Справа № 400/2413/21
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2021-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2021 р. № 400/2413/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), вул. Океанівська, 1-а, м. Миколаїв, 54052
про:визнання протиправними та скасування постанов від 07.08.2020 ВП № 62722215,
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Корабельного відділу Державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови від 07.08.2020 у виконавчому провадженні № 62722215 про стягнення виконавчого збору у сумі 94446грн., визнання протиправною та скасування постанови від 07.08.2020 про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 227,54грн.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона виконала рішення суду до прийняття відповідачем постанови про виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Про рішення Верховного суду від 23.06.2020 їй було невідомо, оскільки вона його не отримувала.

Відповідач відзив суду не надав, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ст.268 КАС України.

Позивач надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України). Дослідив докази, суд встановив:

Постановою державного виконавця від 06.08.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 62722215 з примусового виконання виконавчого листа № 2/488/19(488/2517/16-ц), виданого 10.04.2019 Корабельним районним судом м.Миколаєва про витребування із незаконного володіння ОСОБА_1 у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 1000кв.м., яка розташована по АДРЕСА_2 .

7.08.2020 державний виконавець прийняв постанову про стягнення з позивача витрат виконавчого провадження в сумі 227,54 грн. та постанову про стягнення виконавчого збору в сумі 9446грн. ( 4723 мінімальна заробітна платна станом на 01.01.2020х2).

7.08.2020 позивач направила Миколаївській обласній державній адміністрації лист, в якому зазначила, що на виконання рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.01.2019 просила прийняти земельну ділянку площею 0,1000га за адресою АДРЕСА_2 та акт приймання-передавання.

Постановою державного виконавця від 24.12.2020 виконавче провадження було закінчено, в зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.27 Закону України « Про виконавчий збір» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно зі ст.42 Закону України « Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

На підставі пункту восьмого Розділі 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 (далі - Інструкція №512/5), виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Розрахунок нарахування виконавчого збору обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

Стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження та ефективним засобом стимулювання боржника до намагання виконати рішення суду самостійно. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця при здійсненні виконавчих дій.

Матеріали справи свідчать, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята 06.08.2020, докази виконання рішення суду позивач надала лист до Миколаївської облдержадміністрації та акт приймання-передавання від 07.08.2020, на наступний день після відкриття виконавчого провадження.

Підставою для не стягнення виконавчого збору є виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відтак, позивач повинна була надати суду докази про добровільне виконання рішення суду до 06.08.2020. Позивач таких доказів суду не надала.

Постанова Верховного суду від 23.06.2020 по справі № 488/2717/16-ц, якою рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 15.01.2019 залишено без змін набрала законної сили з моменту прийняття. В реєстрі судових рішень вона була опублікована 26.06.2020 та позивач, як відповідач у справі, учасник справи мала права користуватись належними їй процесуальними права та дізнатись про наявність рішення суду, яке їй необхідно виконати, тому посилання позивача на те, що вона не отримувала постанову ВС не може бути підставою для визнання спірних постанов державного виконавця протиправними.

Посилання позивача на те, що спірні постанови прийняті 07.08.2020 протиправно та підлягають скасуванню, оскільки прийнятті державним виконавцем після добровільного виконання позивачем у справі рішення суду, що підтверджується листом від 07.08.2020 не приймаються судом до уваги, оскільки Законом України № 1404 ч.9 ст.27 передбачена підстава для не стягнення з боржника виконавчого збору з добровільним виконанням рішення суду до відкриття виконавчого провадження, а не добровільне виконання рішення суду до прийняття постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Позивач не надав суду належних доказів протиправності спірних постанов.

За таких обставин, позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул. Океанівська, 1-а, м. Миколаїв, 54052, ідентифікаційний код 34993136) про визнання протиправними та скасування постанов від 07.08.2020 ВП № 62722215 - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко