Справа № 815/6079/16
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6079/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Одеса

У залі судових засідань №33

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

при секретарі судового засідання - Галат В.І.,

за участю сторін:

представника позивача - не з`явився,

представника відповідача - Чілей М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Уінд» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд-Уінд» до Головного управління ДПС в Одеській області про:

визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 03 листопада 2016 року Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області.

Адміністративний позов мотивовано наступним.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд-Уінд» наголошувало, що у ході проведення перевірки представникам контролюючого органу було надано усі документи бухгалтерського та податкового обліку, які висвітлюють взаємовідносини ТОВ «Трейд-Уінд» з його контрагентами та підтверджують факт реальності господарських операцій, правомірність нарахування податкового кредиту та формування витрат.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд-Уінд» зазначило, що висновки Головного управління ДПС в Одеській області про порушення позивачем податкового законодавства базуються лише на припущеннях перевіряючих, а первинна бухгалтерія товариства не була досліджена під час перевірки належним чином.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Уінд» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 03 листопада 2016 року задоволено.

Постановою Верховного Суду від 17 листопада 2020 року, касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 - скасовано, а справу №815/6079/16 направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

09 грудня 2020 року, адміністративна справа №815/6079/16 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду та за результатом автоматизованого розподілу справ між суддями передана для розгляду судді Балан Я.В.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року, адміністративну справу №815/6079/16 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Уінд» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 03 листопада 2016 року Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області - прийнято до провадження. Постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

22 квітня 2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У встановлений судом строк, відповідач надав відзив (вх.№14683/21 від 23.03.2021р.) на позовну заяву (т.ІІ, а.с.154-158).

Відзив обґрунтований наступним.

Головне управління ДПС в Одеській області під час проведення позапланової виїзної перевірки дійшло висновків про нереальність господарських операцій Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Уінд» з ТОВ «ГЛОБАЛ ЮКРЕЙН ЛТД» та ТОВ «ЛАМПОЧКА».

Головне управління ДПС в Одеській області зазначило, що ТОВ «Трейд-Уінд» сформовано податковий кредит по операціям з ТОВ «ГЛОБАЛ ЮКРЕЙН ЛТД», які не підтверджені належним чином оформленими первинними документами. Зокрема, результатом виконаних робіт є акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) комплексу заходів пов`язаних з контролю якості та інспектування вантажу, однак, до перевірки були надані копії актів по отриманню послуг з організації здійснення сертифікації вантажу.

Крім того, ТОВ «Трейд-Уінд» було сформовано податковий кредит по операціям з придбання мандарин у ТОВ «ЛАМПОЧКА». У травні 2015 року, у зв`язку з повернення коштів ТОВ «ЛАМПОЧКА» зареєструвало розрахунки коригування кількісних та вартісних показників податкових накладних виписаних на адресу ТОВ «Трейд-Уінд», однак, позивачем не було зменшено суми податкового кредиту за результатами проведених коригувань по податковим накладним, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Також, Головне управління ДПС в Одеській області вказувало, що перевіркою задекларованих ТОВ «Трейд-Уінд» показників сум податкових зобов`язань за період 01.01.2014 року по 30.06.2016 року було встановлено заниження задекларованих позивачем показників у рядку 1 Декларацій «Операції на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім імпорту товарів» на суму 70167,00 гривень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трейд-Уінд» зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30.01.3013 року, за №0046037 (т.І, а.с.69-72).

До основних видів діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Уінд» згідно код КВЕД відносяться: 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (основний); 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 01.63 Післяурожайна діяльність; 02.40 Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 81.29 Інші види діяльності із прибирання; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 52.10 Складське господарство; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів (т.І, а.с.69-70).

На підставі наказу Головного управління ДФС в Одеській області №1109 від 30.09.2016 року «Про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ «Трейд-Уінд», направлень на проведення перевірки №000530/1290, №000531/1291 та №000930/1300 від 30.09.2016 року, згідно з пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.2 та пп.78.1.4 п.78.1 ст. 78 Податкового Кодексу України, проведено позапланову виїзну документальну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Уінд» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по - 30.06.2016 року (т.І, а.с.95, 106).

За результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області складено акт №5364/15-53-14-02/38573095 від 20.10.2016 року (т.І, а.с.7-51).

У вищевказаному акті зазначено, що посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області встановлені порушення ТОВ «Трейд-Уінд»:

1) пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.44.1, п.44.2 ст.44 Податкового кодексу України - занижено податок на прибуток за 2015 рік у сумі 7234,00 гривень;

2) порушено пп. 16.1.3 п.16.1 ст. 16, п.44.1, п.44.2 ст.44, п. 185.1 ст. 185, п. 186.1, п. 186.3 ст.186, п. 189.4 ст.189, пп.192.1.1. п.192.1 ст. 192, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на суму 957121,00 гривень, у тому числі по податковим періодам: за жовтень 2014 року на 157820,00 гривень, за листопад 2014 року на 149974,00 гривень, за грудень 2014 року на 244498,00 гривень, за січень 2015 року на 60148,00 гривень, за лютий 2015 року на 81755,00 гривень, за березень 2015 року на 164323,00 гривень, за квітень 2015 року на 15950,00 гривень, за травень 2015 року на 63122,00 гривень, за травень 2015 року на 63122,00 гривень, за грудень 2015 року на 25135,00 гривень, завищення за липень 2015 року 5604,00 грн.;

3) порушення пп. 49.18.1 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України, у результаті несвоєчасної подачі до податкового органу декларації з податку на додану вартість за звітні (податкові) періоди липня 2014 року і вересня 2015 року та не подачі декларації з податку на додану вартість за звітний (податковий) період травень 2015 року;

4) порушення п.200.4. ст.200, п.33 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у результаті встановлення факту завищення платником податку від`ємного значення сум податку на додану вартість, яке залишилося непогашеним станом на 1 липня 2015 року в податковій звітності з податку на додану вартість, що призвело до завищення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в ЄДРПН, визначеної пунктом 2001.3 статті 2001 цього Кодексу;

5) ст.1 Закону України №185/94-ВР від 23.09.1994 року «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», у частині п.1 Постанови правління Національного банку України №581 від 03.09.2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» у частині несвоєчасного надходження валютної виручки на валютний рахунок резидента.

На підставі Акту перевірки №5364/15-53-14-02/38573095 від 20.10.2016 року, Головним управлінням ДФС в Одеській області були винесені податкові повідомлення-рішення:

№ від 03.11.2016 року, яким ТОВ «Трейд-Уінд» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні (робіт, послуг) на суму 957121,00 гривень за основним платежем та 239280,00 гривень штрафних санкцій (т.І, а.с.52);

№ від 03.11.2016 року, яким ТОВ «Трейд-Уінд» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на суму 7234,00 гривень (т.І, а.с.53);

№ від 03.11.2016 року, яким до ТОВ «Трейд-Уінд» застосовано штрафні санкції у розмірі 510,00 гривень за несвоєчасне подання та неподання податкових декларацій з ПДВ (т.І, а.с.54).

Судом встановлено, що у межах своєї господарської діяльності, ТОВ «Трейд-Уінд» та TOB «ГЛОБАЛ ЮКРЕЙН ЛТД» уклали договір доручення №0110-16/14 від 10.10.2014 року щодо придбання комплексу заходів пов`язаних з контролем якості та інспектування вантажу.

Зокрема, згідно умов вищевказаного договору, TOB «ГЛОБАЛ ЮКРЕЙН ЛТД» доручає, а ТОВ «Трейд-Уінд» бере на себе зобов`язання здійснювати від імені та за рахунок TOB «ГЛОБАЛ ЮКРЕЙН ЛТД» контроль якості вантажу, що надходить в Одеський, Іллічівський та Південний порти (організація заходу з оформлення карантинних сертифікатів, фітосанітарних і ветеринарних сертифікатів; організація відбору проб; поставка проб в лабораторію для проведення наукових досліджень) та зобов`язання здійснювати інші дії необхідні для виконання обов`язків за цим договором і письмово погодженні з TOB «ГЛОБАЛ ЮКРЕЙН ЛТД».

Крім того, у межах своєї господарської діяльності ТОВ «Трейд-Уінд» уклало договір №2015/3001 від 30.01.2015 року щодо придбання мандарин у ТОВ «ЛАМПОЧКА». У зв`язку з ТОВ «Трейд-Уінд» на адресу контролюючого органу було надіслано податкові декларації з ПДВ з відповідними коригуваннями сум податкового кредиту (т.І, а.с.114-118, 193-202).

У свою чергу, Головне управління ДФС в Одеській області дійшло висновку про порушення ведення позивачем податкового обліку, зокрема, завищення сум податкового кредиту по відносинам з двома юридичними особами (по одному суб`єкту завищений податковий кредит з підстави не підтвердження реальності операції; по другому суб`єкту не відображення позивачем у податковій звітності коригування показника податкового кредиту, у зв`язку із поверненням коштів за товар); неподання податкових декларації за травень і червень 2015 року із відзначенням коригування податкового кредиту, а також не зазначенням у них 70000,00 гривень податкових зобов`язань з ПДВ. Аналогічні порушення вказувалися контролюючим органом у частині не декларування податку на прибуток за 2015 рік всього на суму 7000,00 гривень, що стало підставою нарахування штрафних санкцій за неподання податкової звітності.

Не погоджуючись з висновками контролюючого органу про порушення податкового законодавства, вважаючи винесені ГУ ДФС в Одеській області податкові повідомлення-рішення протиправними, ТОВ «Трейд-Уінд» звернулось до суду з даною позовною заявою.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 року (далі Податковий кодекс).

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

У відповідності до пункту 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до Податкового кодексу.

Статтею 200 Податкового кодексу України визначається, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1 .3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплачений отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Як встановлено частиною 1 статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІV від 16.07.1999 року (далі - Закон № 996-ХІV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, у той час як під господарською операцією розуміється дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

При цьому за змістом статті 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно із положеннями ч. 3 цієї статті інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Отже сукупний аналіз наведених вище норм законодавства свідчить, що обов`язок платника податку з декларування податкового зобов`язання з податку на додану вартість є, перш за все у даній ситуації, похідним від самого факту здійснення відповідних господарських операцій, при цьому перевірка правильності відображення господарської операції у податковому обліку вимагає дослідження дійсного переміщення активу між учасниками поставки та аналіз змін їх майнового стану з урахуванням усіх доводів та доказів, наданих учасниками провадження.

Таким чином, наведені вище норми податкового законодавства у взаємозв`язку із положеннями законодавства з питань бухгалтерського обліку та фінансової звітності визначають, що однією з головних умов документального підтвердження задекларованих платником податків у податковій звітності показників є можливість на підставі наявних первинних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання позитивного економічного ефекту (доходу) в результаті здійснення господарських операцій.

При цьому первинний документ має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення, натомість сама собою наявність або відсутність окремих документів не свідчить про наявність факту порушення з боку платника податків, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно з пп. 2.15 п. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995 року, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за №168/704 від 05.06.1995 року, визначено, що первинні документи підлягають обов`язковій перевірці працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції діючому законодавству, логічна ув`язка окремих показників.

Таким чином, єдиною підставою документального підтвердження спірних сум податкового кредиту мають бути належним чином складені та підписані повноважними особами первинні документи у розумінні наведених норм законодавства.

З наведених законодавчих положень вбачається, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування витрат, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Як зазначалося судом, на підставі акту перевірки №5364/15-53-14-02/38573095 від 20.10.2016 року, контролюючий орган дійшов висновку про штучне формування позивачем податкового кредиту з ТОВ «ГЛОБАЛ ЮКРЕЙН ЛТД». Вказаний висновок Головного управління ДФС в Одеській області обумовлений тим, що до перевірки були надані копії актів по отриманню послуг з організації здійснення сертифікації вантажу, а не акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) щодо комплексу заходів пов`язаних з контролю якості та інспектування вантажу.

Однак, суд зауважує, що наявні у матеріалах справи акти надання послуг з організації здійснення сертифікації вантажу підтверджують фактичне виконання договору доручення №0110-16/14 від 10.10.2014 року та не суперечать його умовам, оскільки вказаним договором було передбачено організацію заходів з оформлення карантинних сертифікатів, фітосанітарних і ветеринарних сертифікатів; організацію відбору проб; поставку проб в лабораторію для проведення наукових досліджень) та здійснення інших дій, необхідні для виконання обов`язків за цим договором (т.І, а.с.121-189).

Також, відповідач в акті перевірки зазначає, що у ході перевірки було опрацьовано податкову інформацію та дані Єдиного реєстру податкових накладних та встановлено, що у періоді взаємовідносин між ТОВ «Трейд Уінд» та ТОВ «ГЛОБАЛ ЮКРЕЙН ЛТД», останній придбавав вугілля кам`яне різних марок, електромонтажні роботи, роботи по оздобленню та утепленню фасаду, пісок, щебінь, бетон, капітальний ремонт ЛЭП-6кВ, загально-будівельні роботи, експертне обстеження із продовженням терміну експлуатації вантажопідйомного встаткування та інше.

Однак, суд наголошує, що відповідно до Господарського Кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постановах від 04.12.2018 року по справі №814/788/14, від 30.11.2018 року по справі №820/4698/17, від 14.02.2018 року по справі № 804/15887/14, від 23 липня 2020 року по справі №816/1122/16.

Також, будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом у розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у поставної по справі №0870/370/12 від 05 лютого 2019 року та №820/6402/15 від 24 червня 2020 року.

Суд зазначає, що одним з принципів розгляду податкових спорів, відповідно до ст. 4 Податкового кодексу України, є принцип презумпції добросовісності та рішень платника податків, у зв`язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом.

Під час судового розгляду справи представником відповідача підтверджено, що докази фіктивного виконання ТОВ «Трейд Уінд» договору доручення №0110-16/14 від 10.10.2014 року відсутні, а доводи про нереальність господарських операцій фактично базуються лише на припущеннях контролюючого органу, податковій інформації та даних Єдиного реєстру податкових накладних щодо ТОВ «ГЛОБАЛ ЮКРЕЙН ЛТД».

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладеного ТОВ «Трейд Уінд» договору та специфіку господарської операції, суд дійшов висновку, що позивач надав суду відповідні, належно оформлені первинні документи, які у сукупності свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість, доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на такого суб`єкта, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про нереальність господарських операцій між ТОВ «Трейд Уінд» та ТОВ «ГЛОБАЛ ЮКРЕЙН ЛТД».

Стосовно тверджень Головного управління ДПС в Одеській області, що ТОВ «Трейд Уінд» не здійснило коригування у податковій звітності показника податкового кредиту, у зв`язку із поверненням коштів за товар (цитрусові) від ТОВ «ЛАМПОЧКА» та неподання звітності за травень, червень 2015 року, суд зазначає, що вказані посилання контролюючого органу спростовуються наявними у матеріалах справи деклараціями з ПДВ та квитанціями про їх отримання податковим органом (т.І, а.с.114-120, 193-202).

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що під час судового розгляду справи відповідачем не доведено порушення ТОВ «Трейд Уінд» вимог податкового законодавства, натомість позивачем підтверджено реальність його господарських операцій та подання податкової звітності, а тому, оскаржувані ТОВ «Трейд Уінд» податкові повідомлення-рішення - підлягають визнанню протиправними та скасуванню, згідно частини 2 статі 245 КАС України.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. (Булвес АД проти Болгарії) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є власністю у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки застосування відповідних положень Закону Про ПДВ стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів. Для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов`язковому порядку необхідно з`ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо). Відповідні обставини можуть бути з`ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Уінд» підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що під час подання позовної заяви ТОВ «Трейд-Уінд» сплачено судовий збір у розмірі 18062,18 гривень, який підлягає відшкодуванню.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 173-183, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Уінд» (65014, м. Одеса, вул. Маразліївська 1/20, офіс 415, ) до Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська 5, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, № від 03 листопада 2016 року Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області - задовольнити.

Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 03 листопада 2016 року визнати протиправним та скасувати;

Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 03 листопада 2016 року визнати протиправним та скасувати;

Податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області № від 03 листопада 2016 року визнати протиправним та скасувати;

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Трейд-Уінд» (), понесені судові витрати у розмірі 18062,18 гривень (вісімнадцять тисяч шістдесят дві гривні вісімнадцять копійок).

Рішення набирає законної сили згідно статті 255 КАС України - після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно статті 295 КАС України подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Одеський окружний адміністративний суд.

Повне рішення складено та підписано 20 травня 2021 року.

Суддя Балан Я.В.