Справа № 540/826/21
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/826/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить:

- зобов`язати УМВС України в Херсонській області нарахувати та сплатити на його користь компенсацію втрати частини доходів в зв`язку із невиплатою матеріальної допомоги за 2005 рік в сумі 618,10 грн. за період з 25.12.2005 року по 26.02.2021 року та матеріальної допомоги за 2007 рік в сумі 857,20 грн. за період з 25.12.2007 року по 26.02.2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням суду, яке набрало законної сили, стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу за 2005 рік в сумі 618,10 грн. та частину матеріальної допомоги за 2007 рік в сумі 857,20 грн. 26.02.2021 року на виконання цього рішення, УМВС України в Херсонській області здійснило виплату. Проте, компенсація втрати частини доходів в зв`язку із несвоєчасною виплатою грошових коштів не виплачена. Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.

За змістом відзиву, відповідач позовні вимоги не визнає та у їх задоволенні просить відмовити. Зазначає, що у УМВС України в Херсонській області відсутні повноваження щодо нарахування компенсації, оскільки Постановою Кабінету Міністрів України "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ" від 16.09.2015 № 730 цей суб`єкт владних повноважень ліквідовано, як юридичну особу публічного права. Із заявою позивач до УМВС України в Херсонській області стосовно виплати спірної компенсації не звертався. Відповідач вважає, що матеріальна допомога є разовою виплатою, тому відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація не нараховується. Також зазначає, що заборгованість по виплаті матеріальної допомоги виникла після набрання рішенням суду законної сили та була виплачена у термін, який у розумінні Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" не є строком після сплину якого така компенсація підлягає нарахуванню.

У відповіді на відзив позивач зазначив про те, що він не погоджується із позицією відповідача. Вважає, що матеріальна допомога не є разовою виплатою, оскільки виплачується кожного року. Також вважає безпідставним твердження з приводу того, що заборгованість по матеріальній допомозі виникла після набрання рішенням законної сили. Просить позовні вимоги задовольнити.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначає, що згідно додатку № 28 "Додаткові види грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів Державної кримінально - виконавчої служби", Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", не передбачено включення матеріальної допомоги до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення. При цьому, згідно ч. 2 ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру. Отже, суб`єктивне право на компенсацію втрати часини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати матеріальної допомоги не виникає у позивача, бо матеріальна допомога не є доходами у розумінні зазначеного Закону. У задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою суду від 15.03.2021 року у справі відкрито спрощене провадження без повідомлення сторін.

Судом встановлено, що рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року по справі №540/1184/20, яке набрало законної сили 17.12.2020 року, стягнуто з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області ( м. Херсон, вул. Лютеранська, 4) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) матеріальну допомогу за 2005 рік в сумі 618,10 грн. та частину матеріальної допомоги за 2007 рік в сумі 857,20 грн.

26.02.2021 року на виконання вищевказаного рішення УМВС України в Херсонській області виплачено позивачеві 1453,17 грн, що не заперечується сторонами.

Позивач вважає, що йому має бути виплачена компенсація втрати частини доходів в зв`язку із невиплатою матеріальної допомоги за 2005 рік в сумі 618,10 грн. за період з 25.12.2005 року по 26.02.2021 року та матеріальної допомоги за 2007 рік в сумі 857,20 грн. за період з 25.12.2007 року по 26.02.2021 року.

Відповідач вважає, що матеріальна допомога не є доходом у розумінні Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", тому компенсація нарахуванню не підлягає.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" (далі - Закон № 108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону № 108/95-ВР визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Умови та порядок нарахування і виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення в період з 1999 року по 2010 рік визначалося Указом Президента України від 14.10.1996 року № 926/96 "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплату праці працівників органів внутрішніх справ" (далі - Указ Президента України № 926/96), Методичними рекомендацій про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.06.2005 року № 501 (далі - Методичні рекомендації).

Абзацом 4 ст. 2 Указу Президента України № 926/96 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на рік.

Відповідно до п. 60. Методичних рекомендацій, матеріальна допомога виплачується у розмірі місячного грошового забезпечення на рік, а для працівників юридичних служб (передбачених пунктом 29) розміри матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення - у розмірі двомісячного грошового забезпечення. Фактичні витрати на матеріальну допомогу, відповідно до вимог бюджетного законодавства, проводяться тільки в межах затвердженого фонду оплати праці.

Згідно п. 1. Методичних рекомендацій, у термінології оплати праці застосовуються поняття:

- оклади грошового утримання (посадовий оклад і оклад за військовим (спеціальним) званням;

- грошове забезпечення - посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, надбавка за вислугу років, 100-відсоткова надбавка (виплата цих видів проводиться незалежно від можливостей бюджетного фінансування), інші додаткові види грошового забезпечення: надбавки, підвищення, доплати, преміювання тощо (які мають право установлювати керівники органів і підрозділів внутрішніх справ у межах фонду оплати праці).

З аналізу наведеного, суд робить висновок, що матеріальна допомога входить до складу грошового забезпечення та не є разовою виплатою.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми вбачається, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Приписами статей 3, 4 Закону № 2050-III обумовлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Тобто, вищенаведені правові норми Закону № 2050-III встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців.

У статті 2 Закону № 2050-III наведено визначення доходу у розумінні цього Закону, а саме - грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Згідно із пунктом 1 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159) його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до пунктів 2, 4 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Положеннями пункту 3 Порядку № 159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

З викладеного слідує, що наведені пункти Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050-III та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

В силу вимог частини першої статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Спірні ж правовідносини, які склались у цій справі виникли у сфері оплати праці і стосуються виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Як встановлено судом, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року по справі №540/1184/20, яким стягнуто з УМВС України в Херсонській області на користь позивача матеріальну допомогу за 2005 рік та частину за 2007 рік, набрало законної сили 17.12.2020 року. Виплату коштів здійснено відповідачем 26.02.2021 року.

Положення Закону № 2050-III та Порядку № 159 право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку.

Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата/грошове забезпечення) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

Разом з тим, за приписами Конституції України та КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, у разі невиконання судового рішення, позивач має право на виплату компенсації за час затримки виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція міститься в рішеннях Верхового Суду України, зокрема, у постановах від 18 листопада 2014 року № 21-518а14, від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, від 31.03.2020 року № 817/621/18.

Разом з тим, коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-III є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

За таких обставин, право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.

Аналогічний правовий підхід викладений у Постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 2а-1102/09/2670 та Постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №826/8319/16.

Оскільки присуджена сума матеріальної допомоги за судовим рішенням від 25.08.2020 року по справі №540/1184/20, яке набрало законної сили 17.12.2020 року (тобто, з цієї дати виник обов`язок відповідача по сплаті присудженої суми), була виплачена позивачу 26.02.2020 року, то має місце затримка виплати відповідачем відповідної присудженої суми більше одного місяця.

Виходячи із того, що сума матеріальної допомоги виплачена позивачеві більше ніж через місяць після набрання рішенням законної сили, позивач має право на отримання компенсації за період з 17.12.2020 року (дата набрання рішенням законної сили) по 26.02.2021 року (дата виплати матеріальної допомоги).

Твердження відповідача з приводу відсутності повноважень щодо нарахування спірної компенсації у зв`язку із ліквідацією, як юридичної особи публічного права, суд відхиляє, оскільки згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань УМВС України в Херсонській області станом на 18.05.2021 року перебуває у стані припинення, запис про припинення юридичної особи до Реєстру не внесено.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір стягненню не підлягає, оскільки позивач звільнений від його сплати.

Керуючись статтями 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області ( м. Херсон, вул. Лютеранська, 4) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку виплати матеріальної допомоги за 2005 рік в сумі 618,10 грн. та частину матеріальної допомоги за 2007 рік в сумі 857,20 грн, на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 25.08.2020 року по справі №540/1184/20, яке набрало законної сили 17.12.2020 року, за період з 17.12.2020 року по 26.02.2021 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов

кат. 106030000