Справа № 461/1490/21
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/1490/21
Провадження № 2-а/461/99/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого-судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Книш М.І.,

представника позивача Горбаня О.В.,

представника відповідача Чорненького Я.Б.,

відповідача Сомика В.Б.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові справу за адміністративним позовом Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в особі представника Редчиць Дмитра Ігоровича до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України,

встановив:

05 лютого 2021 року Головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області звернулось в суд з позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.04.2021 року дану справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник відповідача подав до суду повторне клопотання про залишення без розгляду позовної заяви. Вказав, що позивачем пропущено строк, визначений Кодексом адміністративного судочинства України для звернення до суду з даним адміністративним позовом, додатково зазначивши, що судом апеляційної інстанції, при вирішенні питання щодо строків звернення до суду, не було враховано висновків суду касаційної інстанції, висловлених в аналогічній справі.

Представник позивача клопотання заперечив.

Оцінивши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду, з огляду на нижченаведене.

У відповідності до ч. 1 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 1 ст. 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 ст.26 Закону).

Судом встановлено, що відповідач у добровільному порядку не виконав рішення начальника Головного управління Державної міграційної служби України про примусове повернення з України від 10.05.2019 року, згідно якого громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 взяв на себе зобов`язання залишити територію України у термін до 09 червня 2019 року.

Частиною 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Трьохмісячний строк для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення передбачених законом вимог.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Згідно із ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

З огляду на приписи ч.5 ст.26, ч.1 ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» підстави, які дають позивачу право на пред`явлення вищезазначених позовних вимог виникають після невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення з України.

Отже, перебіг трьохмісячного строку для звернення до суду з даним позовом розпочався після закінчення строку для виконання рішення ГУ ДМС України в Львівській області про примусове повернення відповідача з України - 10.06.2019 року.

Аналогічного висновку прийшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 08.08.2019 року (справа №362/1634/19, адміністративне провадження №К/9901/15404/19). У даній справі Суд вказав, що підстави, які дають позивачу право на пред`явлення зазначених позовних вимог виникають після невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення з України.

Позивач звернувся з позовом до суду, з порушенням строку встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України. Із заявою про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом не звертався, судом не вирішувалось вказане питання на стадії відкриття провадження. При цьому, позивач не був позбавлений можливості вживати відповідні заходи з метою здійснення контролю за своєчасним виконанням рішення про примусове повернення від 10.05.2019 року.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Позивачем не наведено суду жодних доводів на підтвердження поважності пропущення строку звернення до суду з адміністративним позовом та не подано відповідного клопотання з цього приводу.

Згідно ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч. 3 ст. 123 цього Кодексу.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов добросовісного дотримання процесуальних обов`язків та використання прав учасниками цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Водночас, оцінюючи доводи учасників процесу з приводу заявленого клопотання, в сукупності з наявним у справі рішенням суду апеляційної інстанції, суд виходить з того, що відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах саме Верховного Суду. Таким чином, оцінюючи те, що висновки наведені у вказаному рішенні суду апеляційної інстанції не відповідають висновкам суду касаційної інстанції, суд вважає, що застосуванню у даній справі підлягають саме норми права і висновок відображені у рішенні Верховного Суду, оскільки це прямо передбачено законом.

Суд також, не може залишити поза увагою той факт, що в процесі обговорення клопотання відповідача встановлено те, що позивач фактично одразу після залишення ухвалою суду від 16.03.2021 року даного позову без розгляду, звернувся до Галицького районного суду м. Львова з аналогічним позовом, де подав відповідне клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, і яка на даний час судом не розглянута. Таким чином, суд приходить до висновку, що враховуючи наведене, залишення даного позову без розгляду жодним чином не вплине на можливість реалізації позивачем своїх прав.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ч.3 ст.123 КАС України, суд, -

постановив:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області в особі представника ОСОБА_2 до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про примусове видворення за межі території України - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19 травня 2021 року.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.