Справа № 420/27/20
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/27/20

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Кравця О.О.,

Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Приморської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року, прийняте у складі суду судді Корой С.М. в місті Одеса по справі за адміністративним позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд зобов`язати ОСОБА_1 за власний рахунок привести самовільно реконструйоване приміщення офіс-магазину № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 в первинний стан, шляхом: відновлення залізобетонного перекриття між першим поверхом та підвалом; прорізу в несучій стіні між приміщеннями №10 та №14 (згідно технічного паспорту від 20.02.2007 року №59неж-84-537).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року у задоволенні адміністративного позову Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідач ОСОБА_1 в порушення вимог містобудівного законодавства, без подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт, самовільно здійснив реконструкцію належного йому приміщення, шляхом облаштування прорізу в залізобетонному перекритті між першим поверхом та підвалом, а також прорізу в несучій стіні між приміщеннями №10 та №14 (згідно технічного паспорту від 20.02.2007 року №59неж-84-537). Апелянт вказує, що відповідач виконав будівельні роботи із реконструкції вищезазначеної квартири без отримання права на проведення таких робіт. За доводами апелянта, самовільною реконструкцією квартири приміщення офіс-магазину АДРЕСА_2 відповідач порушив передбачений порядок проведення реконструкції будинку, значно погіршив стан будинку та житлово-побутові умови мешканців будинку, в зв`язку з чим зазначене приміщення повинно бути приведене до попереднього стану.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення офісу-магазину № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта про реєстрацію права власності (а.с.57-58)

Судом встановлено, що посадовою особою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на підставі наказу №01-13/321ДАБК від 16.07.2019 року та направлення для проведення позапланово заходу №001387 від 19.07.2019 року здійснено виїзд з метою проведення позапланового заходу за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення офісу-магазину № НОМЕР_1 .

Вказаною перевіркою встановлено, що власником даного об`єкту виконані роботи з реконструкції, а саме з влаштування отвору розмірами 700х700х400мм в залізобетонному перекритті між першим поверхом та підвалом, яке є конструктивним та несучим елементом даного будинку. Проектну документацію на проведення будівельних робіт з реконструкції нежитлових приміщень офісу-магазину АДРЕСА_2 не пред`явлено.

За результатами вказаного позапланового заходу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради складено акт №001387 від 24.07.2019 року (а.с.16-32).

24.07.2019 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, у зв`язку із встановленням вищевказаних порушень, видано ОСОБА_1 припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил (а.с.33-37), яким висунуто вимогу в термін до 24.09.2019 року набути в установленому законом порядку право на виконання будівельних робіт за даною адресою або привести самочинно реконструйований об`єкт у відповідність до технічного паспорту інвентаризації нерухомого майна, виготовленого КП «БТІ та РОН» Одеської міської ради станом на 20.02.2007 року.

Питання правомірності прийняття вказаного припису було предметом розгляду у справі №420/612/20 та рішенням суду від 16.12.2020 року, яке набрало законної сили 16.01.2020 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування припису Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 24.07.2019р.

Також Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради у зв`язку із виявленням вищевказаних порушень, складено протокол про адміністративне правопорушення від 24.07.2019 року (а.с.78-83) та 30.07.2019 року прийнято постанову №583/19, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.96 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 8500,00 грн. (а.с.84-89).

Сума вказаного штрафу сплачена відповідачем у повному обсязі (а.с.91).

У період з 02.10.2019 року по 15.10.2019 року посадовою особою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на підставі наказу №01-13/333ДАБК від 01.08.2019 року, у зв`язку із необхідністю перевірки виконання вимог припису від 24.07.2019 року проведена повторна позапланова перевірка дотримання вимог містобудівного законодавства за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення офісу-магазину №520 за результатами якої складно акт №001797 від 15.10.2019 року (а.с.42-56).

Вказаною перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 не виконав вимоги припису Управління від 24.07.2019 року.

Також Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради у зв`язку із виявленням вищевказаних порушень, складено протокол про адміністративне правопорушення від 15.10.2019 року (а.с.92-95) та 29.10.2019 року прийнято постанову №769/19, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 штраф у розмірі 6800,00 грн. (а.с.96-99).

Судом встановлено, що відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за проведення перепланування Постановою УДАБК ОМР від 30.07.2019 року № 583/19, накладено штраф в розмірі 8500 гривень.

Таким чином, суд встановив факт проведення самовільного перепланування приміщення офісу-магазина № 520 по АДРЕСА_1 .

18.10.2019 року Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на адресу позивача складено лист №01-5/173-ОГ (а.с.11-15), в якому з посиланням на обставини, встановлені при проведення перевірок за результатами яких складено акти акт №001387 від 24.07.2019 року та акт №001797 від 15.10.2019 року, Управління просило розглянути питання стосовно вжиття заходів щодо приведення самовільно реконструйованого об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення офісу-магазину № НОМЕР_1 у первинний стан.

04.11.2019 року за результатами розгляду вищевказаного листа №01-5/173-ОГ, Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято розпорядження №452 «Про приведення самовільно реконструйованих нежитлових приміщень офісу-магазину № НОМЕР_1 , які розташовані в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до первинного стану».

В матеріалах справи міститься акт від 14.11.2019 року, складений комісією комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» про те, що станом на 14.11.2019 року ОСОБА_1 не приведено самостійно реконструйовані нежитлові приміщення офісу-магазину № НОМЕР_1 , які розташовані в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 до первинного стану (а.с.10).

Згідно доповідної записки директора комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський», яка адресована голові Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та в якій доведено до відома, що розпорядження №452 «Про приведення самовільно реконструйованих нежитлових приміщень офісу-магазину № НОМЕР_1 , які розташовані в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до первинного стану» вручене ОСОБА_1 (а.с.9).

При цьому у доповідній записці, у зв`язку з невиконанням даного розпорядження, директор комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Порто-Франківський» просить питання вирішити в судовому порядку.

Як стверджує позивач, розпорядження №452 ОСОБА_1 не виконав, у зв`язку із чим Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що задоволення позовної заяви буде мати наслідком порушення принципу непорушності права приватної власності, що є неприпустимим. Суд вважав, що обставини введення до експлуатації перепланованого приміщення після ініціації даного судового провадження не є підставою для задоволення позову, оскільки законодавством не встановлюється жодних обмежень на реалізацію такого права. Крім того, за висновками суду, фактично відповідачем виконано вимоги припису про усунення порушень в сфері містобудування, у спосіб запропонований Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.2.8 Положення про Приморську району адміністрацію Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради 26.04.2017р. №1934-VII, райадміністрація здійснює заходи щодо виявлення на території району фактів самовільного будівництва або реконструкції та вирішує питання щодо знесення самочинно побудованих об`єктів або приведення самочинно реконструйованих об`єктів у первинний стан.

Згідно статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеної Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У відповідності до п. 3.2 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»: будівництво це нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва. Нове будівництво будинків, будівель, споруд здійснюється з метою створення об`єктів виробничого або невиробничого призначення.

Згідно з п. 3.21 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»: реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг; реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Відповідно до п.1 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р. №466 «Про деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Вимогами статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011р. встановлено, що право на виконання підготовчих та будівельних робіт, на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), надається після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт до органів архітектурно-будівельного контролю.

Згідно з пунктом 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005р., зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.08.2005р. за № 927/11207, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Приписами п. 1.4.4 вказаного Порядку передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається.

Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що факт проведення самовільного перепланування не заперечувався відповідачем, що випливає зі змісту поданого відзиву на позовну заяву, клопотання про зупинення провадження по справі, позовної заяви ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування припису.

Разом з тим, посилання апелянта на те, що самовільною реконструкцією приміщення офіс-магазину, відповідачем значно погіршився стан будинку та житлово-побутові умови мешканців будинку колегія суддів оцінює критично, оскільки позивачем не були обґрунтовані належними та допустимими доказами обставини погіршення стану будинку, клопотань про призначення судової будівельно-технічної експертизи на встановлення такого факту, позивачем не заявлялось, що свідчить про недоведеність доводів Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в цій частині.

Так, слід зазначити, що положення ст. 376 ЦК України застосовується виключно до тих випадків, коли об`єкт самочинного будівництва, збудовані або будуються на земельній ділянці. Оскільки реконструкцією не здійснено змін геометричної площі офісу-магазину, підстави для застосування ст.376 ЦК України до виниклих правовідносин відсутні.

До аналогічного висновку дійшов й Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові № 753/6914/15 від 20 березня 2019 року, де зазначив, що вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, необхідно враховувати, що положення статті 376 ЦК України до цих правовідносин не застосовуються. Проте у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил статті 376 ЦК України.

Судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до припису Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 24.07.2019 року № 001387, відповідачу було пред`явлено вимогу щодо набуття в установленому порядку права на виконання будівельних робіт за даною адресою або приведення самочинно реконструйованого об`єкту у відповідність до технічного паспорту інвентаризації нерухомого майна, виготовленого КП «БТІ та РОН» Одеської міської ради від 24.02.2017 року, в термін до 24.09.2019 року.

Аналіз вищезазначеного припису, свідчить про те, що фактично, для усунення порушень законодавства, відповідачу пропонувалось або набути право на виконання будівельних робіт або привести реконструйоване приміщення до первісного стану.

Так, як вбачається з листа Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 20.11.2020 року № 01-16/2172д/д, управління ДАБК Одеської міської ради з мотивів повноти даних від 29.10.2020 року за № ОД 40, було зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1), щодо об`єкту «Реконструкція нежитлового приміщення офісу-магазина № 520 по АДРЕСА_1 з пристосуванням під кафе без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані», що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлове приміщення № 520 (а.с.149).

Відповідно до вимог п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 р. № 750) (далі Порядок №461), прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).

Згідно вимог п.11, 13 Порядку №461 датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката. Зареєстрована декларація або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 232860320, вбачається, що право власності на реконструйоване приміщення, було зареєстроване за ОСОБА_1 , 13.11.2020 року. В графі «підстава права власності» зазначено декларація про готовність об`єкта до експлуатації.

При цьому з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 232860320 в розділі об`єкт нерухомого майна вказано: «нежитлове приміщення кафе-магазину № НОМЕР_1 ».

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 здійснив дії, щодо введення до експлуатації самовільно реконструйованого приміщення, набув право власності на нього у встановленому законом порядку.

При цьому, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 804/1510/16, від 02 жовтня 2018 року у справі № 465/1461/16-а, від 05 червня 2019 року у справі № 815/3172/18, від 05 вересня 2019 року у справі №813/5260/13-а.

При цьому станом на дату вирішення даної адміністративної справи такого об`єкту нерухомого майна як «приміщення офіс-магазину АДРЕСА_2 » фактично не існує, натомість за вказаною адресою міститься об`єкт «нежитлове приміщення кафе-магазину № НОМЕР_1 ».

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обставини введення до експлуатації перепланованого приміщення після ініціації даного судового провадження не є підставою для задоволення позову, оскільки законодавством не встановлюється жодних обмежень на реалізацію такого права.

Крім того, фактично відповідачем виконано вимоги припису про усунення порушень в сфері містобудування, у спосіб запропонований Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок привести самовільно реконструйоване приміщення офіс-магазину № НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 в первинний стан, шляхом: відновлення залізобетонного перекриття між першим поверхом та підвалом; прорізу в несучій стіні між приміщеннями №10 та №14 (згідно технічного паспорту від 20.02.2007 року №59неж-84-537).

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на невірному тлумаченні апелянтом норм матеріального права та доводах, які вже були предметом дослідження суду першої інстанції та яким надано належну правову оцінку.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приморської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: О. О. Кравець

Суддя: Л.Є. Зуєва