до скасування обмежень в Одеському окружному адміністративному суді у розгляді справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу.

17 травня 2021 року усною ухвалою суду, внесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з Єдиного реєстру адвокатів України ОСОБА_1 03 лютого 2003 року було видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1130.

При цьому, як стверджує позивач та не спростовує відповідач, ОСОБА_1 зареєстрований як самозайнята особа (адвокат) та здійснював незалежну адвокатську діяльність.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 10 ААВ №806943 від 31.08.2016 року ОСОБА_1 31.08.2016 року встановлено 1 групу інвалідності (а.с.14), а згідно довідки серії 12 ААБ №249406 від 11.09.2019 року ОСОБА_1 встановлено 1 Б групу інвалідності безстроково (а.с.15).

22 лютого 2017 року було зареєстровано в якості юридичної особи приватне підприємство «ТІМ ЮРИС», засновник - ОСОБА_1 , види діяльності за КВЕД: Діяльність приватних охоронних служб; 80.20 Обслуговування систем безпеки; 80.30 Проведення розслідувань; 69.10 Діяльність у сфері права (основний); 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування (а.с.18).

Як вбачається з рішення засновника приватного підприємства «ТІМ ЮРИС» №4 від 31.07.2018 року (а.с.19) та інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 01.08.2018 року ОСОБА_1 є директором ПП «ТИМ ЮРИС».

08 листопада 2018 року Головне управління ДФС в Одеській області прийняло вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7389-52, згідно з якою позивачу, як фізичній особі, нараховано суму боргу зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 15815,08 грн. відповідно до статті 25 Закону № 2464-VI (а.с. 13). При цьому як вбачається з вказаної вимоги, заборгованість зі сплати єдиного внеску у ОСОБА_1 обліковується станом на 06.05.2019 року.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.

Частиною першою статті 7 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені особи, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а частиною другою цієї статті встановлено, що перелік, доповнення та уточнення кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а також конкретних видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, до яких належать особи, визначаються законами України за видами.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 Закону № 2464-VI).

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI (у редакції Закону №77-VIII від 28.12.2014) платниками єдиного внеску є:

1) роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

5) особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 р. із змінами та доповненнями (надалі - Закон про адвокатуру) адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Згідно пп. 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

З вказаної норми вбачається, що у випадку, якщо адвокат є працівником певного підприємства/установи/організації, він не може вважатись самозайнятою особою.

З матеріалів справи вбачається, що позивач став працівником ПП «ТІМ ЮРИС» з 01.08.2018 року, тобто після того, як призначений рішенням засновника підприємства в якості його директора та, як стверджує позивач та не заперечує відповідач, ОСОБА_1 , отримував заробітну плату у вказаному підприємстві та підприємством за нього сплачувались всі необхідні платежі.

В той же час, з оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) не вбачається, за який період позивачу було нараховано суму недоїмки з єдиного внеску.

Суд ставиться критично до посилань відповідача на те, що заборгованість щодо сплати єдиного соціального внеску у позивача виникла за період 2017 року та 1-3 квартали 2018 року, оскільки з наданих відповідачем до суду копій ІКП (а.с.81, 95) неможливо встановити періоди нарахування позивачу заборгованості.

Крім цього суд приймає до уваги посилання позивача на те, що з 2016 року він постійно хворіє (а.с.16, 17), з 31.08.2016 року йому встановлено 1 групу інвалідності (а.с.14), а тому позивач не мав змоги займатись індивідуальною адвокатською діяльністю та відповідно не отримував від неї дохід. Вказані доводи позивача відповідачем не спростовано.

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону № 2464-VI (у чинній редакції), особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року № 449 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469), яка визначає процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон), нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів (далі - Інструкція).

Відповідно до п.3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Згідно з п.4 розділу VI Інструкції, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Суд зазначає, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-7389-52 У була прийнята Головним управлінням ДФС в Одеській області 08 листопада 2018 року.

Однак, додатку 7 Інструкції «Вимога про сплату боргу (недоїмки)» у графі «повідомляє, що станом на «__» _______ 20__ року заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені (потрібне підкреслити)» зазначено дату « 06.05.2019 року».

Тобто, контролюючий орган фактично визначив позивачу заборгованість по сплаті єдиного внеску «на майбутнє» - станом на дату, яка ще не наступила.

При цьому, у відзиві на позов відповідачем також зазначено, що заборгованість за несплату єдиного внеску позивачу встановлена з інформаційних систем станом на 06.05.2019 року, тоді як спірне рішення датоване 08.11.2018 року.

За таких обставин суд доходить висновку про обґрунтованість позовної вимоги ОСОБА_1 в частині скасування вимоги Головного управління ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7389-52 від 08 листопада 2018 року та з урахуванням частини 2 статті 9 КАС України вважає за доцільне її задовольнити шляхом визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7389-52 У від 08 листопада 2018 року в розмірі 15815,07 гривень.

При цьому, щодо вимоги позивача щодо визнання протиправними дії Головного управління ДФС в Одеській області щодо винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7389-52 від 08.11.2018 року в розмірі 15817,07 гривень, суд вважає її необґрунтованою, оскільки позивачем у позовній заяві не зазначено, яким чином дії Головного управління ДФС в Одеській області під час прийняття оскаржуваної вимоги про сплату боргу (недоїмки) суперечили вимогам чинного законодавства, а всі доводи позивача стосуються виключно обґрунтування протиправності самої вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7389-52 У від 08 листопада 2018 року.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд вважає за доцільне позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС в Одеській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-7389-52 У від 08 листопада 2018 року в розмірі 15815,07 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (адреса: вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, ).

Повний текст рішення складено та підписано 18.05.2021 року.

Суддя Вовченко O.A.