Справа № 420/15127/20
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участі секретаря Захарчук О.В.

представника позивача Пащенко В.В.

представника відповідача Верхоли І.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження (у відкритому судовому засіданні по суті) справу за адміністративним позовом Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області до керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеса Іщенко Олександра Валерійовича про визнання протиправною бездіяльності щодо невідшкодування шкоди та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області до керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеса Іщенко Олександра Валерійовича в якому позивач просить:

визнати бездіяльність керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко Олександра Валерійовича щодо не відшкодування шкоди державі у сумі 142946,36грн. протиправною;

стягнути з посадової особи - керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко Олександра Валерійовича грошові кошти у сумі 142 946,36 грн. на користь територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі №420/4541/19 позов ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси, треті особи: Державна судова адміністрація України, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, керівник апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко О.В., Платуха А.С. про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Суворовського районного суду міста Одеси №49-о/с-ап від 04 квітня 2019 року про звільнення з посади помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси.

Стягнуто з Суворовського районного суду міста Одеси на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 квітня 2019 року по 08 вересня 2020 року (день прийняття судового рішення) у розмірі 142 946,36 (сто сорок дві тисячі дев`ятсот сорок шість) грн. 36 коп.

В мотивувальній частині постанови зазначено: «Судова колегія вважає, що відповідачем при звільненні позивача безпідставно не враховано зазначених обставин, що є підставою для визнання незаконним та скасування наказу Суворовського районного суду міста Одеси №49-о/с-ап від 04 квітня 2019 року, про звільнення з посади помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 та відповідно поновлення її на посаді помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси».

Відповідний наказ підписано посадовою особою - керівником апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко О.В., який обіймає вказану посаду з 26.08.2010 року.

Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області 04.11.2020 року здійснено примусове списання коштів у сумі 142946,36 грн. з рахунків Територіального управління ДСА в Одеській області.

Статтею 80 ЗУ «Про державну службу» визначено, що матеріальна та моральна шкода, заподіяна фізичним та юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави.

Держава в особі суб`єкта призначення має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі та порядку, визначених законом, до:

1) державного службовця, який заподіяв шкоду;

2) посадової особи (осіб), винної (винних) у незаконному звільненні, відстороненні або переведенні державного службовця чи іншого працівника на іншу посаду, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної державному органу у зв`язку з оплатою часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи.

Оскільки шкода, відшкодована за рахунок держави, спричинена керівником апарату Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 , вона підлягає стягненню в порядку регресу.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 21.01.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 17.02.2021 року

17.02.2021 року підготовче засідання відкладено через неявку відповідача та забезпечення його права на участь у справі. Наступне засідання призначено на 15.03.2021 року.

15.03.2021 року ухвалою суду продовжено підготовче провадження за клопотання представника відповідача у зв`язку із необхідністю ознайомлення із матеріалами справи. Наступне засідання призначено на 15.04.2021 року.

13.04.2021 року за вхід.№ЕП/9952/21 від представника відповідача надійшов відзив на позов, який обґрунтовано наступним.

Відповідно до резолютивної частини постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі №420/4541/19 стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу не з фізичної особи ОСОБА_2 , а з юридичної особи Суворовського районного суду міста Одеси.

Частиною 1 статті 157 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що кожний суддя має помічника (помічників), статус і умови діяльності якого (яких) визначаються цим Законом та Положенням про помічника судді, затвердженим Радою суддів України.

Згідно ч. 3 цієї статті, судді самостійно здійснюють добір помічників. Помічник судді призначається на посаду та звільняється з посади керівником апарату відповідного суду за поданням судді.

Вказана норма є імперативною і не надає керівнику апарату суду будь-яких повноважень не виконувати або оспорювати подання відповідного судді.

Визнаний незаконним та скасований постановою апеляційного суду наказ про звільнення ОСОБА_1 виданий ОСОБА_2 на підставі подання судді Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 .

Таким чином, якщо матеріальна шкода державі і була заподіяна, то однозначно не ОСОБА_2 , який був виконавцем подання судді.

Ухвалою суду від 15.04.2021 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі № 420/15127/20.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі №420/4541/19 позов ОСОБА_1 до Суворовського районного суду м. Одеси, треті особи: Державна судова адміністрація України, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, керівник апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко О.В., Платуха А.С. про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Суворовського районного суду міста Одеси №49-о/с-ап від 04 квітня 2019 року про звільнення з посади помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси.

Стягнуто з Суворовського районного суду міста Одеси на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 квітня 2019 року по 08 вересня 2020 року (день прийняття судового рішення) у розмірі 142 946,36 (сто сорок дві тисячі дев`ятсот сорок шість) грн. 36 коп.

Листом від 02.11.2020 року №10-08/7535 Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області повідомило ТУ ДСАУ в Одеській області про надходження виконавчого листа по справі №420/4541/19 та про списання за КПК 0501020 (загальний та спеціальний фонд), в т.ч. по коду економічної класифікації видатків бюджету (КЕКВ) 2111 142946,36 грн.

Відповідно до повідомлення про безспірне списання коштів з рахунків боржника від 04.11.2020 року №490, 04.11.2020 року проведено примусове списання коштів з рахунку НОМЕР_1 , КПК 0501020 у сумі 142946,36 грн. (меморіальний ордер №1 від 03.11.2020 року).

ОСОБА_2 наказом ТУ ДСА в Одеській області від 25.09.2010 №25-ос/к призначений на посаду керівника апарату Суворовського районного суду м.Одеси.

09.11.2020 року, відповідно до ст. 82 ЗУ «Про державну службу», ТУ ДСАУ в Одеській області на адресу керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси направлена пропозиція про відшкодування шкоди.

13.11.2020 року (вхід.№3-7023/20 від 17.11.2020 р.) керівником апарату Суворовського районного суду м. Одеси направлена відповідь на пропозицію, якою відмовлено у відшкодуванні шкоди.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень

Відповідно до п. 4.4 Положення про територіальне управління ДСА України в Одеській області, затвердженого головою ДСА України від 25.09.2015, ТУ ДСА України в Одеській області здійснює функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності ТУ ДСА України в Одеській області та місцевих судів Одеської області.

Згідно з ч. 4 ст. 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» керівника апарату місцевого суду, його заступника призначає за погодженням голови відповідного суду на посаду та звільняє з посади начальник відповідного територіального управління Державної судової адміністрації України, а керівників апаратів апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду, Верховного Суду, їх заступників призначає за погодженням голови відповідного суду на посаду та звільняє з посади Голова Державної судової адміністрації України.

Відповідно до ч. 1 статті 80 Закону України «Про державну службу» матеріальна та моральна шкода, заподіяна фізичним та юридичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державних службовців під час здійснення ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави.

Частиною 2 статті 80 зазначеного Закону визначено, що держава в особі суб`єкта призначення має право зворотної вимоги (регресу) у розмірі та порядку, визначених законом, до: 1) державного службовця, який заподіяв шкоду; 2) посадової особи (осіб), винної (винних) у незаконному звільненні, відстороненні або переведенні державного службовця чи іншого працівника на іншу посаду, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної державному органу у зв`язку з оплатою часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про державну службу» державний службовець зобов`язаний відшкодувати державі шкоду, заподіяну внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків.

Шкодою, заподіяною державним службовцем державі, є також виплачене державою відшкодування шкоди, заподіяної державним службовцем третій особі внаслідок неналежного виконання ним посадових обов`язків.

У разі спільного заподіяння шкоди кількома державними службовцями кожен із них несе відповідальність у розмірі, пропорційному ступеню вини.

Під час визначення розміру відшкодування враховуються майнове становище державного службовця, співвідношення розміру заподіяної шкоди до його заробітної плати, ризик виникнення шкоди, досвід державної служби, надані державному службовцю накази (розпорядження), а також інші обставини, у зв`язку з якими повне відшкодування державним службовцем шкоди буде необґрунтованим.

Згідно з ст. 82 Закону України «Про державну службу» для відшкодування шкоди керівник державної служби вносить державному службовцю письмову пропозицію, в якій зазначаються розмір, порядок і строки відшкодування шкоди, а також обставини, що стали підставою для відшкодування. Державний службовець повинен дати відповідь на пропозицію про добровільне відшкодування шкоди у письмовій формі.

Пропозиція може бути внесена протягом трьох місяців з дня, коли керівник державної служби дізнався чи мав дізнатися про обставини, що є підставою для пред`явлення вимоги, але не пізніше ніж через три роки з дня заподіяння шкоди.

Як встановлено судом, пропозиція внесена ТУ ДСА України в Одеській області в межах встановленого законом строку.

Державний службовець повинен дати відповідь на пропозицію про відшкодування шкоди в письмовій формі протягом двох тижнів з дня отримання пропозиції.

Фактичні обставини справи свідчать, що керівник апарату Суворовського районного суду м. Одеси своєчасно надав відповідь на пропозицію, якою відмовив у відшкодуванні.

У разі ненадання державним службовцем відповіді на пропозицію про добровільне відшкодування шкоди, відмови від відшкодування шкоди чи невідшкодування шкоди до зазначеного у пропозиції строку керівник державної служби може звернутися з позовом про таке відшкодування до суду.

Судом також встановлено, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2020 року по справі №420/4541/19 встановлено обставини звільнення ОСОБА_1 , які є преюдиційними для спірних правовідносин.

Так, у мотивувальній частині вказаної постанови визначено:

«Судова колегія вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що дійсно в чинній редакції ч.4 ст. 92 Закону України "Про державну службу" визначено, що на працівників патронатної служби поширюється дія законодавства про працю, крім ст.ст. 39-1, 41 - 43-1, 49-2 та ч.3 ст. 184 КЗпП України.

Втім, за ч.4 ст. 92 Закону України "Про державну службу" в редакції, яка діяла на саме на момент виникнення спірних правовідносин, на працівників патронатної служби було обмеження дії законодавства про працю, лише щодо ст.ст. 39-1, 41 - 43-1, 49-КЗпП України.

Аналогічні редакції таких норм містить відповідно в часі і Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції, затвердженого рішенням Ради суддів України від 18 травня 2018 року №21.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що на момент звільнення ОСОБА_1 з посади помічника судді на неї поширювалась дія ч.3 ст. 184 КЗпП України.

Відповідно до ч.3 ст. 184 КЗпП України визначає звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - ч.6 ст. 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням з збереженням на цей період (але не більш трьох місяців із дня закінчення строкового трудового договору) середньої заробітної плати.

З урахуванням аналізу вищенаведених законодавчих положень, судова колегія доходить висновку, що помічник судді є працівником патронатної служби, який, у силу спеціальних правових норм, які регулюють правовідносини у сфері судочинства (правосуддя), звільняється із займаної посади з обов`язковим дотриманням гарантій, передбачених законодавством, у тому числі з дотриманням вимог законодавства про працю.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 в шлюбі не перебуває, самостійно виховує та матеріально забезпечує двох неповнолітніх дітей.

Судова колегія вважає, що відповідачем при звільненні позивача безпідставно не враховано зазначених обставин, що є підставою для визнання незаконним та скасування наказу Суворовського районного суду міста Одеси №49-о/с-ап від 04 квітня 2019 року, про звільнення з посади помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 та відповідно поновлення її на посаді помічника судді Суворовського районного суду міста Одеси».

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 та ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Зазначений принцип отримав подальше закріплення у нормах судоустрійного і процесуального законодавства.

Обов`язковий характер судового рішення, яке ухвалюється іменем України, підкреслює авторитет судової влади, оскільки жодне рішення інших органів не може прийматись іменем України. Вимога про ухвалення судових рішень іменем України випливає з теорії поділу влади, згідно з якою судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і, відповідно, їх виконання має бути гарантовано державою. Саме тому обов`язковість судових рішень забезпечується державою.

Судовим рішенням у справі №420/4541/19 встановлено порушення процедури звільнення, що і стало підставою для скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 .

Викладене свідчить про необгрунтованість твердження представника відповідача (адвоката Верхоли І.О.) щодо відсутності дискреції керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

У справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53) Європейський суд з прав людини висловив позицію, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

На думку суду, аргументи ТУ ДСА України в Одеській області, викладені у позові та підтверджені письмовими доказами, достатньо вагомі, чіткі та узгоджені, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи

Керуючись ст.ст. 2-9, 241, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області до керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеса Іщенко Олександра Валерійовича про визнання протиправною бездіяльності щодо невідшкодування шкоди та стягнення грошових коштів задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко Олександра Валерійовича щодо не відшкодування шкоди державі у сумі 142946,36грн. протиправною.

Стягнути з посадової особи - керівника апарату Суворовського районного суду м. Одеси Іщенко Олександра Валерійовича грошові кошти у сумі 142946,36 грн. на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Територіальне управління Державної судової адміністрації в Одеській області (вул. Бабеля, 2, м. Одеса, 65005, , )

Керівник апарату Суворовського районного суду м. Одеса Іщенко Олександр Валерійович (м. Одеса, вул. Ж. Кюрі, 32, РНОКПП НОМЕР_2 , службова адреса: 65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 68)

Головуючий суддя Потоцька Н.В.