Справа № 333/3944/16-а (8-а/333/1/20)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2021 року м. Дніпросправа № 333/3944/16-а (8-а/333/1/20)
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2020 року (суддя суду 1 інстанції Михайлова А.В.) за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій просила скасувати зазначену постанову в частині визначення розміру пенсії в зв`язку з втратою годувальника з 29.05.2016 в розмірі 5917,10 грн., що становить 50% щомісячного довічного грошового утримання померлого годувальника ОСОБА_2 , нарахованого на момент його смерті та винести в цій частині нове рішення, яким зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 29.05.2016 в розмірі 10875,00 грн., що становить 50% щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 21750,00 грн. померлого годувальника ОСОБА_2 станом на день його смерті.

Заяву обґрунтовує тим, що після набрання постановою суду від 14 вересня 2016 року законної сили, їй стали відомі обставини, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути їй відомі, а саме - розмір суддівської винагороди, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, її померлого чоловіка ОСОБА_2 , на день його смерті, з якого було призначено пенсію по втраті годувальника в розмірі 50%, не був своєчасно перерахований, виходячи з розміру суддівської винагороди станом на 01.05.2016 року, а застосовувався розмір суддівської винагороди станом на 01.01.2012 року, що є порушенням норм діючого законодавства.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2020 року заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви, з підстав не надання належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено:

- визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя по невиконанню вимог частини 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та по призначенню ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі меншому ніж 50 % від розміру щомісячного довічного грошового утримання, яке отримував годувальник;

- зобов`язано Управління пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя призначити ОСОБА_1 пенсію в зв`язку з втратою годувальника з 29.05.2016 року в розмірі 5917,10 грн., що становить 50% щомісячного довічного грошового утримання померлого годувальника ОСОБА_2 , нарахованого на момент його смерті.

Управлінням Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя вищезазначену постанову суду оскаржено в апеляційному порядку, однак ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року апеляційну скаргу повернено заявнику.

Таким чином, постанова Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2016 року набрала законної сили 01 листопада 2016 року.

30 червня 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області листом № 0800-0205-8/30612 повідомило заявницю, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , по день смерті, отримував щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 11834,19 грн., згідно довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 23.01.2012 № 08-03/122, виданою територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Запорізькій області. Інших довідок для перерахунку грошового утримання ОСОБА_2 не надавав.

В липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою щодо перегляду рішення за нововиявленими обставинами та надала довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на січень та травень 2016 року, які видані в серпні 2020 року Територіальним управлінням ДСА в Запорізькій області.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Положеннями частини 1 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Приписами пункту 1 частини 1 статті 363 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини 2 статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин.

При цьому пункт 1 частини 2 статті 363 КАС України містить обмеження, відповідно до якого, з урахуванням положень частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Частиною 3 статті 363 КАС України встановлено, що строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Відповідно до частини 5 статті 366 Кодексу адміністративного судочинства України, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами у разі, якщо така заява подана до суду після закінчення строку, визначеного частиною 2 статті 363 цього Кодексу.

Вказана норма процесуального закону є імперативною і зобов`язує суд першої інстанції застосувати процесуальні наслідки у вигляді відмови у відкритті провадження за нововиявленими обставинами.

Отже, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими обставинами, якщо є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

При цьому заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави наявності істотних для справи обставин, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, учасники справи можуть подати протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин, але не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № П/9991/590/12.

Відповідно до частини 3 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, (в редакції, чинній на час ухвалення постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2016 року по справі №333/3944/16-а) у разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Аналіз вказаних вище норм дає підстави для висновку, що судове рішення може бути переглянуте за нововиявленими обставинами з підстав, визначених пунктом 1 частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, не пізніше трьох років з дня набрання ним законної сили.

Саме з моменту набрання рішенням законної сили законодавець пов`язує початок перебігу трирічного строку, протягом якого особа, яка дізналась про існування обставин, визначених у пункті 1 частини 2 статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, може звернутися до суду із відповідною заявою.

Подібні висновки сформульовані в постанові Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 761/22646/18.

Таким чином, процесуальним законодавством встановлено два процесуальних строки протягом яких заявник має своє законне право реалізувати шляхом звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Один з яких протягом тридцять днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин, інший, але не більше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Цей законодавчо встановлений трирічний строк, є максимально допустимий для подання заяви, такі строки не можуть бути поновленими.

Зважаючи на те, що постанова Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2016 року набрала законної сили 01 листопада 2016 року, а ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про перегляд зазначеної постанови за нововиявленими обставинами в липні 2020 року, отже заявником пропущено трирічний строк встановлений пунктом 1 частини 2 статті 363 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції повинен був прийняти рішення про відмову у відкритті провадження за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, оскільки пропущено встановлений законодавством граничний строк звернення до суду з такою заявою.

Разом з тим як слідує з матеріалів справи, ухвалою суду першої інстанції від 05 серпня 2020 року було відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2016 року та 26 жовтня 2020 року ухвалено рішення яким вказану заяву задоволено.

Положеннями частини 4 статті 368 КАС України визначено, що за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Статтею 315 КАС України визначено повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення.

Зокрема, згідно частини 1 цієї статті, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; 2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; 3) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково; 4) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у визначених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині; 5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю; 6) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-5 частини першої цієї статті.

Суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі. (ч.1 ст.321 КАС України)

Враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що є підставною для скасування оскаржуваного рішення суду із закриттям провадження за нововиявленим обставинами у зв`язку із поданням заяви до суду після закінчення строку, визначеного частиною другою статті 363 КАС України.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 363, 366 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 жовтня 2020 року скасувати.

Закрити провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комунарському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров