Справа № 380/6933/20
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/6933/20 пров. № А/857/3933/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року (головуючої судді Братичак У.В. ухвалене у відкритому судовому засіданні о 15 год. 51 хв. повний текст рішення складено 18.12.2020) у справі №380/6933/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.08.2020 звернулася в суд з позовом до Державної установи «Центр пробації» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство юстиції України в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо прийняття рішення про призначення виплати позивачу одноразової грошової допомоги згідно з п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з визначенням позивачу інвалідності ІІІ групи внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з виконанням повноважень та основних завдань міліції/поліції, в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2020 року, зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення доплати позивачу одноразової грошової допомоги згідно з п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку з визначенням позивачу інвалідності ІІІ групи внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з виконанням повноважень та основних завдань міліції/поліції, в розмірі 45250,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року задоволено позов частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення про призначення виплати позивачу одноразової грошової допомоги згідно з п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з визначенням позивачу інвалідності ІІІ групи внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з виконанням повноважень та основних завдань міліції/поліції, в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня 2020 року. Зобов`язано Державну установу «Центр пробації» прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно з п. 3 ч.1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з визначенням позивачу інвалідності ІІІ групи внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з виконанням повноважень та основних завдань міліції/поліції, в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Згідно із частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі №380/6933/20 та ухвалою суду від 31.03.2021 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 1997 по 2019 рр. проходила службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно наказу директора Державної установи «Центр пробації» № 8/к від 30.01.2019, майор внутрішньої служби ОСОБА_1 з 31.01.2019 звільнена з посади старшого інспектора Галицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації у Львівській області» відповідно до п. 5 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України`та п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції).

Згідно свідоцтва про хворобу № 10 від 23.01.2019, виданого Медичною (військово- лікарською) комісією ДУ «ТМО МВС України по Львівській області», у позивача діагностовано ЗЧМТ (03.03.2011), струс головного мозку у вигляді посттравматичного церебрального арахноїдиту з розсіяною неврологічною симптоматикою, стійким цефалічним синдромом, помірним порушенням статики та ходи. Травма, ТАК, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Крім того, згідно цього ж свідоцтва, у ОСОБА_1 діагностовано гіпертонічну хворобу І ст. ступінь 1. ризик низький. Блокада передньої гілки лівої ніжки пучка Гіса. СН 0 ст. ХНМК І ст., вестибулоатактичний синдром синдром. Цервікалгія вертеброгенного генезу з м`язево-тонічним синдромом та незначним порушенням функції. Деформуючий артроз лівого ліктьового суглобу ІІ ст. з больовим синдромом та незначним порушенням функції. Складний далекозорий астигматизм правого ока з гостротою зору 0.7/1.0 з корекцією 1,0/1,0. Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням служби в поліції.

Згідно із довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності та довідкою до акта огляду МСЕК у ОСОБА_1 визначено 50-відсоткову втрату працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків.

Первинний огляд МСЕК, при якому позивачу було встановлено інвалідність III групи проведено 06.05.2019 тобто протягом 6 місяців після звільнення, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААА № 845522 від 06.05.2019р. Як зазначено у цій довідці травма, що спричинила встановлення позивачу інвалідності, пов`язана з виконанням службових обов`язків.

ОСОБА_1 звернулася до Державної установи «Центр пробації» з заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги.

Відповідач листом від 09.10.2019 № 4734/8/ян-19 повідомив позивача про те, що 02.08.2019 направив документи до Міністерства юстиції України для виділення коштів. Міністерство юстиції України за наслідками розгляду цих документів повернуло їх до Державної установи «Центр пробації» на доопрацювання.

Позивач повторно звернулась до відповідача з заявою про виплату одноразової грошової допомоги, до якої долучила додаткові документи.

Згідно листа Державної установи «Центр пробації» від 19.02.2020 № 711/10/ян-20, в процесі виконання пропозиції МЮУ була проведена відповідна додаткова перевірка причин та умов отримання травми старшим інспектором Галицького районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області ОСОБА_1 і за результатами такої перевірки Адміністрація Державної кримінально-виконавчої служби України не встановила порушень з боку Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, яке проводило службову перевірку за цим фактом.

В подальшому відповідач листом від 04.08.2020 №95/Ж-95/10/ян-20 направив позивачу копію протоколу від 03.10.2019 №5-19 засідання комісії з розгляду питань призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб начальницького складу Державної установи «Центр пробації». Згідно протоколу комісія вирішила призначити і виплатити одноразову грошову допомогу в сумі 480250 грн.

10.08.2020 директором Державної установи «Центр пробації» видано наказ №523/од-20 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, яка настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків такій особі пенсіонеру Державної кримінально-виконавчої служби України ОСОБА_1 , інваліду ІІІ групи, у сумі 480250 грн.

11.08.2020 на банківський рахунок позивача надійшли кошти в сумі 480250 грн.

Відповідач провів розрахунок і виплату одноразової грошової допомоги з розрахунку 250-ти розмірів прожиткового мінімуму станом на 01.01.2019.

Позивач вважає, що оскільки рішення про виплату одноразової грошової допомоги приймалось у 2020 році то розмір такої допомоги повинен був визначатись виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня 2020, а тому звернулася до суду з даним позовом.

Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 97 Закону України «Про національну поліцію» одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Відповідно до частини 2 статті 97 Закону України «Про національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з статтею 99 Закону України «Про національну поліцію» розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату III групи - 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 затверджено Порядок, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського. Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України №788 від 21.09.2017 зазначений Порядок викладено в новій редакції.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги регламентовані Розділом ІV Порядку №4.

Так, відповідно до пункту 1 у місячний строк з дня реєстрації документів, зазначених у пунктах 4, 6 розділу ІІІ, фінансові підрозділи готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, за встановленою формою.

У разі надсилання запитів до інших органів (підрозділів) поліції, підприємств, установ, організацій, заявника, строк підготовки висновку про призначення ОГД, може бути продовжено, до отримання відповідної інформації, для його належного оформлення, але не більш як на два місяці з дня відправлення запиту.

Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівниками фінансового та кадрового підрозділів органу поліції, навчального закладу, в якому поліцейський проходить (проходив) службу.

Згідно з пунктом 2 висновок про призначення ОГД затверджує/відмовляє:

1) по центральному органу управління поліції, керівникам міжрегіональних територіальних органів Національної поліції, територіальних органів поліції, закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України - Голова Національної поліції України або особа, на яку покладено виконання таких функцій;

2) у територіальних органах поліції, міжрегіональних територіальних органах Національної поліції, закладах та установах, що належить до сфери управління Національної поліції України - керівник відповідного органу, закладу, установи або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

3) у навчальних закладах - керівник відповідного органу, закладу або особа, на яку покладено виконання таких функцій.

Рішення про призначення виплати ОГД приймається керівником органу поліції або навчального закладу у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк з дня затвердження висновку, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням заявника із зазначенням підстав такої відмови (пункт 3 Розділу ІV Порядку).

Судом встановлено на підставі матеріалів справи, що 10.08.2020 директором Державної установи «Центр пробації» видано наказ №523/од-20 про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, яка настала внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків ОСОБА_1 у сумі 480250 грн.

Таким чином колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що рішення про виплату одноразової грошової допомоги прийняте відповідачем 10.08.2020, а відтак і розмір одноразової грошової допомоги повинен був визначатись виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року, у відповідності до вимог статті 99 Закону України «Про національну поліцію».

Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб з 01 січня 2020 року становить 2102 грн. Відповідно, розмір належної до виплати позивачу одноразової грошової допомоги становить 525500 грн.

Однак відповідачем розрахунок розміру одноразової грошової допомоги проведено за ставками 2019 року у сумі 480250 грн.

Щодо посилань апелянта, що рішення про виплату одноразової грошової допомоги прийнято 03.10.2019, що підтверджується протоколом №5-19 засідання комісії з розгляду питань призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення або інвалідності осіб начальницького складу Державної установи «Центр пробації», таке на думку суду не є рішенням керівника органу як передбачено Порядком №4.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи наведене, під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення, яким протиправно зменшено розмір належної позивачу одноразової грошової допомоги.

Суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, згідно яких доводи позивача задоволені частково, апелянтом не подано обґрунтованих доводів на спростування зазначеного судом.

Суд також зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Така правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 08.11.2019 по справі № 227/3208/16-а.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Колегія суддів вважає, що з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача, суд правомірно зобов`язав відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно з п. 3 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з визначенням позивачу інвалідності ІІІ групи внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з виконанням повноважень та основних завдань міліції/поліції, в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 грудня 2020 року у справі №380/6933/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді В.В. Гуляк

Р.Й. Коваль