Справа № 400/1464/20
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 400/1464/20

Категорія справи: 112010200 Головуючий в 1 інстанції:Малих О. В. Місце ухвалення рішення: м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправними та скасування документів,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить :

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо зменшення з 01.10.2017 ОСОБА_1 до 1% величини оцінки одного року страхового стажу замість встановленої йому при призначенні пенсії величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%;

- визнати протиправним та скасувати Рішення № 36 від 04.07.2019 року Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2017 року із застосуванням коефіцієнта страхового стажу в розмірі 0,40250 з урахуванням кратності 1% замість встановленого йому при призначенні пенсії коефіцієнта страхового стажу в розмірі 0,54338 з урахуванням кратності 1,35%;

- визнати протиправним та скасувати Рішення № 36 від 04.07.2019 року Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в зв`язку з індексацією з 01.03.2019 року із застосуванням коефіцієнта страхового стажу в розмірі 0,40250 з урахуванням кратності 1% замість встановленого йому при призначенні пенсії коефіцієнта страхового стажу в розмірі 0,54338 з урахуванням кратності 1,35%;

- визнати протиправним та скасувати Рішення № 36 від 22.04.2020 року Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 в зв`язку з індексацією з 01.05.2020 року із застосуванням коефіцієнта страхового стажу в розмірі 0,40250 з урахуванням кратності 1% замість встановленого йому при призначенні пенсії коефіцієнта страхового стажу в розмірі 0,54338 з урахуванням кратності 1,35%;

- на підставі статті 58 Конституції України, відновити з 01.01.2017 року ОСОБА_1 величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35% і, відповідно, коефіцієнт страхового стажу в розмірі 0,54338, встановлені йому при призначенні пенсії згідно зі ст. 25 Закону України № 1058 відповідно до редакції Закону, чинної на момент призначення пенсії, і зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на підставі ст. 58 Конституції України застосувати відновлені розміри вказаних показників для тих перерахунків пенсії, в яких беруть участь ці показники;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести з 01.10.2017 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням встановленого при призначенні пенсії коефіцієнта страхового стажу 0,54338 з урахуванням кратності 1,35%, а саме: 4588,28грн. (заробіток для обчислення пенсії 3764,40 грн. з урахуванням індивідуального коефіцієнту заробітку 1,21886) х 0,54338 (коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести з 01.03.2019 року перерахунок (індексацію) пенсії ОСОБА_1 із застосуванням встановленого при призначенні пенсії коефіцієнта страхового стажу 0,54338 з урахуванням кратності 1,35%, а саме: 5368,29грн. (проіндексований заробіток для обчислення пенсії 4404,35 грн. з урахуванням індивідуального коефіцієнту заробітку 1,21886) х 0,54338 (коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести з 01.05.2020 року перерахунок (індексацію) пенсії ОСОБА_1 із застосуванням встановленого при призначенні пенсії коефіцієнта страхового стажу 0,54338 з урахуванням кратності 1,35%, а саме: 5958,80 грн. (проіндексований заробіток для обчислення пенсії 4888,83 грн. з урахуванням індивідуального коефіцієнту заробітку 1,21886) х 0,54338, (коефіцієнт страхового стажу з урахуванням кратності 1,35);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести з 01.10.2017 року, враховуючи вже виплачені суми пенсії, перерахунок загального розміру донарахованих і невиплачених ОСОБА_1 сум пенсійного боргу, який виник внаслідок застосування при перерахунках пенсії невірної величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% і, відповідно, невірного коефіцієнта страхового стажу ОСОБА_1 в розмірі 0,40250;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити виплату донарахованої з 01.10.2017 року суми боргу, який виник внаслідок застосування при перерахунках пенсії невірної величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% і, відповідно, невірного коефіцієнта страхового стажу ОСОБА_1 в розмірі 0,40250;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо невиплати з 01.10.2017 року ОСОБА_1 в повному обсязі всупереч ст. 28 Закону № 1058 доплати за понаднормативний стаж;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.10.2017 року ОСОБА_1 нарахування і виплату доплати за понаднормативний стаж в повному обсязі згідно з ст. 28 Закону України № 1058;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови виплатити несплачений з незаконних підстав борг з нарахованої самим відповідачем пенсії за період з 08.05.2017 року по 31.07.2019 року за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/10560/17 в сумі 15906,02 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести виплату несплаченого з незаконних підстав боргу в сумі 15906,02 грн., нарахованого самим відповідачем, за період з 08.05.2017 року по 31.07.2019 року за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/10560/17, а також сплатити суму компенсації, яка станом на 01.05.2020 року склала 397,65 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем із посиланням на зміни, внесені Законом України № 2148 до Закону України № 1058, проведено перерахунок його пенсії за період з 08.05.2017 року по 30.09.2017 року із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, а з 01.10.2017 року в розмірі 1%. Таким чином зменшився й коефіцієнт страхового стажу: з 0,54338 до 040250. Зазначене призвело до зменшення пенсії позивача після її перерахунку, у зв`язку з чим ГУ ПФУ було призначено доплату.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо невиплати з 01.10.2017 року ОСОБА_1 в повному обсязі всупереч ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.03.2009 року № 1058-ІV доплати за понаднормативний стаж.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснити з 01.10.2017 року ОСОБА_1 нарахування і виплату доплати за понаднормативний стаж в повному обсязі згідно з ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.03.2009 року № 1058-ІV.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несплатою нарахованої пенсії за період з 08.05.2017 року по 31.07.2019 року за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/10560/17 в сумі 397,65 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несплатою нарахованої пенсії за період з 08.05.2017 року по 31.07.2019 року за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/10560/17 в сумі 397,65 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції зроблено хибний висновок, що позивачу виплата пенсії у вигляді доплат за понаднормовий стаж припинена, оскільки в протоколах перерахунку пенсії, які містяться в матеріалах справи є відомості про доплату за понаднормовий стаж відповідно до ст. 28 ЗУ № 1058. Також вказує що стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів є безпідставним, оскільки відсутні встановлені строки виплати чи вина відповідача, а сума визначена позивачем у розмірі 397,65 грн. розрахована невірно та позивач і суд не має право перебирати на себе функції відповідача при нарахуванні таких виплат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що мали би бути застосовані положення пункту 4-4 розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), який передбачає застосування величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, тобто в більшому розмірі. Відповідач неправомірно зменшив розмір його пенсії після її осучаснення у 2017 році, оскільки безпідставно не застосував величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1, 35 %, що призвело до звуження його прав. При цьому вказав, що індексації підлягає вся сума пенсії за віком, призначена відповідно до ст. 27 ЗУ № 1058.

Також вказує, що відповідачем протиправно не виплачено борг зі сплати пенсії у сумі 15906,02 грн., оскільки такий борг виник з вини відповідача на виконання рішення суду та підлягає виплаті на підставі ст. 46 Закону № 1058, а не постанов КМУ. При цьому вказує, що не встановлення судового контролю за виконанням рішення призведе до його невиконання в добровільному порядку та потреби звернення до суду повторно.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів колегія суддів вважає приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу з 08.05.2017 року призначено пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.03.2009 року № 1058-ІV (далі та раніше за текстом Закон України № 1058).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.11.2018 року у справі № 490/10560/17 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 : визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва щодо відмови у зарахуванні сум заробітної плати відповідно до довідки № 214 від 27.07.2010 року при нарахуванні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум заробітної плати відповідно до довідки № 214 від 27.07.2010 року з 08.05.2017 року та здійснити виплату донарахованих сум пенсії з урахуванням фактично отриманих сум.

10.01.2019 року Центральним районним судом м. Миколаєва винесено додаткове рішення у справі № 490/10560/17, яким зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням сум заробітної плати відповідно до довідки №214 від 27.07.2010 року з 08.05.2017 року відповідно до законодавства, чинного на момент звернення за призначенням пенсії та здійснити виплату донарахованих сум пенсії з урахуванням фактично отриманих сум за весь період праці.

На виконання рішення суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача, який з 01.10.2017 року, з урахуванням змін, внесеним до Закону України № 1058, проведено з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу (Вс), який бере участь у розрахунку індивідуального коефіцієнту страхового стажу (Кс), у розмірі 1%.

Крім того, відповідачем не здійснено виплату перерахованої за рішенням суду пенсії у повному обсязі.

У зв`язку з порушенням своїх прав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що пенсія призначена позивачу відповідно до Закону № 1058-ІV до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій». Відтак, остання підлягає перерахунку з 01.10.2017 з врахуванням пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, а тому прийшов до висновку, що вимоги позивача в частині визнання протиправним дій відповідача та скасування його рішень щодо перерахунку пенсії позивача із застосуванням кратності 1% задоволенню не підлягають. З урахуванням зазначеного також вказав, що задоволенню не підлягають вимоги в частині перерахунку пенсії з урахуванням коефіцієнта страхового стажу в розмірі 0,54338.

Також відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ щодо відмови у виплаті боргу зі сплати пенсії у сумі 15906,02 грн. та зобов`язання відповідача здійснити відповідні виплати, оскільки позивачем обраний невірний спосіб захисту порушеного права, а суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

При цьому, задовольнив позовні вимоги в частині визнання протиправними дій щодо відмови виплатити ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несплатою нарахованої пенсії за період з 08.05.2017 року по 31.07.2019 року за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/10560/17 в сумі 397,65 грн., оскільки нараховані та виплачені суми пенсії за минулий час є тим доходом, що не був отриманий позивачем з вини відповідача, наявні підстави для компенсації втрати частини доходу у повній мірі. При цьому вказав, що позивачем розраховано суму компенсації, яку відповідачем не спростовано.

Також, встановивши те, що виплата пенсії у вигляді доплати за понаднормовий стаж позивачу припинена без прийняття органом Пенсійного Фонду України відповідного рішення та не з підстав, передбачених Законом України № 1058, прийшов до висновку, що дії пенсійного органу є протиправними , а отже прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в даній частині.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.200 року № 2050-ІІІ.

Щодо вимог позивача в частині визнання протиправним дій відповідача та скасування його рішень щодо перерахунку пенсії із застосуванням кратності 1% та вимог в частині перерахунку пенсії з урахуванням коефіцієнта страхового стажу в розмірі 0,54338, колегія суддів зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій регулює Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до вимог частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Порядок визначення коефіцієнта страхового стажу передбачений положеннями ст. 25 Закону №1058-IV, відповідно до яких при визначенні коефіцієнта страхового стажу застосовується величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України №1058-IV (в редакції чинній на момент звернення позивача з заявою про призначення пенсії), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону №1058-ІV (в редакції Закону України від 28.12.2007 №107-VI «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, яка діяла з 01.01.2008 року), за період участі тільки в солідарній системі величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1,35 %.

При цьому, положеннями ч. 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-IV передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 01.10.2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Відповідно до ч. 4-4 Прикінцевих положень Закону №1058-IV з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %.

Як свідчать матеріали справи, пенсію позивачу призначено з 06.09.2017 року відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», у зв`язку з чим, пенсія позивача, у відповідності до вище вказаних положень підлягала перерахунку з 01.10.2017 року з врахуванням положень ч. 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, а отже доводи апелянта про необхідність застосування положення пункту 4-4 розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є помилковими.

Однак, згідно з абз. 2 п. 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 03.10.2017 року №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Колегія суддів зазначає, що вказані норми не визнано неконституційними в установленому законодавством порядку, а отже, у відповідача відсутні підстави для їх не застосування.

Відповідно до наведених норм, розмір перерахованої позивачу пенсії з 01.10.2017 року визначено на підставі коефіцієнту страхового стажу позивача з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1%, а не з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу 1,35%, оскільки внесено відповідні зміни до законодавства.

При цьому колегія суддів зазначає, що зменшенні величини оцінки одного року страхового стажу з 1,35% до 1%, одночасно підвищено розмір середньої заробітної плати, який використовується при обчисленні пенсій. З 01.10.2017 перерахунок раніше призначених пенсій здійснено із використанням показника середньої заробітної плати на рівні 3764,40 грн.

Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2015 №8-рп/2005 зазначено, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Натомість жодним доказом у справі не підтверджується, що за наслідками проведеного з 01.10.2017 перерахунку пенсії, розмір пенсії позивача зменшився.

Як було встановлено, пенсія призначена позивачу відповідно до Закону № 1058-ІV до набрання чинності Законом № 2148-VIII. Відтак, остання підлягає перерахунку з 01.10.2017 з врахуванням пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону №1058-ІV із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Враховуючи вказане вище, судом першої інстанції правомірно зазначено, що оскільки пенсія позивачеві призначена до 01.10.2017 року, відповідач правомірно обчислив пенсію позивачу із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 27.04.2021 року у справі № 200/2266/19-а.

З урахуванням зазначеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги в частині перерахунку пенсії з урахуванням коефіцієнта страхового стажу в розмірі 0,54338 задоволенню також не підлягають.

Отже, доводи апелянта висновків суду першої інстанції у цій частині не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному застосування норм права.

Щодо вимог стосовно нарахування та виплати доплати за понаднормовий стаж, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-ІV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Як вбачається з матеріалів справи, починаючи з 08.05.2017 року позивачу призначено пенсію за віком відповідно до ЗУ № 1058. Загальний страховий стаж позивача становить 40 років 3 місяці 24 дні, тобто понаднормовий стаж становить 5 років.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги в цій частині виходив з того, що відповідачем в порушення вимог ст. 19 Конституції України та ст. 49 Закону України № 1058 припинено виплату позивачу доплати до пенсії за понаднормовий стаж без прийняття відповідного рішення та за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Водночас, колегія суддів вважає помилковим такий висновок суду першої інстанції та таким що зроблено без дослідження доказів по справ, оскільки матеріалами справи, а саме протоколами перерахунку пенсії позивача підтверджено, що під час перерахунку пенсії з 01.10.2017 року, 01.03.2019 року, 01.05.2020 року йому було враховано доплату за понаднормовий стаж відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 28 ЗУ № 1058 (за 5 років).

За таких обставин, оскільки матеріалами справи підтверджено доплату за понаднормовий стаж, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дії та зобов`язання відповідача здійснити з 01.10.2017 року ОСОБА_1 нарахування і виплату доплати за понаднормативний стаж в повному обсязі згідно з ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.03.2009 року № 1058-ІV задоволенню не підлягають, що помилково не встановлено судом першої інстанції.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача сплатити суму боргу за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 490/10560/17 у розмірі 15906,02 грн., суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не згоден з діями відповідача, вчиненими на виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.11.2018 року у справі № 490/10560/17. Іншими словами, позивач, звертаючись із цим позовом, в даній частині вимог фактично просить суд зобов`язати відповідача виконати належним чином зазначене рішення суду.

Водночас, колегія суддів зазначає, що обраний позивачем в цій частині позовних вимог спосіб захисту спрямований на виконання рішення суду, яке набрало законної сили, в частині невиплати пенсії з урахуванням зобов`язальних висновків суду про здійснення перерахунку пенсії позивачу з урахуванням сум заробітної плати відповідно до довідки №214 від 27.07.2010 року з 08.05.2017 року та здійснити виплату донарахованих сум пенсії з урахуванням фактично отриманих сум за весь період праці.

Відтак, спір у справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що в даному випадку між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судом у справі № 490/10560/17, проте вже на стадії його виконання, а отже доводи позивача що відповідачем протиправно не виплачено борг зі сплати пенсії у сумі 15906,02 грн., оскільки такий борг виник з вини відповідача на виконання рішення суду та підлягає виплаті на підставі ст. 46 Закону № 1058 є помилковими та повинні розглядатися в порядку ст. 383 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС країни особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Таким чином, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/1517 від 17.04.2019 у справі № 355/1648/15-а, від 21.08.2019 у справі №295/13613/16, від 22.08.2019 у справі № 522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі в частині заявлених позовних вимог відповідно до приписів пункту 4 частини 1 статті 238 КАС України та роз`яснити позивачу його право звернутися до суду із заявою в порядку, передбаченому ст. 383 КАС України. Натомість судом першої інстанції не враховано приписи вищезазначених норм КАС України, а тому помилково відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Стосовно позовних вимог в частині виплати компенсації втрати частини доходів, яка станом на 01.05.2020 року складає 397,65 грн., колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог частини першої статті 129 -1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Одночасно з цим, відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України № 1058 нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Зі змісту статті 2 Закону № 2050-III вбачається, що під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що положення Закону № 2050-III право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що у розумінні Закону № 2050 пенсія є доходом громадянина, вона не носить разового характеру навіть у випадку її присудження за рішенням суду, і порушення строків її виплати означає втрату громадянином частини свого доходу

За таких обставин, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати пенсії.

Так, колегія суддів звертає увагу, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону № 2050-III є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

За таких обставин, право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 2а-1102/09/2670 та постанові Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі № 826/8319/16

Крім того, у постанові від 05.03.2020 у справі № 140/1547/19, Верховний Суд зазначив:

<…> Згідно з положеннями статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону №2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету. З системного аналізу правових норм вбачається, що основними умовами для виплати суми компенсації є: 1) порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та 2) виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу»

Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у справі, що розглядається.

У справі, що розглядається, встановлено, що на виконання судового рішення від 23.11.2018 р, (додаткове рішення від 10.01.2019 року) Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області здійснено нарахування позивачу суми пенсії в розмірі 15906,02 грн. Однак відомості про виплату на користь ОСОБА_1 вказаної суми в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного та враховуючи ту обставину, що у матеріалах справи відсутні докази виплати позивачу боргу з виплати пенсії, колегія суддів зазначає про відсутність виплати основної суми доходу в розумінні Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за наявності якої можлива виплата суми компенсації, а тому колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині, оскільки такі є передчасними, що не враховано судом першої інстанції.

Щодо вимоги про встановлення судового контролю за виконанням рішення, то колегія суддів приходить до висновку що вона задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від інших вимог, в задоволенні яких судом відмовлено.

Крім того, зазначаю, що у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.

Зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права. У зв`язку з цим рішення суду підлягає скасування в частині позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо відмови виплатити несплачений з незаконних підстав борг з нарахованої самим відповідачем пенсії за період з 08.05.2017 року по 31.07.2019 року за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/10560/17 в сумі 15906,02 грн. та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести виплату несплаченого з незаконних підстав боргу в сумі 15906,02 грн., нарахованого самим відповідачем, за період з 08.05.2017 року по 31.07.2019 року за рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва по справі № 490/10560/17 закрити.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії; визнання протиправними та скасування документів відмовити .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 18 травня 2021 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова