Справа № 420/2499/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2499/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат за період з 01.01.2016 по 14.08.2020 року, згідно зі статтею 55 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статей 1-4, 6 Закону України від 19.10.2000 №2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату мені компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат за період з 01.01.2016 по 14.08.2020 року, згідно зі статтею 55 Закону України від 09.04.1992 № 2262- XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статей 1-4, 6 Закону України від 19.10.2000 №2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення суду №815/2090/18 ГУ ПФУ здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 року, а сплачено зарахуванням боргу 14.08.2020 року. Загальна сума заборгованості пенсії за період з 01.01.2016 по 17.09.2018 роки склала 42698,16 грн., яка ГУ ПФУ була виплачена лише 14.08.2020 року.

З огляду на виплату недоотриманої пенсії лише 14.08.2020 року, затримка виплати відраховується з 01.01.2016 р. по 14.08.2020 року.

Із заявою про виплату компенсації втрати частини доходів позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, який відмовив в виплаті такої компенсації.

Вважаючи відмову ГУ ПФУ в Одеській області протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 25.02.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 262 КАС України.

22.03.2021 року за вх. № ЕП/7379/21 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, в обгрунтовання якого зазначено, що Головним управлінням на підставі постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018 у справі №815/2090/18 ОСОБА_1 02.10.2018 було проведено перерахунок пенсії відповідно до Закону України від 23.12.2015 № 900 "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей", статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та довідки ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області № 18558 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.01.2016, виходячи з основного розміру пенсії 85% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016.

Доплата за період з 01.01.2016 по 17.09.2018 в сумі 42698,16 грн. підлягала виплаті згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 649, та Порядком ведення обліку рішення суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженим правлінням Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1.

Інформація про виконання рішення по справі № 815/2090/18 Головним управлінням внесена до реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Обґрунтованість розрахованої суми та подані документи були опрацьовані Комісією з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду Пенсійного фонду України в порядку черговості. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.

29.03.2021 року за вх. № 15480/21 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 21.04.2021 року позовну заяву залишено без руху, з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 31.03.2021 року по справі №280/145/20.

28.04.2021 року за вхід.№21736/21 позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 12.05.2021 року заява позивача задоволена, причини пропуску строку звернення до суду визнано поважними.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 з 01.10.2002 року отримує пенсію по вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», основний розмір пенсії 85% грошового забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.06.2018 року у справі №815/2090/18 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Одеській області про визнання противоправними дії посадових осіб Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області щодо незаконного зниження розміру пенсії з 85% до 70% грошового забезпечення, які були допущені 09.04.2018 року при перерахунку пенсії з 01.01.2016 року, а також щодо не виплати перерахованої заборгованості по пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 роки, та доплати заборгованості пенсії за період з 01.01.2018 року по 30.04.2018 року в неповному обсязі відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2018 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 червня 2018 року скасовано.

Визнано противоправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зниження розміру пенсії ОСОБА_1 з 85% до 70% суми грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 у розмірі 85% суми грошового забезпечення, а саме згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб" в редакції чинної станом на дату призначення пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900 від 23 грудня 2015 року, ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та довідки Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області №18558 про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2016 року, виходячи з основного розміру пенсії 85% суми грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2016 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 пенсію в повному обсязі (з урахуванням різниці між фактично нарахованою та належною до сплати сумою пенсії) за період з 01 січня 2016 року по 24 лютого 2018 року, а починаючи з 24 лютого 2018 року виплачувати в порядку визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 21 лютого 2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

На виконання зазначеної постанови суду, відповідачем виплачено ОСОБА_1 донараховану пенсію, що підтверджується листом ГУ ПФУ в Одеській області від 22.12.2020 року.

ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 04.01.2021 року щодо нарахування та виплати йому компенсації втрати частини доходів за період з 01 січня 2016 року по 14 серпня 2020 року.

Листом від 16.01.2021 року № 582-47/3-02/8-1500/21 Головне управління ПФУ в Одеській області листом відмовило позивачу у задоволенні заяви, з огляду на те, що поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а позивач звертається про виплату компенсації частини доходів, отримання яких вирішено в судовому порядку, законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні. Крім того, проведення розрахунку компенсації не було предметом судового розгляду по справі №815/2090/18, а тому вчинення таких дій Головним управлінням виходитиме за межі зобов`язань, покладених судовим рішенням.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтями 1 і 8 Конституції України проголошено, що Україна є правовою державою, де діє верховенство права.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Аналогічні приписи містяться і в ч. 5 ст.242 КАС України.

Так, Верховний Судом у постанові від 04.03.2021 року по справі №520/34/17 сформовано наступний висновок.

«9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2011 у справі №2а-623/09/1570 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок підвищення до пенсії у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком та виплатити йому різницю недоотриманої ним пенсії за період з 20.11.2005 по 01.07.2006.

10. На виконання вказаної постанови 19.10.2012 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснило розрахунок належних до виплати ОСОБА_1 сум в розмірі 3888,47грн., з яких фактично виплачено позивачу 222,93 грн., сума до сплати - 3665,54 грн…

21. Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена, зокрема у постановах від 19.09.2019 у справі № 522/9778/16-а, від 17.09.2020 у справі № 300/544/19, у яких Верховний Суд зазначив:

<…> Відповідно до ч. 2 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Згідно із статтею 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 (далі - Порядок № 159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.

Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення».

22. Крім того, у постанові від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19, Верховний Суд зазначив:

<…> Згідно з положеннями статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу».

23. Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається».

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 та ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Зазначений принцип отримав подальше закріплення у нормах судоустрійного і процесуального законодавства.

Обов`язковий характер судового рішення, яке ухвалюється іменем України, підкреслює авторитет судової влади, оскільки жодне рішення інших органів не може прийматись іменем України. Вимога про ухвалення судових рішень іменем України випливає з теорії поділу влади, згідно з якою судова влада є гілкою державної влади України, а тому рішення судів є уособленням волевиявлення держави і, відповідно, їх виконання має бути гарантовано державою. Саме тому обов`язковість судових рішень забезпечується державою.

З огляду на викладений правовий висновок суду касаційної інстанції, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Судом також враховується п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, згідно якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Крім того, у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати ОСОБА_1 в загальній сумі 910,00 грн., сплачені згідно квитанції №СВ04592944/1 від 19.02.2021 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Керуючись ст. ст. 2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат за період з 01.01.2016 по 14.08.2020 року, згідно зі статтею 55 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статей 1-4, 6 Закону України від 19.10.2000 №2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю пенсійних виплат за період з 01.01.2016 по 14.08.2020 року, згідно зі статтею 55 Закону України від 09.04.1992 № 2262- XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статей 1-4, 6 Закону України від 19.10.2000 №2050-111 «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 910 (дев`ятсот десять гривень) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ).

Рішення суду набирає законної сили, відповідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області - адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83,

Головуючий суддя Н.В. Потоцька