Справа № 523/6690/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 523/6690/20
Головуючий в 1 інстанції: Середа І.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.06.2020 по справі № 523/6690/20 за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні року ОСОБА_1 звернувся з вищевказаним адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення митних правил № 3093/50000/19 від 19.03.2020, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої по МД UA500010/2019/032244 від 12.11.2019суми митних платежів, що складає 57 021,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що позивач придбав обладнання для сушіння автомобілів після фарбування, фарбувально-сушильну камеру в розібраному стані Captain CPDE187501. З метою митного оформлення товару декларант позивача подав до Одеської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію, вказавши код товару згідно УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 0%). За результатами здійснення контролю правильності класифікації товару та за результатами проведеного митного огляду Одеською митницею Держмитслужби прийнято рішення про визначення коду товару № КТ-UА500010/0121/2019, згідно якого змінено опис товару з «обладнання для сушіння автомобілів після фарбування, фарбувально-сушильну камеру в розібраному стані Captain CPDE187501» на «фарбувально-сушильна камера…» та призначено код товару згідно УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита 2%). У зв`язку з чим, позивачу відмовлено у прийнятті митної декларації та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500010/2019/00615 та роз`яснено право щодо випуску товару у вільний обіг за умови подання нової декларації із заповненими відповідно до рішення про визначення коду товару № КТ-UА500010/0121/2019 від 19.11.2019. З метою отримання товару та мінімізації витрат, що виникли в результаті тривалого зберігання товару, позивачем 21.11.2019 подано нову митну декларацію № UА500010/2019/033262 із описом та кодом, визначеним відповідачем та відповідно із ставкою ввізного мита 2% замість 0%. Таким чином, різниця понесених позивачем митних платежів в результаті прийнятого відповідачем рішення про визначення коду товару № КТ-UА500010/0121/2019 від 19.11.2019 замість визначених декларантом у первісній митній декларації склала 23 327,81 грн.

21.11.2019 після оформлення відповідачем картки відмови в прийнятті первинної митної декларації UA500010/2019/032244 від 12.11.2019 та після подання митним брокером ОСОБА_1 митної декларації № UA500010/2019/033262 від 21.11.2019 по якій і було здійснено митне оформлення товару ТОВ «АНТЕСКО», митним органом було складено відносно митного брокера ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил №3093/50000/19 за результатами розгляду якого 19.03.2020 відповідачем прийнято постанову в справі про порушення митних правил № 3093/50000/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушення передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої по МДUA500010/2019/032244 від 12.11.2019 суми митних платежів, що складає 57 021,66 грн. З даною постановою позивач не погодився, що стало підставою для звернення до суду.

Відповідач правом надати відзив на позовну заяву не скористався.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Суворовський районний суд м. Одеси рішенням від 24 червня 2020 року позов задовольнив.

Визнав протиправною та скасував постанову Одеської митниці Держмитслужби в справі про порушення митних правил № 3093/50000/19 від 19.03.2020, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушені митних правил, передбачених ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої по МД UA500010/2019/032244 від 12.11.2019 суми митних платежів, що складає 57 021,66 грн.

Провадження у справі закрив.

Стягнув з Одеської митниці Держмитслужби України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Одеська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам справи, а саме тому, що ОСОБА_1 при поданні до Одеської митниці ДФС МД №11А500010/2019/032244 вчинені дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, що спричинило недобір митних платежів у сумі 19 007,22 грн., чим скоєно порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України;

- посилання на практику Верхового Суду у справі №760/20661/15-а від 23.10.2018, відповідно до особа, відповідальна за передбачені статтею 485 МК України дії, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів, тобто Аналіз диспозиції цієї статті свідчить про те, що наведені варіанти дій, які являють собою об`єктивну сторону даного правопорушення, можуть бути вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв`язку з необережністю (недбалістю).

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були належно сповіщені відповідно до статей 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини 2 статті 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що між ТОВ «Антеско» та Qingdao Hua Yushun Commercial Co., Ltd. укладено контракт № 01/03-2019 від 01.03.2019, предметом якого є постачання на територію України різноманітного обладнання для автомобільної промисловості.

Так, ТОВ «Антеско» згідно контракту та специфікації № 3 придбав у Qingdao Hua Yushun Commercial Co., Ltd. фарбувально-сушильну камеру Captain CPDE187501 вартістю 31 000,00 дол. США.

З метою проведення митного оформлення товару декларантом ТОВ «Алідарт» до Одеської митниці Держмитслужби подано митну декларацію ІМ 40 АА № UА500010/2019/032244, в графі 31 зазначено: обладнання для сушіння автомобілів після фарбування. Сушильна камера в розібраному стані. При цьому, в графі 33 декларантом зазначено код товару УКТ ЗЕД .

13.11.2019 службовими особами митниці проведено митний огляд товару, за результатами якого складений Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу. В пункті 8.3.4 вказано, що в результаті проведення часткового митного огляду встановлено, що товари відповідають даним, зазначеним у митній декларації.

19.11.2019 службовими особами митниці повторно проведено митний огляд товару, за результатами якого складений Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу. В пункті 8.3.4. якого зазначено, що в ході проведення митного огляду було підтверджено модель зазначеного товару але згідно маркування моделі товару, камера являється фарбувально-сушильною, у зв`язку з чим виникли сумніви щодо коду товару.

За результатами огляду Одеською митницею Держмитслужби прийнято рішення про визначення коду товару № КТ-UА500010/0121/2019, згідно якого змінено опис товару з «обладнання для сушіння автомобілів після фарбування, фарбувально-сушильну камеру в розібраному стані…» на «фарбувально-сушильна камера Captain CPDE187501 у розібраному стані» та призначено код товару згідно УКТ ЗЕД .

На підставі вищевказаного рішення відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА500010/2019/00615.

19.03.2020 відповідачем прийнято постанову в справі про порушення митних правил № 3093/50000/19, якою ОСОБА_1 визнано винним у порушенні передбаченого ст.485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої по МД UA500010/2019/032244 від 12.11.2019 суми митних платежів, що складає 57 021,66 грн.

Не погоджуючись із постановою про порушення митних правил № 3093/50000/19 ОСОБА_1 звернувся до суду.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи відсутність доказів протиправної мети дій ОСОБА_1 щодо заявлення неправдивих відомостей та мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також те що, спірний товар відповідає коду товару УКТ ЗЕД , оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про порушення митних правил - закриттю.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Митного кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до частини першої статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною шостою статті 257 МК України передбачено умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно зі статтею 67 МК України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Статтею 68 МК України передбачено, що ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно частин першої-п`ятої статті 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари. Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

А відтак, класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. У свою чергу, митний орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження органу доходів і зборів щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Процедуру ведення УКТ ЗЕД визначено Порядком ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 року № 428 (далі - Порядок).

Пунктами 2, 3 Порядку передбачено, що УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів. УКТЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації (далі - Гармонізована система) з урахуванням Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (далі - Комбінована номенклатура).

Митний тариф України встановлюється Законом України «Про Митний тариф України» від 19.09.2013 № 584-VII. Статтею 1 даного Закону визначено, що митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Основними правилами інтерпретації УКТЗЕД передбачено, що класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється за такими правилами: Назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил: (a) будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який виріб стосується також некомплектного чи незавершеного виробу за умови, що він має основну властивість комплектного чи завершеного виробу. Це правило стосується також комплектного чи завершеного виробу (або такого, що класифікується як комплектний чи завершений згідно з цим правилом), незібраного чи розібраного; будь-яке посилання в назві товарної позиції на будь-який матеріал чи речовину стосується також сумішей або сполук цього матеріалу чи речовини з іншими матеріалами чи речовинами. Будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини. Класифікація товару, що складається більше ніж з одного матеріалу чи речовини, здійснюється відповідно до вимог правила 3.

Пунктом 6 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД передбачено, що для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

Так, згідно з пунктом 3 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином: (a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару; (b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати; (c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються (пункт 4 Основних правил інтерпретації УКТЗЕД).

Таким чином, при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції слід виходити з більш конкретного опису товару, його характеристик та призначення.

З метою забезпечення виконання Закону України від 19.09.2013 № 584-VIII «Про Митний тариф України» та постанови Кабінета Міністрів України від 21.05.2012 № 428 «Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» наказом Державної фіскальної служби України від 09.06.2015 року № 401 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Як встановлено під час розгляду справи та підтверджено матеріалами справи, позивачем було подано електронну митну декларацію, із зазначенням у графі 33 коду товару УКТ ЗЕД , натомість відповідачем у рішення про визначення коду товару було зазначено інший код товару, а саме 842489000.

Так, відповідно до Пояснень до товарної позиції 8419, яка має назву машини, обладнання промислове або лабораторне з електричним чи неелектричним нагрiванням (за винятком печей, камер та іншого обладнання товарної позиції 8514) для обробки матерiалiв шляхом змiни температури, наприклад, нагрiванням, варiнням, пiдсмажуванням, дистиляцiєю, ректифiкацiєю, стерилiзацiєю, пастеризацiєю, пропарюванням, сушiнням, випарюванням, конденсацiєю або охолодженням, крiм машин або обладнання, призначеного для використання у побутi; неелектричнi водонагрiвачi безінерційні або теплові водяні акумулятори. До цієї товарної позиції включається обладнання, призначене для нагрівання або охолодження речовини (твердої, рідкої чи газоподібної), яке виконується або для простої зміни температури, або для трансформації матеріалів, що відбуває переважно в результаті зміни температури (наприклад, для нагрівання, варіння, смаження, дистиляції, ректифікації, стерилізації, пастеризації, пропарювання, сушіння, випаровування, випарювання, конденсації чи охолодження).

Проте, щодо товарної позиції 8424, зазначено механiчнi пристрої (з ручним керуванням або без нього) для розбризкування або розпилення рiдких чи порошкоподiбних речовин; вогнегасники, зарядженi або незарядженi; пульверизатори та аналогiчнi пристрої; пiскоструминні, пароструминнi та аналогiчнi метальні пристрої. До цієї товарної позиції включаються машини і пристрої для розкидання, розбризкування і розпилення пари, рідин або твердих матеріалів (наприклад, піску, порошків, гранул, щебеню чи металевих абразивів) у вигляді струменя, дисперсії (крапельної чи ні) чи бризок.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, генеральним менеджером у Qingdao Hua Yushun Commercial Co., Ltd. від 21.11.2019 року надано роз`яснення щодо технічних характеристик фарбувально-сушильної камери Captain CPDE187501, відповідно до яких вказана камера не укомплектована фарбувальним обладнанням та є лише конструкцією з певними функціями (режим фарбування та режим сушки) для проведення фарбувальних робіт та зазначив, що дана фірма не виготовляє та не комплектує фарбувальні та фарбувально-сушильні камери фарбувальним обладнанням (а.с.40).

Вказане також підтверджується інструкцією з експлуатації фарбувально-сушильної камери Captain CPDE187501 (а.с.80-96).

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2019 позивач звернувся до Київської торгово-промислової палати із заявою про проведення експертизи щодо визначення коду товару згідно УКТ ЗЕД.

З експертного висновку №.К-1697 від 29.11.2019 вбачається, що фарбувально-сушильна камера Captain CPDE187501 не обладнана стаціонарними механічними пристроями для розбризкування або розпилення фарби, призначена для створення температурних умов за рахунок примусової циркуляції повітря певного обсягу при заданій температурі: 20°C для фарбування, яке здійснюється зовнішніми ручними пульверизаторами, не встановленими стаціонарно в камері, та 40-80°C для сушки нанесеної фарби на автомобілі та їх частин. А також зазначено, що дана камера відповідає коду товару УКТ ЗЕД (а.с.41-42).

В аспекті наведеного вище, оцінюючи докази у цій справі, а саме: роз`яснення Qingdao Hua Yushun Commercial Co., Ltd., інструкцію з експлуатації, експертний висновкок №.К-1697 від 29.11.2019, а також акт про проведення огляду від 13.11.2019, апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції, що заявлений позивачем у МД №UA500010/2019/032244 від 12.11.2019 товар повинен класифікуватися за кодом .

Відповідно до статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень частини 6 статті 69 МК України у разі порушень декларантом (заявником) правил класифікації товарів під час декларування, адміністративна відповідальність для нього настає виключно у разі встановлення факту подання вказаною особою недостовірних документів, надання ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття класифікаційного рішення.

Так, стаття 485 Митного кодексу України передбачає відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Тобто, для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у справі № 640/7258/17 (№К/9901/209/18) від 20 березня 2018 року.

Відповідно до частини першої статті 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом статті 10 Кодексу про адміністративне правопорушення України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

При цьому, статтею 485 Митним кодексом України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що позивачем в митній декларації від 12.11.2019 зазначено правдиві відомості щодо коду товару УКТ ЗЕД .

Таким чином митним органом не доведено, а судом не встановлено факту подання позивачем до митниці неправдивої інформації чи документів, необхідних з питань зазначених в статті 485 Митного кодексу України для класифікації товару, оскільки саме по собі зазначення позивачем у справі в декларації коду товару УКТ ЗЕД не може бути доказом того, що його дії були направлені на умисну несплату митних платежів у формі прямого умислу.

Як встановлено статтею 486 Митного кодексу України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів того, що у діях позивача наявний склад правопорушення за статтею 485 Митного кодексу України - заявлення у митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей чи надання органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Враховуючи відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та відсутності доказів подання позивачем недостовірних документів, надання недостовірної інформації, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення митних правил № 3093/50000/19 від 19.03.2020 підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення за статтею 485 Митного кодексу України відносно позивача у справі - закриттю.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Посилання апелянта на те що ОСОБА_1 при поданні до Одеської митниці ДФС МД № 11А500010/2019/032244 вчинені дії, спрямовані на зменшення розміру митних платежів, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Доводи апелянта, з посиланням на практику Верхового Суду у справі №760/20661/15-а від 23.10.2018, відповідно до яких особа, відповідальна за передбачені статтею 485 МК України дії, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів, тобто аналіз диспозиції цієї статті свідчить про те, що наведені варіанти дій, які являють собою об`єктивну сторону даного правопорушення, можуть бути вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв`язку з необережністю (недбалістю) апеляційний суд вважає не коректними з огляду на таке.

Стверджуючи про можливість вчинення правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України апелянт безпідставно зазначив, що "особа може прямо і не бажати настання певної мети" . Якщо мета per es ( вже за визначенням) є бажанням особи досягнути певного результату, то як особа може прямо не бажати настання відповідної мети.

Тобто, апеляційний суд висновує, що аналізоване правопорушення не може бути вчинено навіть з непрямим умислом(коли особа допускає настання наслідків). Це пов`язано із тим, що свідоме допущення особою настання результату не можливе, коли ставиться мета, адже мета є бажанням особи досягти певного результату.

Вказане узгоджується, зокрема, із постановами Верховного Суду від 16.10.2018 року № 640/13072/16а, від 13.12.2018 №759/360/17, від 11.09.2018 №490/7 096/16а, від 06.06.2018 №607/2391/17.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.06.2020 по справі № 523/6690/20 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Єщенко О.В. Димерлій О.О.