Справа № 356/175/21
Суддя: Капшученко І. О.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2-а/356/10/21
Справа № 356/175/21

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2021 суддя Березанського міського суду Київської області Капшученко І. О., розглянувши матеріали адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до Сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Березань) Броварського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області в особі поліцейського Андрійченка Ярослава Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови серії БАВ № 137965 від 19.04.2021 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Березань) Броварського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області в особі поліцейського Андрійченка Ярослава Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови серії БАВ № 137965 від 19.04.2021 про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (ч. 1 ст. 171 КАС України).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував, що, реалізуючи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Так, в рішенні від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (п. 27) та у рішенні від 30.05.2013 «Наталія Михайленко проти України» (п. 31) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд, розглянувши матеріали даної позовної заяви, прийшов до висновку про необхідність залишення її без руху з наступних підстав.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За приписами ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Вказане узгоджується з положеннями ст. 289 КУпАП, у відповідності до яких скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Так, як вбачається з матеріалів позовної заяви, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 137965 винесена поліцейським РПП СПД № 1 (м. Березань) Броварського РУП ГУ НП в Київській області Андрійченком Я. О. 19.04.2021

В позовній заяві позивач посилається на свою необізнаність з фактом складання спірної постанови та зазначає, що отримав її копію лише 05.05.2021.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_2 як особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, від підпису та отримання копії вказаної постанови відмовився у встановленому законом порядку, а копія спірної постанови була надіслана позивачу рекомендованим листом за вих. № 878 від 20.04.2021 у порядку, передбаченому п. 15 розділу 4 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376.

Відтак, вказані вище свідомі дії позивача в частині відмови від підпису та отримання копії постанови свідчать про його обізнаність з фактом винесення 19.04.2020 оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Будь-яких доказів спростування вказаного, як і доказів на підтвердження часу вручення йому спірної постанови, позивачем надано не було.

При цьому, з позовом до Березанського міського суду Київської області ОСОБА_2 звернувся лише 12.05.2021, тобто поза межами встановленого ч. 2 ст. 286 КАС України строку. Заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду до позовної заяви не долучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що в адміністративному позові позивачем не наведено обґрунтованих доказів, які б вказували на існування об`єктивних обставин, що зумовили пропуск ним строку звернення до суду, та до позову не додано заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, як того вимагають приписи ч. 1 ст. 123 КАС України.

Окрім того, згідно з положеннями п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Так, згідно з ч. 4 ст. 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП, працівники органів і підрозділів Національної поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

Отже, відповідний працівник не може виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21 цього Кодексу» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від імені якого здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Вказана правова позиція неодноразово висловлювалась в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.12.2019 у справі № 724/716/16-а (адміністративне провадження № К/9901/12750/18), від 17.06.2020 у справі № 127/6881/17 (адміністративне провадження № К/9901/18761/18), від 02.09.2020 у справі № 162/445/16-а (адміністративне провадження № К/9901/44444/18), від 17.09.2020 у справі № 300/1006/16-а (адміністративне провадження № К/9901/16348/18), від 17.09.2020 у справі № 401/3635/16-а (адміністративне провадження № К/9901/34702/18), від 17.09.2020 у справі № 398/1310/17 (адміністративне провадження № К/9901/607/18), висновки якого щодо застосування норм права до спірних правовідносин суд враховує відповідно до положень ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відтак, посилання при зверненні до суду з позовом до в особі поліцейського Андрійченка Я. О. як особу, яка, на переконання позивача, має відповідати за пред`явленим позовом від імені СПД № 1 (м. Березань) Броварського РУП ГУ НП в Київській області як суб`єкта владних повноважень, є безпідставними та такими, що не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 132 КАС України).

Так, за визначенням ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Так, Декретом Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 № 7-93 «Про державне мито» (у редакцій, чинній до набрання чинності Законом України «Про судовий збір») було передбачено сплату державного мита, зокрема, з позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.

Частиною 4 статті 288 КУпАП передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Разом з тим, 01.11.2011 набрав чинності Закон України «Про судовий збір», яким передбачено, що за подання заяв, скарг до суду, в тому числі у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (їх посадових осіб), сплачується інший платіж - судовий збір, самостійні правові засади справляння якого, платники, об`єкти та розміри його ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення визначено вказаним Законом.

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону України «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Визначальним у випадку звільнення від сплати судового збору є наявність норми, припису про те, що у разі звернення до суду особа не обтяжується обов`язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах при поданні до суду заяви чи скарги.

Отже, системний аналіз наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору дає підстави для висновку, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, висновки якої щодо застосування норм права, відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Окрім того, Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, посилання позивача на положення ч. 4 ст. 288 КУпАП як підставу для звільнення його від сплати судового збору безпідставні та такі, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відтак, позивач має усунути вказані недоліки позовної заяви, а саме: долучити до позову заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та відповідно обґрунтувати причини пропуску позивачем такого строку з наданням відповідного підтвердження; уточнити сторону відповідача як суб`єкта, до якого пред`явлено позовні вимоги; долучити до позовної заяви документ(и), що підтверджує(ють) сплату позивачем судового збору у розмірі, а саме 0,2 х 2 270 грн. = 454 грн. на р/р № UA0010754, код класифікації доходів бюджету 22030101, отримувач коштів: ГУК уКиїв.обл/Березанська міс/22030101 , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, код отримувача (код ЄДРПОУ): 37955989, або долучити до матеріалів справи документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, проаналізувавши подану позивачем позовну заяву, суд прийшов до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху на підставі ч. 1 ст. 123, ч. 1 ст. 169 КАС України, у зв`язку з тим, що подана з пропущенням процесуального строку на звернення до суду та без додержання вимог ст.ст. 160, 161 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121-123, 160-161, 169, 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сектору поліцейської діяльності № 1 (м. Березань) Броварського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області в особі поліцейського Андрійченка Ярослава Олександровича про визнання незаконною та скасування постанови серії БАВ № 137965 від 19.04.2021 про адміністративне правопорушення - залишити без руху, надавши позивачу строк в 10 (десять) днів з дня вручення копії даної ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання ухвали позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Капшученко