Справа № 642/2586/21
Суддя: Гримайло А. М.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№642/2586/21
Провадження№2-а/642/40/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року

Ленінський районний суд м. Харкова:

головуючий - суддя Гримайло А.М.

за участю секретаря Старікова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без участі сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 4 батальйону УПП в Харківській області ДПП Друк Дмитра Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову ЕАН №4084039 від 18 квітня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим, винесену Інспектором 3 роти 4 батальйону УПП в Харківській області ДПП Друк Д.М. за ч.2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень, а провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП закрити.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18.04.2021 близько 7 годин 50 хвилин, рухався по автодорозі Сергіївський майдан в напрямку вул. Полтавський шлях, керуючи транспортним засобом Toyota Avensis державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності, після проїзду перехрестя був зупинений співробітником Управління патрульної поліції. Надавши посвідчення водія, інспектор склав відносно позивача постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії ЕАН №4084039 .

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4084039 від 18.04.2021, рухаючись по вул. Полтавський шлях 4, керуючи транспортним засобом Toyota Avensis державний номерний знак НОМЕР_1 , водій - ОСОБА_1 здійснив проїзд перехрестя на вимкнений сигнал додаткової секції, що забороняє рух у напрямку вказаному стрілкою, чим порушив п.п. 8.73 ПДР України.

Таким чином, без дослідження доказів та з`ясування обставин справи необхідних для встановлення складу адміністративного правопорушення співробітником поліції було самовільно визнано позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Позивач зазначив, що рухався по автодорозі Сергїївський майдан в напрямку вул. Полтавський шлях, керуючи транспортним засобом Toyota Avensis державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи проїзд Т-подібного перехрестя Сергіївського майдану на вул. Полтавський шлях, маневр поворот ліворуч на вказаному відрізку дороги, який регулюється світлофором, керуючись сигналом світлофору, секцією світлофору, яка дозволяє здійснювати відповідний маневр (мигаючий сигнал стрілки дозвільної секції світлофору), як того вимагають Правила дорожнього руху, продовжив рух в дозволеному секцією стрілки світлофору напрямку, а саме здійснив маневр поворот ліворуч, водночас після перетину мною стоп-лінії сигнал світлофору змінився (погас), у зв`язку з чим зважаючи, що у відповідності до положень 16.8 ПДР України, одночасно пересвідчившись, що не створює будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху позивач продовжив рух у наміченому напрямку та здійснив виїзд з перехрестя.

Відповідно до п. 16.8. ПДР України, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Таким чином, дії позивача жодним чином не порушували вимоги Правил Дорожнього руху, а навіть, якщо брати до уваги те, що маневр він закінчив на вимкнутий сигнал секції стрілки світлофору, дії позивача відповідали п. п. 8.10, 8.11, 16.8 Правил Дорожнього руху, а отже у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, а тому були відсутні підстави для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4084039 від 18.04.2021.

Крім того, позивач звертає увагу суду на те, що при притягненні до відповідальності було невірно встановлено обставини справи, та не зазначено ні напрямку руху, а ні місця вчинення адміністративного правопорушенням, яким виходячи з фабули постанови повинне було б бути Т-подібне перехрестя Сергіївського майдану та вул. Полавський шлях, а не місце зупинки транспортного засобу, яке вказано у постанові, а саме: вул. Полтавський шлях 4, що додатково свідчить про незаконність оскаржуваної постанови.

Виходячи з вищенаведеного позивач просить задовольнити позовні вимоги та скасувати постанову, закривши провадження по справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 30.04.2021 відкрито провадження по справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

11.05.2021 відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження та позов з додатками, однак, відзив на позовну заяву суду не надали.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» по справі не здійснювалось.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У відповідності до ч.1 ст.286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено, що 18 квітня 2021 року інспектором взводу 3 роти 4 батальйону УПП ДПП в Харківській області Друк Д.М. винесено постанову серії ЕАН №4084039 про притягнення позивача ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу 510 грн.

Відповідно до оскаржуваної постанови - рухаючись по вул. Полтавський шлях 4, керуючи транспортним засобом Toyota Avensis державний номерний знак НОМЕР_1 , водій - ОСОБА_1 здійснив проїзд перехрестя на вимкнений сигнал додаткової секції, що забороняє рух у напрямку вказаному стрілкою, чим порушив п.п. 8.73 ПДР України.

Частина 2 ст.122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п. 8.11. Правил дорожнього руху, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 8.10 ПДР України, у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до п. 16.8. ПДР України, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За нормою ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав суду відзив на позов та не надав будь-яких доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, не спростував вказане твердження позивача.

Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи, що відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач умисно або з необережності порушив п. 8.73 ПДР України без порушення процедури розгляду справи.

Так єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП відповідачем до суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 відійшла від висновків Верховного Суду України, які викладені у постанові від 13 грудня 2016 року, і вказала, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення і подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення. З метою однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, ставка судового збору складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 5 статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що при поданні позовної заяви у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, за пред`явлення даного позову до суду, сплачено судовий збір у розмірі 454 грн.

З огляду на викладене, оскільки позов ОСОБА_1 , який не є суб`єктом владних повноважень, задоволено, сплачений ним судовий збір у розмірі 454 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, відповідно до вимог ч. 1 статті 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч.1 ст.122 КУпАП, ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 4 батальйону УПП в Харківській області ДПП Друк Дмитра Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову ЕАН №4084039 від 18 квітня 2020 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режим, винесену Інспектором 3 роти 4 батальйону УПП в Харківській області ДПП старшим лейтенантом поліції Друк Д.М., відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до/або через Ленінський районний суд м. Харкова

Суддя: А.М.Гримайло