Справа № 240/6397/21
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Житомир

справа № 240/6397/21

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Присяжнюк Ельвіри Юріївни та Богунського відділу державної виконавчої служби м.Житомира Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Присяжнюк Ельвіри Юріївни від 17.08.2020 ВП №58402584 про накладення штрафу у розмірі 6432грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно з постановою №58402584 від 17.08.2020 головним державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Присяжнюк Ельвірою Юріївною накладено на нього (боржника) штраф у розмірі 6432 грн за невиконання рішення суду про сплату аліментів (заборгованість зі сплати аліментів перевищує суму платежів за два роки).

Вказує, що заборгованість зі сплати аліментів у стягувача утворилася до 28 серпня 2018 року, а відповідальність у вигляді накладення штрафу за вказане, введена лише з 28 серпня 2018 року.

Тому позивач, посилаючись на принципи верховенства права та незворотності дії законів у часі, закріплені відповідно у статтях 8 та 58 Конституції України, вважає, що зміни в законодавстві, визначені у частині чотирнадцятій статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" можуть бути застосовані до тих випадків, які будуть виникати після 28 серпня 2018 року, а існуюча заборгованість, що утворилася раніше, не може впливати на вирішення питанні про притягнення його до відповідальності у вигляду накладення штрафу.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу, відповідачів та третій особі за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана уповноваженою особою відповідача.

Відповідач - Богунський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву від 11.05.2021 (за вх.№24387/21), у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування зазначає, що дане виконавче провадження підпадає під порядок виконання рішення суду, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульовае ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження». Тому, 18.02.2019 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

14.08.2020 державним виконавцем зроблено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно з яким, станом на 14.08.2020 заборгованість по сплаті аліментів становив 21440 грн.

На підставі ч.14 ст.71 Закону України Про виконавче провадження головним державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на користь стягувана у розмірі 6432 грн.

З огляду на вказане, на думку відповідача, постанова про накладення штрафу від 17.08.2020 за наявності заборгованості зі сплати аліментів, є законною.

Відповідач - головний державний виконавець Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Присяжнюк Ельвіра Юріївна, окремо викладеного відзиву на позовну заяву до суду не надіслала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, письмових пояснень по суті заявлених позовних вимог суду не надіслала.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Богунського районного суду м.Житомира від 27.04.2017 у цивільній справі №295/12364/16-ц, яке згідно з постановою Верховного Суду від 23.01.2019 залишено без змін, позов ОСОБА_2 задоволено частково:

- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 800,00 грн, щомісячно, починаючи з 22.09.2016 і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2020 року (а.с.13-15, 16, 17-18).

Богунським районним судом м.Житомира 12 лютого 2019 року видано виконавчий лист на виконання рішення суду у цивільній справі №295/12364/16-ц (а.с.47).

На підставі заяви ОСОБА_2 про примусове виконання від 15 лютого 2019 року державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби міста Житомир Головного територіального управління юстиції у Житомирській області Присяжнюк Ельвірою Юріївною винесено постанову від 18.02.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП №58402584 з виконання виконавчого листа №295/12364/16-ц, виданого Богунським районним судом м.Житомира 12 лютого 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі 800,00 грн, щомісячно, починаючи з 22.09.2016 і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2020 року (а.с. 52).

14 серпня 2020 року Головним державним виконавцем винесені постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про арешт майна боржника; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (а.с. 78, 80, 82, 84).

17 серпня 2020 року Головним державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Присяжнюк Ельвірою Юріївною винесено постанову у ВП №58402584 про накладення штрафу на ОСОБА_1 у розмірі 6432 грн за невиконання рішення суду про сплату аліментів (сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів перевищує суму платежів за два роки) (а.с.88).

Позивач вважаючи постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду про сплату аліментів протиправною та такою, що порушує його права, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Згідно з ч. 1 ст.5 Закону 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частини 3 статті 71 Закону №1404-VIII визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

28 серпня 2018 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 3 липня 2018 року №2475-VIII, яким доповнено статтю 71 Закону № 1404-VIII частиною 14 наступного змісту:

"За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу".

Відповідно до абзацу частини 14 статті 71 Закону №1404-VIII за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 8 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція), визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону.

Щодо тверджень позивача про неправильне, на його думку, застосування ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження у контексті ст.8, 58 Конституції України, суд зазначає наступне.

Закріплений у статті 58 Конституції України принцип заборони зворотної дії нормативно-правових актів у часі є однією з важливих складових принципу правової визначеності. На думку Конституційного Суду України, «закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акту» (рішення КСУ від 13 травня 1997 р. № 1-зп).

Згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року №1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акту не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

У пункті 2 рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року у справі №1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини 1 статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Єдиний виняток з даного правила, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суть положення статті 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності, і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності (рішення Конституційного Суду України від 2 липня 2002 року № 13-рп/2002).

При цьому не вважається зворотною дією застосування закону або іншого нормативно-правового акту щодо триваючих правових відносин, якщо цей акт застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (це так звана безпосередня дія нормативного акту в часі).

Нормами Закону №2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, посилено відповідальність за несвоєчасну сплату аліментів, зокрема, запроваджено нарахування штрафів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за рік (20% від суми несплачених аліментів), за два роки (30% від суми несплачених аліментів), за три роки (50% від суми несплачених аліментів).

Однак, зазначена норма права містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення.

Відповідно до пояснювальної записки до законопроекту закону №2475-VIII, метою законопроекту є, зокрема, створення економічних передумов для подальшого вдосконалення механізму забезпечення конституційного права дітей на достатній життєвий рівень та покращення матеріального забезпечення дітей у випадках, якщо батьки не дійшли згоди щодо способу утримання дітей і такий спосіб утримання дітей вирішується судом.

За змістом цієї пояснювальної записки законодавець виходив з того, що батьки або інші особи, які виховують дитину, повинні створити такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини. Однією з найбільш нагальних проблем у сфері захисту прав дітей є проблема належного матеріального забезпечення. Найбільш гостро вона стоїть для дітей, які виховуються в неповних сім`ях.

З огляду на вищевикладене, внесені до Закону України «Про виконавче провадження» зміни мали на меті посилення захисту прав дітей шляхом встановлення дієвого механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення в подальшому порушників від відбування призначеного стягнення за несплату аліментів. Натомість неможливість застосування ч.14 ст.71 Закону № 1404-VІІІ до заборгованості, що виникла до 28.08.2018, нівелювала б зміни до законодавства щодо посилення захисту прав дитини.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений Верховним Судом у постанові від 24.11.2020 у справі №620/517/20, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Проте, суд акцентує увагу на тому, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" від 3 липня 2018 року №2475-VIII були також внесені зміни до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII, згідно з яких зазначену статтю доповнено частиною 4 наступного змісту:

"строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання".

Аналогічна правова норма міститься у п.8 розділу розділу XVI Інструкції №512, відповідно до змісту якої, постанова про накладення штрафу оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу I цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що строк обчислення заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів для вирішення питання про можливість накладення штрафу, передбаченого абз. 2 ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень ч.4 ст.11 Закону №1404-VIII, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого листа №295/12364/16-ц, виданого 12 лютого 2019 року, до примусового виконання, а саме з 15.02.2019, що прямо передбачено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 3 липня 2018 року №2475-VIII.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП №58402584, борг ОСОБА_1 по аліментах у зазначеному виконавчому провадженні, станом на 14.08.2020, становить 21440,00 грн, сума якого розрахована за період з 22.09.2016 по 14.08.2020, що не заперечується сторонами (а.с. 85-86).

При цьому, як свідчить зміст оскаржуваної постанови, державним виконавцем 17.08.2020 накладено штраф за невиконання рішення суду про сплату аліментів з тих підстав, що сукупний розмір заборгованості перевищує суму платежів за два роки (а.с.88).

Суд погоджується з доводами відповідача, що станом на 14.08.2020, загальна сума заборгованості зі сплати аліментів перевищує суму відповідних платежів за два роки (21440 грн), тобто є більшою за 19200 грн = (800,00 грн щомісячно х 24 місяці).

Однак, суд вказує, що на момент винесення постанови про накладення штрафу - 17.08.2020 (станом на 14.08.2020 здійснення розрахунку заборгованості) борг зі сплати аліментів, який обчислюється саме з дня пред"явлення виконавчого документу до примусового виконання - 15.02.2019, за наявності ситуації з урахуванням повного невиконання/несплати аліментів не може перевищувати суму відповідних платежів за два роки (24 місяці), оскільки період з 15.02.2019 по 17.08.2020 (момент винесення оскаржуваної постанови) є меншим, аніж два роки.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу від 17.08.2020 у ВП №58402584 із застосування положення абз.2 ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», які передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за два роки, є безпідставною, оскільки винесена передчасною та без дотримання принципу пропорційності, зокрема необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями на досягнення яких спрямоване це рішення.

Виходячи з положень п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У даному випадку, дотримуючись принципів верховенства права, законності, поділу влади, в межах компетенції, визначеної Конституцією та законами України, а також виходячи з повноважень суду, визначених ст.245 КАС України, суд вважає за необхідне застосувати той спосіб захисту порушених прав позивача, який є ефективним відповідно до встановлених обставин та правового регулювання спірних відносин та належить до компетенції суду, а саме: визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Присяжнюк Ельвіри Юріївни від 17.08.2020 ВП №58402584 про накладення штрафу у розмірі 6432грн.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вказаного, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб"єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до Головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Присяжнюк Ельвіри Юріївни (вул.Перемоги, 55, Житомир, 10003,) та Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (вул.Перемоги, 55,Житомир,10003, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідн. номер НОМЕР_2 ), про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Присяжнюк Ельвіри Юріївни від 17.08.2020 ВП №58402584 про накладення штрафу у розмірі 6432грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі розміром 908 (дев"ятсот вісім) грн 00 (нуль) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення, з урахуванням ч.6.ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення складено у повному обсязі 19 травня 2021 року.

Суддя А.В. Горовенко