Справа № 360/1493/21
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

19 травня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1493/21

Луганський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Тихонова І.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2021 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, за яким просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача № 41;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 08.02.2021 щодо переходу з пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08 лютого 2021 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо переходу з пенсії за віком, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

До заяви позивач надав довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.02.2021 №6,7, що видані Чмирівською сільською радою.

11 лютого 2021 року відповідачем прийнято рішення № 41 про відмову в переході з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відмову в переході з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» відповідачем обґрунтовано тим, що пенсії відповідно до Законе № 889 у порядку, визначеному для осіб, які на день набрання чинності цим Законом:

- мають не менш як 20 років роботи на посадах, віднесених до категорій посаді державних службовців (стаття 2.5 Закону України «Про державну службу»;

- займають посади державної служби та мають не .менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України призначаються особам, які: досягли пенсійного віку, мають страховий стаж: чоловіки 35 років, не призначали пенсію відповідно до Закону № 3723.

31.03.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 22.04.2021. Проти заявлених позовних вимог відповідач заперечив з підстав, наведених у відзиві (а.с. 28-29). Суду пояснив, що 08.02.2021 від ОСОБА_2 надійшла заява про перехід з пенсії за віком, призначеної у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-1V, па пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про державну службу». До заяви позивачем було додано довідки від 08.02.2021 № 6, 7 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, які видані Чмирівською сільською радою. З огляду на подані документи, 11.02.2021 Фондом було винесено рішення № 41 про відмову ОСОБА_2 в переведенні на пенсію за віком державного службовця за Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, з огляду на таке. Законом України «Про державну службу» було передбачено, що дію відповідного Закону поширено па посадових осіб місцевого самоврядування згідно із Законом України від 21.05.1997 «Про місцеве самоврядування». Однак, у зв`язку із набранням чинності (04.07.2001) Законом України від 07.06.2001 № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування», поширення дії Закону № 3723 втратило чинність у зв`язку з втратою чинності пункту 5 розділу V Закону № 280/97 на підставі Закону № 2493, а дія Закону № 3723 поширювалась на органи і посадових осіб місцевого самоврядування лише в тій частині, що не суперечить Закону № 280/97, Закону № 2493 та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування згідно із Законом № 2493. Отже, після 04.07.2001 стаж служби посадових осіб органів місцевого самоврядування втратив статус стажу державної служби. Крім того, з 1 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу», ст. 90 якого передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889 - Закон № 3723 втратив чинність з 01.05.2016, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Порядок призначення таких пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка застосовується з 1 травня 2016 року. Відповідно до вищезазначеного Порядку, згідно із пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 - на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №-,3723 мають право особи, які на день набрання чинності Законом № 889, станом на 1 травня 2016 року: -займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу па посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України. Згідно п. 3 цього Порядку - право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058 з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом № 889 пенсія не призначалася відповідно до Закону № 3723, мають чоловіки, які досягай віку 62 роки.

Так, згідно записів трудової книжки, ОСОБА_2 з 29.02.2000 по 03.12.2020 працював на посаді голови Чмирівської сільської ради

Державна служба і служба в органах місцевого самоврядування є різними поняттями, які відрізняються і за змістом і за функціями та повноваженнями, які покладені на ці служби. Крім того, ч. 7 ст. 21 Закону № 2493, в редакції, чинній з 01.10.2017, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону № 1058.

Таким чином, до стажу державної служби можна зарахувати періоди роботи позивача лише до 04.07.2001, що свідчить про відсутність права у ОСОБА_2 на призначення йому пенсії у відповідності до Прикінцевих положень Закону № 889.

У судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином в порядку (арк. спр. 30 зв., 60).

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином і відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів

Суд, дослідивши та оцінивши подані докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з лютого 2016 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується протоколом про призначення пенсії від 24.12.2014 (а.с.14,15, 31).

У період з 29.02.2000 по 03.12.2020 позивач був обраний та працював головою Чмирівської сільської ради Старобільського району. Наведене підтверджується записами №19-№29 у трудовій книжці позивача (а.с.11-13).

08.02.2021 позивач звернувся до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою про перехід на пенсію за Законом України «Про державну службу» (а.с. 56).

Стаж роботи позивача в органах місцевого самоврядування відповідно до розрахунку стаж позивача складає 20 рік 9 місяців 5 днів, тобто понад 20 років.

Рішенням від 11.02.2021 № 41 відповідач відмовив позивачу у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки періоди роботи позивача на виборних посадах голови сільської ради не відносяться до стажу державної служби, перелік яких визначений Законом №889. (а.с.60-61).

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

При вирішенні вказаного спору суд виходив з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними (частини перша і друга даної статті).

Приписами ч.3 ст.46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року №2493-III (далі - Закон №2493-III) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

В ст.2 Закону №2493-III визначено поняття посадової особи місцевого самоврядування, зокрема, посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Так, посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України (ст.3 Закону № 2493-III).

Відповідно до ч.7 ст.21 Закону № 2493-III пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Згідно із ч.10 ст.21 Закону № 2493-III посадовим особам місцевого самоврядування, які працювали на виборних посадах в органах місцевого самоврядування 8 років і більше, або протягом повних двох і більше скликань, починаючи зі скликання 1990 року, за винятком припинення повноважень з причин, визначених статтею 78, пунктами 2, 3, 4 частини першої, частиною другою статті 79 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пунктами 1, 2, 6 частини першої і пунктом 1 частини другої статті 5 Закону України "Про статус депутатів місцевих рад", за наявності страхового стажу необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначається пенсія відповідно до цього Закону незалежно від того, де вони працювали перед призначенням пенсії. У цих випадках пенсія обчислюється у порядку, передбаченому для державних службовців, із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, за останньою займаною виборною посадою на день призначення пенсії.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється Законом України «Про державну службу» в редакції Закону від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон № 3723 - ХІІ).

Водночас, з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII. Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та пунктом 10-12 Прикінцевих положень цього Закону.

Так, відповідно до п.10-12 Прикінцевих положень Закон України «Про державну службу» в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 16 грудня 1993 року № 3723-XII) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 19 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

В п.4 ч.2 ст.46 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Отже, відповідно п.4 ч.2 ст.46 Закону № 889-VIII час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби.

Відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25 березня 2016 року, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу».

Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМ України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок №283).

Відповідно до п. 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується (служба), зокрема, робота на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування, - сільським головою.

Як встановлено судом, у період з 29.02.2000 по 03.12.2020 позивач працював на виборних посадах головою Чмирівської сільської ради Старобільського, що становить 20 років 9 місяців 5 днів стажу позивача, тобто понад 20 років. Наведене підтверджується записами №19-№29 трудової книжки позивача (а.с.11-13).

24.12.2014 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003. На момент виходу на пенсію, позивач досяг 60 років та мав загальний страховий стаж 43 роки 7 місяців 24 дні (а.с. 31).

08.02.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу». На момент звернення з такою заявою до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області позивач досяг 66 років та мав необхідний стаж державної служби (а.с.56).

Відтак, на переконання суду, період роботи позивача на посаді голови Чмирівської сільської ради Старобільського району зараховується до стажу державної служби.

За наведених обставин, суд погоджується з доводами позивача, про те, що наявні всі необхідні підстави для переведення позивача на пенсію державного службовця, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов:

- лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача;

- повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач; повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав;

- вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

З огляду на викладене суд вважає можливим вийти за межі пред`явлених позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача у спірних публічно-правових відносинах та визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 11.02.2021 № 41 щодо відмови у переведенні позивачу на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року, зобов`язати відповідача здійснити переведення позивача на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року з часу звернення з заявою від 08.02.2021.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стосовно розподілу судових витрат, то відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. А тому підлягає стягненню на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань сума сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 2, 6-14, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (, 92704, Луганська область, м. Старобільськ, кв. Дружби, буд. 1-А) про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 11.02.2021 № 41 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Зобов`язати Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області здійснити переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року з часу звернення з заявою від 08.02.2021.

Стягнути з Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В. Тихонов