Справа № 280/2210/21
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року Справа № 280/2210/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод біодобрив «ТРИВКО» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод біодобрив «ТРИВКО» (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Запорізькій області «Про проведення фактичної перевірки» від 16.03.2021 №673-п.

Ухвалою суду від 24.03.2021 відкрито спрощене провадження, розгляд справи призначено без виклику/повідомлення учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірний наказ про проведення фактичної перевірки є необґрунтованим та таким, що прийнятий без наявності правових підстав для його винесення. Позивач зазначає, що спірний наказ про проведення перевірки не містить жодного конкретного факту недотримання позивачем вимог чинного законодавства України, що свідчить про те, що підстави для проведення перевірки позивача в розумінні підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України були відсутні. Позивач вказував також на те, що посилання контролюючого органу у відзиві на те, що у позивача відсутня ліцензія на зберігання пального є недостовірними, оскільки позивач має відповідну ліцензію. Також, позивач вказував на те, що в силу положень пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України, він не зобов`язаний обладнувати об`єкт витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, що не було враховано контролюючим органом під час видання спірного наказу. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що підставою для призначення фактичної перевірки позивача стала доповідна записка начальника управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Запорізькій області від 16.03.2021 із зазначенням про отримання податковим органом інформації про можливі порушення з боку позивача. Відповідач зазначає, що податковим органом було встановлено, що відповідно до бази Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників по акцизному складу уніфікований номер 1006556 за адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Приморське, вул.Східна, буд.190, позивач не обладнав резервуари витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, а також не реєстрував їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі. Також, відповідач вказував на те, що ліцензію на право зберігання пального за зазначеною адресою позивач на час проведення фактичної перевірки не отримував. Зазначені обставини, на думку відповідача, свідчать про можливе порушення позивачем ч.1, ч.8, ч.16 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та пп.230.1.2 п.230.1 ст.230, пункту 12 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України, що і зумовило призначення перевірки та видання спірного наказу. Також, представник відповідача вказував на те, що спірний наказ фактично реалізовано, перевірка проведена, а за її результатами складено акт від 29.03.2021 реєстраційний номер №2236/08/01/09/31370953, а тому дія спірного наказу, як акту індивідуальної дії, припинена. З урахуванням наведено у відзиві, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що листом ДПС України від 29.01.2021 №500/8 до територіальних підрозділів ДПС доведено інформацію про те, що ДПС України було виявлено 2210 акцизних складів, які за даними довідок не обладнані витратомірами та рівнемірами лічильниками, у зв`язку з чим територіальні управління ДПС зобов`язано вжити заходів щодо відпрацювання суб`єктів господарювання, якими порушено правила обліку виробництва та обігу пального на акцизних складах (а.с.22-23).

У зв`язку із отриманням зазначеного листа ДПС України, 16.03.2021 начальник управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Запорізькій області звернулася з доповідною запискою до заступника начальника ГУ ДПС у Запорізькій області, в якій запропоновано вирішити питання про призначення фактичної перевірки підприємства позивача, у зв`язку із тим, що відповідно до бази Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» () за адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Приморське, вул.Східна, буд.190 не зареєструвало витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники на акцизному складі.

16.03.2021 заступником начальника ГУ ДПС у Запорізькій області видано наказ про проведення фактичної перевірки №673-п, за яким наказано провести фактичну перевірку ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» () за адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Приморське, вул.Східна, буд.190 з 17 березня 2021 року тривалістю 10 діб. Також, в зазначеному наказі зазначено про те, що перевірку необхідно провести за період діяльності з 01.07.2019 по день закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства, які є обов`язковими при виробництві, обліку, зберіганні та транспортуванні пального; наявності супровідних документів на товар (прибуткових, товарно-транспортних, видаткових та акцизних накладних), виявлення порушень у сфері виробництва і обігу пального.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття спірного наказу, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Контролюючі органи у силу приписів підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.80.1 ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для призначення фактичної перевірки позивача стало те, що ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» 26.06.2019 зареєстровано акцизний склад за адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Приморське, вул.Східна, буд.190 (уніфікований номер акцизного складу 1006556), проте відповідно до бази Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» () за адресою: Запорізька область, Василівський район, с.Приморське, вул.Східна, буд.190 не зареєструвало витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники на акцизному складі, що на думку контролюючого органу може свідчити про порушення позивачем приписів пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України.

При цьому, суд не бере до уваги посилання позивача на те, що контролюючим органом під час видання спірного наказу не було враховано положення пп.230.1.2 п.230.1 ст.230 ПК України, відповідно до яких акцизні склади, на яких здійснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без зміни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, оскільки підставою для призначення перевірки є наявність інформації яка свідчить про порушення платником податків чинного законодавства.

Натомість, для підтвердження або спростування такої податкової інформації і проводиться податкова перевірка в ході якої може бути як підтверджена так і спростована отримана податкова інформація.

А тому доводи стосовно того чи повинен був позивач облаштовувати акцизний склад витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками повинні були бути перевірені в ході проведення податкової перевірки, та у разі якщо позивач вважав би, що контролюючий орган дійшов необґрунтованих висновків про підтвердження податкового порушення, то позивач повинен був оскаржити в суді саме висновки податкової перевірки, які б знайшли своє відображення у рішення контролюючого органу.

Згідно пункту 80.5 статті 80 ПК України, допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що 18.03.2021 начальнику виробництва ОСОБА_1 співробітниками контролюючого органу було вручено копії направлень на перевірку та копію спірного наказу (а.с.27-28).

При цьому, суд відхиляє посилання позивача про те, що ним не було допущено співробітників контролюючого органу до фактичної перевірки, оскільки жодного документального підтвердження зазначених доводів матеріали адміністративної справи не містять.

Так, суд враховує те, що співробітник ТОВ «Завод біодобрив «Тривко», якій було вручено направлення на перевірку та копію наказу, власноруч розписалася в зазначених документах, при цьому жодних зауважень щодо недопуску до перевірки не виказано, також представник позивача власноруч отримала запит контролюючого органу про надання додаткових документів, проте зауважень щодо недопуску до перевірки також не висловлено.

Також, матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач у письмовій формі після отримання наказу та направлень на перевірку повідомляв контролюючим орган про прийняте рішення про недопуск до проведення перевірки.

Суд зазначає, що судове оскарження наказу на перевірку свідчить про незгоду позивача з прийнятим рішенням, проте не є тотожним поняттю «недопуск до перевірки», оскільки позиція платника податків про недопуск до перевірки повинна бути висловлена представникам контролюючого органу, а не суду.

Більш того, на даний час зазначені обставини не мають визначального значення для розгляду адміністративної справи по суті, оскільки матеріалами справи підтверджено, що реалізуючи спірний наказ про призначення фактичної перевірки співробітниками контролюючого органу оформлено Акт перевірки від 29.03.2021 №2236/08/01/09/31370953.

Відповідно до висновків Акту перевірки від 29.03.2021 №2236/08/01/09/31370953 перевіркою ТОВ «Завод біодобрив «Тривко» за адресою Запорізька область, Василівський район, с.Приморське, вул.Східна, буд.190, встановлено порушення вимог:

ч.1, ч.8 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР;

пп.230.1.2 п.230.1 ст.230, пункту 12 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України, в частині не обладнання витратомірами-лічильниками рівнеміром-лічильником та не реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;

п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.

Згідно п.86.8 ст.86 ПК України, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та додаткових документів і пояснень, зокрема документів, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, поданих у порядку, встановленому цією статтею, податкове повідомлення-рішення приймається в порядку та строки, визначені пунктом 86.7 цієї статті.

Отже, суд зазначає, що перевірка за наказом, що є предметом оскарження у даній справі, фактично відбулась та її результатом стане прийняття відповідних рішень, в яких буде відображено результати виявлених порушень.

Суд звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 21.02.2020 по справі №826/17123/18, відповідно до якого: «оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства».

Тобто, у разі якщо позивач вважає, що відповідачем порушено порядок проведення перевірки, то відповідно такі доводи повинні бути предметом розгляду справи щодо оскарження саме податкових повідомлень рішень.

Правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 21.02.2020 по справі №826/17123/18 вказує на те, що у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування спірного наказу, оскільки спірний наказ вже реалізовано, а тому позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод біодобрив «ТРИВКО».

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод біодобрив «ТРИВКО» (08132, Київська область, Києво-Святошинський район, м.Вишневе, вул.Балукова, буд.7-Б, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Новікова