Справа № 360/1349/21
Суддя: К.Є. Петросян
Дата ухвалення: 2021-05-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

19 травня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1349/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Петросян К.Є., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 22.03.2021 надійшла адміністративна позовна заява справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (далі відповідач), відповідно до якого позивач, з урахуванням уточнення (а.с.33-36), просить суд:

визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, викладену в листі від 03 березня 2021 року за № 2088/02, у встановленні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни, та видачі відповідного посвідчення - «посвідчення члена сім`ї загиблого»;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати ОСОБА_1 згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, відповідне посвідчення - «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є дружиною померлого чоловіка ОСОБА_2 , який за життя був визнаний інвалідом війни ІII групи, мав статус особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, мав право на пільги, встановлені для ветеранів війни - інвалідів війни, та який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням військового обов`язку по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв`язку з чим позивач відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на встановлення статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого.

Позивач 23.02.2021 звернулась до відповідача з заявою про встановлення позивачу статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни та видачу позивачу посвідчення члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни.

Відповідач листом від 03.03.2021 № 2088/02 відмовив позивачу у встановленні статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни та у видачі позивачу посвідчення члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни. Свою відмову відповідач, посилаючись на листи Міністерства соціальної політики України від 04.07.2017 № 389/0/166-17/401 та від 20.12.2019 № 1/10-6018, мотивував тим, що статтею 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не передбачено встановлення статусу саме дружинам осіб з інвалідністю внаслідок війни, які померли внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Позивач не погоджується з відмовою та вважає її необґрунтованою та протиправною.

На підставі викладеного, звернувся до суду за захистом своїх прав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 14.04.2021 до канцелярії суду надав відзив на позовну заяву від 12.04.2021 №1225/03, в якому зазначив наступне (а.с.43-45).

Позивач перебуває на обліку в УСЗН Сєвєродонецької міської ВЦА як дружина померлого громадянина із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою з 19.03.2020.

23.02.2021 позивач звернулась із заявою про встановлення статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни - інваліда війни для отримання посвідчення члена сім`ї загиблого. Листом УСЗН Сєвєродонецької міської ВЦА від 03.03.2021 № 2038/02 в вимогах позивача було відмовлено.

Відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 № 3551-ХІІ до осіб, на яких поширюється чинність цього Закону, належать сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних та конфліктів (п. 1 ст. 10 Закону № 3551). До членів сімей осіб, зазначених у п.1 ст.10 Закону №3551, належить, зокрема, один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні. Причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців), а також причинний зв`язок захворювань, поранень, які призвели до їх смерті, встановлюється військово-лікарськими комісіями відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800.

З урахуванням викладеного, для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни згідно із п.1 ст.10 Закону №3551, повинен бути встановлений причинний зв`язок смерті ветерана війни із захворюванням, одержаним під час перебування на фронті або в період проходження військової служби (в тому числі й на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів. Таким чином, на думку відповідача, відсутні правові підстави для встановлення позивачу статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни згідно з п.1 ст.10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 про прийняття позовної заяви до розгляду після усунення її недоліків справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) (а.с.38-39).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79,90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.6,7).

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 20 лютого 1974 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 20 лютого 1974 серії НОМЕР_2 (а.с.16).

Відповідно до довідки ЦНАП у м.Сєвєродонецьку від 30.01.2020 №2199 за адресою: АДРЕСА_1 проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.19).

ОСОБА_2 мав інвалідність ІІ групи (а.с.15) та відповідно до довідки МСЕК №063385 захворювання пов`язано з виконанням обов`язків військової служби на ЧАЕС (а.с.13).

ОСОБА_2 мав посвідчення серії НОМЕР_3 (категорії 1), як громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 24.01.2020 (а.с.17).

З витягу з протоколу засідань Центарльної лікарсько-експертної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв вбачається, що захворювання пенсіонера ОСОБА_2 1951 року народження: Медіонекроз висхідної аорти з розривом, згідно довідки про причину смерті № 30 від 24 січня 2020 року, стала причиною його смерті яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про смерть НОМЕР_4 , виданого 24 січня 2020 року, відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьку східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Харків - так, пов`язана з виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.20).

19.03.2020 за №608876 позивачу видано посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1А, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою (а.с.21).

На звернення позивача від 23.02.2021 щодо встановлення статусу члена сім`ї загиблого ветерана-інваліда війни та видачі посвідчення члена сім`ї загиблого (а.с.46-47) Управлінням праці та соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області листом від 03.03.2021 №2088/02 зазначено, що причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців), а також причинний зв`язок захворювань, поранень, які призвели до їх смерті, встановлюється військово-лікарськими комісіями (ВЛК) відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800. Встановлення статусу дружинам померлих учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, статтею 10 Закону № 3551 не передбачено. Роз`яснення з цього питання було надано Міністерством соціальної політики України листами: від 04.07.2017 № 389/0/166-17/401 та від 20.12.2019 № 1/Ю-6018 (а.с.8).

Вважаючи протиправною відмову Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, викладену в листі від 03 березня 2021 року за № 2088/02, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон № 3551 ХІІ) та Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302 (далі Положення № 302).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В преамбулі до Закону № 3551-ХІІ зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого становлення до них.

Поширення чинності Закону № 3551-ХІІ на членів сім`ї загиблої особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни.

Відповідно до статті 4 № 3551-ХІІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно із частиною першою статті 7 № 3551-ХІІ до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктом 1 частини другої статті 7 Закону № 3551-ХІІ визначено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

З наведених правових норм слідує, що обов`язковими умовами, за яких особу можна віднести до осіб з інвалідністю внаслідок війни, є залучення особи до виконання обов`язків по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Згідно з інформацією, зазначеною у довідці від 03.10.1986 ОСОБА_2 приступив до виконання обов`язків в зоні Чорнобильської АЕС 25.08.1986 та вибув із зони Чорнобильської АЕС 03.10.1986 (а.с.9).

Відповідно до експертного висновку №7 від 18.12.1990 регіональної експертної ради УВС Луганська області по встановленню причинного зв`язку захворювання (каліцтва) з виконанням робіт по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, на заяву ОСОБА_2 з питання зв`язку захворювання з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС встановлено, що каліцтво пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.10).

Зі свідоцтва захворювання №151-ув від 25.05.1993 вбачається, що ОСОБА_2 отримав каліцтво, пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.11).

Таким чином, ОСОБА_2 був військовослужбовцем, який з 25.08.1986 по 03.10.1986 виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та був особою з інвалідністю ІІ групи, захворювання та смерть якого пов`язані з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Отже, з аналізу зазначених норм чинного законодавства України та з наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку, що померлий чоловік позивача мав пільги для інвалідів Вітчизняної війни і помер від захворювання, пов`язаного з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до статті 7 Закону № 3551-ХІІ належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни, а згідно зі статтею 4 Закону № 3551-ХІІ - до ветеранів війни.

Згідно з положеннями пункту 1 статті 10 Закону № 3551-ХІІ чинність цього Закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Пунктом 2 статті 10 Закону № 3551-ХІІ визначено, що чинність цього Закону поширюється на дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок Другої світової війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів, підпільників, визнаних за життя особами з інвалідністю від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. На дружин (чоловіків) померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя особами з інвалідністю, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті особи з інвалідністю.

Відповідно до пункту 4 Положення № 302 особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

«Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина (абзац другий пункту 7 Положення № 302).

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач, як дружина померлого ОСОБА_2 , який належав до ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, є особою, на яку в порядку статті 10 Закону № 3551-ХІІ поширюється його чинність. Отже, позивач має право на встановлення статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни, та отримання відповідного посвідчення, а тому відповідач неправомірно відмовив у задоволенні її заяви про видачу відповідного посвідчення.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених судом обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

При зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, що підтверджується квитанцією від 23.02.2021 №0.0..1 (а.с.5).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України судовий збір у розмірі 908,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області (93404, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул.Новікова, буд. 15-Б, ) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Управління праці та соціального захисту населення військово-цивільної адміністрації міста Сєвєродонецьк Луганської області від 03.03.2021 №2088/02, у встановленні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни, та видачі відповідного посвідчення - «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї померлого ветерана війни - особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області видати ОСОБА_1 згідно з Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, відповідне посвідчення - «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.Є. Петросян