Справа № 490/6536/17
Суддя: Саламатін О. В.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/6536/17
н/п 2-а/490/248/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Ковальової Л.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27.07.2017 року до Центрального районного суду м. Миколаєва звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, в якій просить визнати протиправною виплату Департаментом праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради у 2017 році ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій, щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у зменшеному розмірі. Зобов`язати Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради здійснити перерахунок та після перерахунку виплатити ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2017 рік у розмірі передбаченому ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тобто у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є учасником бойових дій. Вказує, що у 2017 році була чинною норма частини п`ятої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка передбачала виплату учасника бойових дій щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Таким чином, разова грошова допомога, на думку позивача, мала бути виплачена у розмірі 5х1312 грн.=6560 грн. Різниця між тим, що виплачено у травні 2017 році - 1200 грн. та обрахованою сумою становить 5360 грн., що є порушенням його прав.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Чулупа О.С. від 28.07.2017 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

20.12.2017 року відповідачем подані заперечення на позовну заяву. Відповідач позов не визнає в повному обсязі, вказує на відсутність порушень в його діях. Зазначає, що нархування разової допомоги у відповідності до роміру встановленого Кабінетом міністрів України постановою №223 від 05.04.2017 року.

24.01.2019 року до канцелярії суду надійшов відзив представника Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, в якому представник відповідача просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог стосовно визнання дій протиправними та стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій за 2017 рік, у зв`язку з відсутністю законних підстав для їх задоволення.

На підставі розпорядження керівника апарату Центрального районного суду м. Миколаєва Мізюна Р.І. від 10.02.2021 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

11.02.2021 року матеріали справи передано судді ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 15.02.2021 року прийнято до свого провадження справу за вказаним позовом.

В судове засідання позивач не з`явився повідомлений судом про дату час та місце слухання справи.

Відповідач представника в судове засідання не направив, в матеріалах справи наявне клопотання №21/08 від 23.01.2019 року, представниці відповідача про розгляд справи без її участі, позов не визнає з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.4 ст.229 КАС України).

Враховуючи те, що у суду відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, судом розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 .

Позивач отримав разову грошову допомогу до 5 травня у розмірі 1200,00 грн. за 2017 рік.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Статтею 12 Закону України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (у редакції від 25.12.1998) було встановлено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема, щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Проте законодавцем правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів одноразової грошової допомоги до 5 травня були з 01.01.2015 також врегульовані пунктом 26 розділу VI Бюджетного кодексу України, відповідно до якого було визначено, зокрема, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п. 63 (1) Закону України від 28.12.2014 року № 79-V111 «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи між бюджетних відносин» розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України доповнений пунктом 26, яким установлено, що норми і положення «ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевих бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування».

Таким чином, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Так, постановою Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017 «Деякі питання виплати у 2017 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» встановлено, що у 2017 році виплату разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), здійснює Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій, які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), у таких розмірах, зокрема, учасникам бойових дій - 1200 гривень.

Разом з тим, в спірний період була чинною та діяла законодавча норма пункту 26 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 №79-VІІІ, окреме положення котрої передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року N 3551-XII (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., N 45, ст. 425), зі змінами (далі - Закон N 3551), застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України не конституційними.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» також констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

За обставинами цієї справи відповідач здійснив нарахування та виплату ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірах, що визначені постановою Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017.

Оскільки на момент нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 05 травня учаснику бойових дій у 2017 році застосовні положення Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 №79-VІІІ), як і положення постанови Кабінету Міністрів України №223 від 05.04.2017, такі були обов`язковими для застосування відповідачем при визначені позивачу розміру щорічної разової грошової допомоги до 05 травня учаснику бойових дій за спірний період.

На підставі аналізу вказаних законодавчих положень та обставин справи, суд приходить до висновку, що у 2017 році виплата позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту», в порядку та розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України, здійснена у відповідності до чинного законодавства.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнаття дій відповідача протиправними та зобов`язання останнього нарахувати й виплатити йому разову грошову допомогу за 2017 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За подання цього позову позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», а матеріали справи не містять доказів понесення відповідачем судових витрат, підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 5-9, 90, 139, 205, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, підпунктом 15.5 пункту15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (54001, м. Миколаїв, вул. Декабристів, 25) про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін