Справа № 280/2030/21
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

19 травня 2021 року Справа № 280/2030/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13, )

треті особи: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 14, )

Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4, )

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

16.03.2021 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Міністерство юстиції України (далі відповідач), треті особи: ОСОБА_2 (далі третя особа 1), Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі третя особа 2), Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (далі третя особа 3), в якій позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 15.02.2021 №556/5 «Про задоволення скарги».

Мотивуючи позовні вимоги позивач посилається на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі-Закон №1952), Порядок розгляду скарг на рішення, дії, бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав територіальних органів Міністерства юстиції України, затверджений Постановою кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 (далі-Порядок №1128) та стверджує, що його, як суб`єкта оскарження відповідачем в порядок та спосіб визначений законом не було запрошено завчасно до розгляду скарги, не було враховано пропуск строку щодо зверненням зі скаргою, чим на думку останнього, порушено його права та охоронювані законом інтереси. Просить позов задовольнити.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній стверджує про правомірність прийнятого ним рішення та просить суд відмовити в задоволенні адміністративного позову. Зокрема, представник відповідача вказує, що позивача про розгляд справи було повідомлено відповідно до закону за 2 дні, а рішення є мотивованим та обґрунтованим з огляду на те, що позивач повинен був пересвідчитися про наявність обтяжень на об`єкт нерухомості, що унеможливлювало проведення реєстраційної дії. Просить в задоволення позову відмовити.

Третя особа 1 ( ОСОБА_2 ) була повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, правом на подання письмових пояснень не скористалася.

Третьою особою 2 (Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи») подано письмові пояснення по суті позовних вимог, зокрема зазначено, що відповідач наділений повноваженням розгляду скарг лише на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратору, суб`єкта державної реєстрації, які стосуються нерухомого майна, що не є предметом іпотека, також звертає увагу, що скаржником пропущений строк звернення зі скаргою, а позивач діяв в межах норм чинного законодавства. В правомірність дій позивач зазначає, що наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови в державній реєстрації права власності за іпотекодержателем. Просить позов задовольнити.

Третя особа 3 (державне підприємство «Національні Інформаційні системи») подала письмові пояснення відповідно до яких зазначила, що будучи технічним адміністратором Державного реєстру прав підприємство не уповноважене на прийняття владно-управлінських рішень, а лише безпосередньо їх виконує. Одночасно з цим, у ДП «НАІС» відсутнє право перевірки законності рішень Міністерства юстиції України та право відмови від їх виконання. При цьому повідомляє суд, що у разі скасування судом рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу про тимчасове блокування чи анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань доступ до реєстрів надається не пізніше наступного робочого дня після отримання адміністратором реєстрів відповідного судового рішення, що набрало законної сили (абз.3 п.9 Порядку забезпечення доступу осіб, уповноважених на здійснення реєстраційних дій, до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.12.2015 №2586/5 «Про впорядкування відносин з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» ).

Ухвалою суду від 22.03.2021 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Приписами ч. 4 ст. 243 КАС України визначено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до висновку Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 15.01.2021 за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 на рішення від 30.11.2018 №44341860, прийняте державним реєстратором Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим С.О. щодо державної реєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 за TOB «Кредитні ініціативи», яке є іпотекодержателем відповідно до договору про передачу прав за іпотечним договором №2187 від 28.11.2012, встановлено наступне.

Згідно з відомостями Державного реєстру прав, державним реєстратором Ільющенковим С.О. на підставі оскаржуваного рішення внесено запис про право власності на квартиру № 29193615 за TOB «Кредитні ініціативи» на підставі таких документів: Іпотечного договору № 0711/0808/45-042-Z-1 від 08.08.2008 (на купівлю житлової нерухомості), посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською Оксаною Григорівною, зареєстрованого за № 5558; договору факторингу від 28.11.2012 № 15; договору факторингу від 28.11.2012; повідомлення про звернення стягнення па предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 10.05.2018 № 1283/18; рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 26.07.2018 № 564.

Відповідно до висновку колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг від 15.10.2021 відповідачем зазначено, що пунктом 2 частини третьої статті 10 Закону № 1952 передбачено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до абзацу першого пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (у редакції, чинній на дату прийняття оскаржуваного рішення), розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Згідно з пунктом 24 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2011 № 1141 (у редакції, чинній на дату прийняття оскаржуваного рішення), пошук відомостей у Державному реєстрі прав про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, здійснюється за одним або кількома ідентифікаторами, передбаченими абзацами другим - четвертим пункту 20 цього Порядку, а також за такими ідентифікаторами: тип суб`єкта речового права, обтяження: фізична особа; юридична особа. Під час формування заяви обирається один із передбачених цим підпунктом типів суб`єкта речового права, обтяження; суб`єкт речового права, обтяження: для фізичних осіб: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові; номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі; реєстраційний номер облікової картки платника податків: реквізити документа, що посвідчує особу: серія документа; номер документа; для юридичних осіб: повне найменування юридичної особи; ідентифікаційний код згідно з ЄДРПОУ. Під час формування заяви обирається один або декілька із передбачених цим підпунктом параметрів залежно від типу суб`єкта речового права, обтяження: номер запису Державного реєстру прав.

Як зазначає відповідач пошук відомостей у Державному реєстрі прав про речові права та обтяження позивачем не здійснювався.

Крім того, відповідач посилається на наявність зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно, що є підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень (пункт 6 частини першої статті 24 Закону №1952 в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення).

Частиною другою статті 24 Закону № 1952 визначено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

У спеціальному розділі Державного реєстру прав наявний запис про арешт та все нерухоме майно скаржника від 04.04.2012 за № 386078, який зареєстрований на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.04.2012 №31365983.

Таким чином, оскаржуване рішення прийнято державним реєстратором Ільющенковим С.О. за наявності запису про арешт нерухомого майна, наявність якого на момент проведення реєстраційних дій було підставою для відмови у проведенні державної реєстрації прав.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_4 . Міністерством юстиції України виданий наказ від 15.02.2021 №556/5 «Про задоволення скарги».

Відповідно до наказу Міністерство юстиції України від 15.02.2021 №556/5:

-скаргу ОСОБА_3 від 16.04.2020 задоволено в повному обсязі;

-скасовано рішення від 30.11.2018 №44341860, прийняте державним реєстратором Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенковим Сергієм Олександровичем;

-анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору Виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з рішенням відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Основним аргументом позивача є те, що Міністерство юстиції України не реалізувало свої повноваження, визначені Законом №1952 та Порядком №1128, та не забезпечило повного, всебічного, виваженого та об`єктивного встановлення всіх обставин виниклих правовідносин з дотриманням, зокрема вимог Порядку № 1128.

Також вважає, що отримане 12.01.2021 повідомлення про призначене на 15.01.2021 засідання з розгляду скарги ОСОБА_5 по суті, значно звузило права позивача в частині прибуття на це засідання, отримання копії скарги ОСОБА_3 та доданих до неї документів, з метою подання письмових пояснень по суті скарги.

Зокрема позивач посилається на впровадження карантину та зазначає, що розгляд скарги відбувався без дотримання вимог передбачених абзацом 3 пункту 10 Порядку №1128 (доповнено згідно з Постановою КМ № 288 від 15.04.2020), яким встановлено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації колегіально під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», проводиться з урахуванням обмежень, встановлених відповідним рішенням Кабінету Міністрів України.

Так постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2»

Пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 встановлено, що здійснення регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом, зокрема перевезень пасажирів на міських автобусних маршрутах у режимі маршрутного таксі, в електричному (трамвай, тролейбус), залізничному транспорті, у міському, приміському, міжміському, внутрішньообласному та міжобласному сполученні, в кількості більшій, ніж кількість місць для сидіння, що передбачена технічною характеристикою транспортного засобу і визначена в реєстраційних документах на такий транспортний засіб.

Перевізник несе відповідальність за забезпечення водіїв засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, та здійснює контроль за використанням засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, пасажирами під час перевезення, у тому числі виготовлених самостійно.

Суд проаналізувавши наведені нормативно-правові акти зазначає, що рух міжміського транспорту не зупинявся, бідь-яких обмежень щодо строків або порядку розгляду скарг зазначеними нормами встановлено не було, доказів відсутності білетів позивачем надано не було, тому суд не приймає даний аргумент позивача.

Щодо строків подання та розгляду скарги ОСОБА_3 від 16.04.2020 та інформування позивача про проведення засідання.

Згідно з частиною третьою статті 37 Закону №1952 рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення ЇЇ прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 1128 для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

Відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації колегіально піл час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", проводиться з урахуванням обмежень, встановлених відповідним рішенням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:

1)телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);

2)засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).»

Позивач у позовній заяві зазначає, що позивачу як заінтересованій особі для участі у розгляді скарги стало відомо лише 12.01.2021, а розгляд скарги відбувався 15.01.2021 року, тобто за два дні до розгляду скарги, що повністю відповідає вимогам законодавства.

Так, відповідно до листа Міністерства юстиції України від 12.01.2021 №139/33.2.1/-21 державного реєстратора виконавчого комітету Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Ільющенкова С.О. було проінформовано про проведення засідання Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції, за скаргою ОСОБА_3 , у визначений законодавством строк.

Крім того, 12.01.2021, на виконання пункту 10 та пункту 11 Порядку №1128, з метою інформування державного реєстратора ОСОБА_6 про засідання Колегії за скаргою ОСОБА_3 від 16.04.2020, головним спеціалістом відділу інформаційно - технічного забезпечення діяльності Колегії Демченко М.О. (відповідальний виконавець) направлено відповідну телефонограму.

Крім того, слід зазначити, що абз. 2 п. 10 Порядку №1128, встановлено, що відсутність осіб, визначених абзацом першим цього пункту, під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально не є перешкодою для її розгляду.

Суд звертає увагу, що позивач у позовній заяві не заперечує про отримання 12.01.2021 повідомлення про призначення на 15.01.2021 засідання з розгляду скарги ОСОБА_5 по суті, зокрема відповідачем долучена до матеріалів справи телефонограма та роздруківка з сайту про повідомлення щодо проведення засідання 15.01.2021.

Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає, що відповідачем було дотримано порядок повідомлення позивача не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації, враховуючи, що такі строки визначені нормою законодавства, тому аргумент позивача щодо неможливості реалізувати своє право на захист суд не приймає та вважає його не обґрунтованим.

Процедура розгляду скарги по суті визначена ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі- Закон №1952) та Порядком №1128.

Відповідно до частини 3 статті 37 Закону №1952, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Відповідно до п. 5 Порядку №1128.Мін`юст чи відповідний територіальний орган розглядає скаргу у сфері державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації на предмет встановлення підстав для відмови в її задоволенні, а саме: оформлення скарги без дотримання вимог, визначених законом: наявність інформації про судове рішення про відмову позивача від позову з такого самого предмета спору, про визнання відповідачем позову або затвердження мирової угоди сторін; наявність інформації про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з такого самого предмета і тієї самої підстави: наявність рішення

Мін`юсту чи його територіального органу з такого самого питання: здійснення Мін`юстом чи його територіальним органом розгляду скарги з такого самого питання від того самого скаржника; подання скарги особою, яка не має на це повноважень: закінчення встановленого законом строку подачі скарги; розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції Мін`юсту чи його територіального органу.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1128. якщо під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку встановлено наявність підстав для відмови в її задоволенні, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає не пізніше десяти робочих днів з дня її реєстрації рішення про відмову в задоволенні такої скарги із зазначенням мотивів такої відмови.

Як встановлено судом, Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №44341860 прийнято 30.11.2018. Скарга ОСОБА_3 на вказане рішення подана до Міністерства юстиції України 16.04.2020, тобто проміжок часу склав 1 рік 5 місяців, що не узгоджується з нормою частини 3 статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», доказів того, що скаржник дізнався про порушення своїх прав пізніше суду надано не було.

Суд погоджується з позивачем, що відповідачем скаргу ОСОБА_3 , яка надійшла 16.04.2020, розглянуло лише 15.01.2021, тобто, з дня надходження скарги до дня її розгляду минуло майже 9 місяців, що є порушенням частини 3 статті 37 Закону №1952 в якому визначено, що максимальний розгляду скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Слід зазначити, що відповідач а ні під час розгляду скарги по суті, а ні відзиві на позовну заяву не обґрунтовує факту порушення скаржником строків подачі скарги, що призвело до порушення процедури розгляду скарги.

Невиконання суб`єктом влади вимог законодавства в частині дотримання строків розгляду скарги, безпідставне поновлення строків звернення зі скаргою, ставить під сумнів законність всієї процедури розгляду скарги та, як наслідок, прийнятого за її результатами рішення.

Щодо можливості оскаржити іпотекодавцем Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки лише у суді (ч.2 ст. 37 Закон України «Про іпотеку»), суд зазначає, що дана норма, як і Закон №1952 та Порядок №1128 не містить обмежень, з приводу оскарження рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора до Міністерства юстиції України.

Так згідно п.2 ст.37 Закону №1952 Міністерство юстиції України розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі судового рішення, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Пунктом 6 ст.37 Закону №1952 встановлено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

З огляду на наведене вище, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав може бути оскаржено до Міністерство юстиції України, а останній має право за результатами розгляду скарги скасувати рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги.

Щодо суті самого порушення про яке зазначає відповідач під час розгляду скарги, судом встановлено наступне.

08.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір № 0711/0808/45 042-Z-1, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 65 000 доларів США.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою виникнення іпотеки у Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» договір про передачу прав за іпотечним договором, серія та номер:2187, виданий 28.11.2012.

Щодо актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень зареєстровано підстава виникнення обтяження:

- номер запису про обтяження 386003, іпотечний договір № 0711/0808/45 042-Z-1, серія та номер: 5558, виданий 08.08.2008; видавник Пянтковська О.Г. приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу (дата, час, державної реєстрації 08.08.2008); вид обтяження: заборона на нерухоме майно

- номер запису про обтяження 386078, постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 31365983, Орджонікідзевський ВДВС ЗМУЮ (дата, час, державної реєстрації 04.04.2012); вид обтяження: арешт нерухомого майна.

На підставі оскаржуваного ОСОБА_7 рішення держаного реєстратора №44341860 від 30.11.2018, відбувся перехід права власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 до іпотекодержателя згідно договору про передачу прав за іпотечним договором № 2187 від 28.11.2012 - TOB «Кредитні ініціативи».

Як зазначено у висновку Колегії від 15.01.2021 яка розглядала скаргу, державний реєстратор Ільющенков С.О. на підставі оскаржуваного рішення здійснив державну реєстрацію права власності на квартиру за наявності запису від 04.04.2012 №386078 про арешт на все нерухоме майно скаржника, що повинно бути підставою для відмови у державній реєстрації прав.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Згідно з ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч. 1 ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є доґовір про задоволення вимоґ іпотекодержателя або відповідні застереження в іпотечному договорі: який прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

На виконання цієї ст. 35 Закону України «Про іпотеку», TOB «Кредитні ініціативи» надіслав письмове Повідомлення іпотекодавцю ОСОБА_2 за вих. № 1283/18 від 10.05.2018 року як по місцю її проживання, так і по місцю знаходження предмета іпотеки, в якому поряд з вимогою про усунення порушень Кредитного договору зазначено, що у випадку невиконання вказаної вимоги TOB «Кредитні ініціативи» застосує своє право на позасудове врегулювання шляхом прийняття у власність Предмету іпотеки, квартири АДРЕСА_4 , дана вимога отримана ОСОБА_2 16.08.2018, шо підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Копія повідомлення з копіями доказів надсилання і отримання ОСОБА_5 долучені до матеріалів справи.

Відповідно до пункту 61 Порядку №1127 (в редакції станом на 30.11.2018) наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку манно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Також суд зазначає, що частиною 3 статті 10 Закону № 1952-1V встановлено обов`язок державного реєстратора, зокрема, встановлювати відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; обов`язок перевіряти документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Відповідно до пункту 12 зазначеного Порядку №1127, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами га їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

З аналізу наведених вище норм, судом встановлено, що позивач повинен був перевірити бази за допомогою технічних і програмних засобів наявність в тому числі і обтяжень, посилання відповідача на те, що позивачем не було вчинено таких дій, жодним доказом не підтверджено. Суд погоджується з доводами позивача, що роздруківка витягів з державних реєстрів не є обов`язком позивача під час встановлення відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що у висновку комісії Міністерства юстиції України не наведено жодного обгрунтування щодо наявності зареєстрованої іпотеки і можливості застосування позивачем пункту 61 Порядку №1127 (в редакції станом на 30.11.2018).

Надаючи оцінку обставинам, які були встановлені під час розгляду справи по суті, суд вважає, що не врахування відповідачем встановлених у законодавстві строків звернення зі скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, не дотримання відповідачем норм закону щодо строків розгляду таких скарг, не повне встановлення обставин, які стали підставою для проведення реєстраційної дії, відсутність у висновку комісії Міністерства юстиції України жодного обґрунтування щодо наявності зареєстрованої іпотеки і можливості застосування позивачем пункту 61 Порядку №1127 (в редакції станом на 30.11.2018), є суттєвим порушення не лише процедури розгляду скарг, а також вплинуло на зміст оскаржуваного рішення.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13, ); третя особа Ярмош ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 14, ), Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4, )- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 15.02.2021 №556/5 «Про задоволення скарги».

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 19.05.2021.

Суддя О.В. Конишева