Справа № 240/11181/20
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/11181/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шимонович Р.М.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

17 травня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства - Фірми "Мрія 2000" до Київської митниці Держмитслужби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2020 року Приватне підприємство-Фірма "Мрія 2000" звернулось до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби України, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100530/2020/300015/2 від 30.06.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100530/2020/00367 від 30.06.2020.

Обгрунтовуючи доводи позовної заяви, позивач відзначав про правомірність застосування ним основного методу при визначенні митної вартості товару за ВМД №UA100530/2020/029755 та визначення митної вартості за ціною договору, оскільки документи, надані для митного оформлення товару за ЕМД №UA100530/2020/029755 у повній мірі підтверджували заявлену митну вартість товарів, а тому підстави для винесення оскаржуваних актів були відсутні.

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Серед іншого, відповідачем відзначено, що виявлені розбіжності у документах, могли впливати на правильність визначення митної вартості товару, а саме її складову - витрати на транспортування, які, в свою чергу, не базувалися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддавалися обчисленню. Так, підставою для виникнення сумнівів у достовірності декларування позивачем транспортних витрат відповідач відзначає виявлені розбіжності у вартості транспортування 20-футового контейнеру з портів КНР, які зазначені у листі Посольства України у КНР від 17.01.2019 №6156/16-200-81 та у рахунку-фактурі (інвойсі).

Також, відповідач зазначив про виявлені розбіжності у рахунку - фактурі №16053592 від 20.04.2020, де відзначено, що товар постачається на умовах DAP Одеса, при цьому ціну визначено на умовах поставки FOB Taichung в графі "Ціна за одиницю товару дол.США".

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечив доводи відповідача та просив залишити без задоволення подану апеляційну скаргу.

Оскільки предметом оскарження є рішення суду першої інстанції ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 311 КАС України.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що 30.06.2020 року позивачем було подано відповідачу для митного оформлення в режимі «Імпорт-40» ЕМД №UA100530/2020/029755, за якою на адресу позивача надійшов товар - інвентар та приладдя для занять фізкультурою, гімнастикою або атлетикою, із змінними механізмами обтяження в асортименті з країни виробника провінція Тайвань Китаю, постачальник - «DYACO INTERNATIONAL INC».

Одночасно з вищевказаною ЕМД позивачем було подано документи на підтвердження митної вартості товару, а саме: пакувальний лист б/н від 20.04.2020 року, рахунок-фактуру (інвойс) №16053592 від 20.04.2020 року, коносамент №МЕ від 24.04.2020 року, автотранспортну накладну (CMR) №1719 від 29.06.2020 року, зовнішньоекономічний договір - Контракт №UA 15/18122015 від 18.12.2015 року та додаткові угоди до нього №1 від 17.12.2017 рок, №4 від 12.07.2019 року, №5 від 17.12.2019 року, №6 від 10.03.2020 року.

На вимогу відповідача, згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, позивач додатково надав відповідачу копію експертного висновку Житомирської торгово-промислової палати №В- 1170 від 30.06.2020 року, копії інвойсу №16042056 від 12.08.2019 року з попередньою аналогічною поставкою, копії платіжних доручень про оплату товару за попередньою аналогічною поставкою №40 від 12.12.2019 року, №41 від 13.12.2019 року, №48 від 16.01.2020 року; відомості про формування вартості товару від 01.10.2019 року, бухгалтерські документи - видаткові накладні №31337 від 03.03.2020 року та №51311 від 13.05.2020 року.

Визначена декларантом митна вартість за декларацією №UA 100530/2020/029755 склала 191142,84 гривен, сума митних платежів склали 61165,70 гривен, які були сплачені позивачем платіжним дорученням №292 від 26.06.2020 року на суму 270000,00 гривен.

30.06.2020 року відповідачем було винесене рішення про коригування митної вартості №UA100530/2020/300015/2, з якого вбачалось, що митна вартість не може бути визначена за ціною договору, оскільки документи, подані для митного оформлення містять розбіжності, позаяк не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а саме:

- відповідно до п. 3.1 Контракту № UA15/18122015 від 18.12.2015 товар постачається на умовах поставки FOB Taichung (Тайвань). Відповідно до Інкотермс 2010 за таких умов поставки, витрати по транспортуванню товару несе покупець. Разом з тим, рахунок-фактура № 16053592 від 20.04.2020 містить інформацію про те, що товар постачається на умовах DAP Одеса, про що і зазначено у графі 20 митної декларації. Відповідно до Інкотермс 2010 при умовах поставки DAP покупець не несе витрати по транспортуванню товару до пункту поставки товару. Згідно із ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України витрати по транспортуванню товару до митного кордону України включаються у митну вартість товару, що визначена за основним методом. Таким чином, наявність розбіжностей у відомостях щодо розподілення витрат по транспортуванню між продавцем і покупцем може впливати на правильність визначення декларантом митної вартості. Зважаючи на вище викладене, виявлені розбіжності у документах, можуть впливати на правильність визначення митної вартості товару, а саме її складову - витрати на транспортування.

- додатково наданий Експертний висновок №В-1170 від 30.06.2020 не може бути використано як документ, що підтверджує заявлену митну вартість у зв`язку із наступним. Відповідно до Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2013, під час підготовки висновку оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обгрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані із об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна та іншу істотну інформацію. Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього. Разом з тим, висновок про вартість оцінюваного товару ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товару лише із одного джерела у мережі «Інтернет» htps://a!ibaba.com. При цьому, експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел.

Митна вартість була визначена за резервним методом і грунтується на раніше визначеній органами доходів та зборів митної вартості товарів за митною декларацією № UA100060/2020/382520 від 14.06.2020 - Тренажери із змінними механізмами обтяження в частково розібраному стані в комплекті з комплектуючими: Орбитрек - 4 компл., Бігова доріжка -24шт., Бігова доріжка - 20 шт., Степпер - 9 шт., Велотренажер -21 шт. Частини: приводний ремінь -25 шт., Частини: педаль - 20 шт. Країна виробництва - TW Торговельна марка - Spirit, Країна виробництва TW, Країна відправлення - Тайвань - 3,77 доларів США за кілограм.

Визначена рішенням про коригування митної вартості №UA100530/2020/300015/2 митна вартість товарів склала 233983,83 гривен, а різниця між митної вартістю, визначеною декларантом та відповідачем, склала 42840,99 гривен.

У зв`язку з винесеним рішення про коригування митної вартості, відповідачем була прийнята картка відмови в прийнятті декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА100530/2020/00367, якою роз`яснено необхідність подати належним чином оформлену митну декларацію відповідно до рішення про коригування митної вартості.

Як встановлено судом першої інстанції, з метою уникнення матеріальних збитків, пов`язаних зі зберіганням, вантажно-розвантажувальними роботами, транспортуванням товару та на виконання вимог рішення про коригування митної вартості та картки відмови, позивачем за ЕМД №UА100530/2020/029916 було повторно подано до митного оформлення той же товар, але за ціною, визначеною рішенням про коригування митної вартості.

Сума митних платежів за ЕМД №UА100530/2020/029916 склала 74874,85 гривен, тобто різниця в сумі митних платежів між первинною та другою деклараціями по цій поставці додатково склала 13709,15 гривен, які були сплачені позивачем у повному обсязі.

Вважаючи винесені відповідачем рішення про коригування митної вартості від 30.06.2020 року №UА100530/2020/300015/2 та картку відмови №UА100530/2020/00367 від 30.06.2020 року протиправними, та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що твердження відповідача щодо неточностей та розбіжностей в митних документах, в сукупності з іншими доказами по справі, не підтверджують правомірність оскаржуваних рішень.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції та, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, відзначає наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, положеннями Митного кодексу України (далі - МК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулюються відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються МК України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України).

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Згідно зі статтею 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу (ч.2-3 ст.58 МК України).

Аналізуючи вищезазначені положення МК України, слід відмітити, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, наявності взаємозв`язку між продавцем і покупцем і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, декларантом (позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару ВМД №UA100530/2020/029755 були подані документи, передбачені частиною 2 статті 53 МК України та на вимогу відповідача додаткові документи, проте при перевірці правильності визначення митної вартості товару, відповідачем встановлені наступні розбіжності у поданих документах, зокрема:

- відповідно до п. 3.1 Контракту № UA15/18122015 від 18.12.2015 товар постачається на умовах поставки FOB Taichung (Тайвань). Відповідно до Інкотермс 2010 за таких умов поставки, витрати по транспортуванню товару несе покупець. Разом з тим, рахунок-фактура № 16053592 від 20.04.2020 містить інформацію про те, що товар постачається на умовах DAP Одеса, про що і зазначено у графі 20 митної декларації. Відповідно до Інкотермс 2010 при умовах поставки DAP покупець не несе витрати по транспортуванню товару до пункту поставки товару. Згідно із ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України витрати по транспортуванню товару до митного кордону України включаються у митну вартість товару, що визначена за основним методом. Таким чином, наявність розбіжностей у відомостях щодо розподілення витрат по транспортуванню між продавцем і покупцем може впливати на правильність визначення декларантом митної вартості. Зважаючи на вище викладене, виявлені розбіжності у документах, можуть впливати на правильність визначення митної вартості товару, а саме її складову - витрати на транспортування.

- додатково наданий Експертний висновок №В-1170 від 30.06.2020 не може бути використано як документ, що підтверджує заявлену митну вартість у зв`язку із наступним. Відповідно до Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2013, під час підготовки висновку оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обгрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані із об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна та іншу істотну інформацію. Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього. Разом з тим, висновок про вартість оцінюваного товару ґрунтується на інформації про вартісні характеристики товару лише із одного джерела у мережі «Інтернет» htps://a!ibaba.com. При цьому, експертом не проведено аналіз кон`юнктури ринку, не проаналізована інформація про вартісні характеристики товарів із інших джерел.

Однак, суд першої інстанції з приводу розбіжностей в умовах поставки товару, встановлених п.3.1 Контракту №UA15/181220I5 від 18.12.2015 (FOB Taichung (Тайвань)) та заявлених у ВМД №UA100530/2020/029755 (DAP Одеса), правомірно звернув увагу на те, що у відповідності з Додатковою угодою №6 від 10.03.2020 року до вищевказаного Контракту, п.3.1 Контракту викладено у новій редакції, а саме: «Продавець поставляє Товар, що продається за цим Контрактом, на умовах, що визначаються в кожному конкретному випадку поставки згідно Incoterms 2010 та прописуються у відповідних інвойсах».

У інвойсі вказана вартість товару і на умовах FOB (загальна вартість товару 6031,00 доларів США), і на умовах DAP-Одеса (7161,00 доларів США, в тому числі, 1130,00 доларів США транспортні витрати), що у своїй сукупності свідчить про правомірність як позиції позивача, так і позиції суду першої інстанції, щодо обгрунтованості митної вартості товару як такої, що заявлена на умовах DAP Одеса включно з витратами на доставку у розмірі 1130,00 доларів США та є засвідченою поданими до митного оформлення документами.

При цьому, судова колегія зауважує про безпідставність посилання відповідача на лист Посольства України у КНР від 17.01.2019 №6156/16-200-81, оскільки вказаний лист за своєю правовою природою не є нормативно-правовим актом, а носить лише рекомендаційний, роз`яснювальний та інформаційний характер.

При цьому, судова колегія зауважує, що питання вартості транспортних послуг узгоджується між суб`єктами господарювання та на підставі контракту.

Так, відповідно до п.п.3.3 контракту, продавець поставляє товар, що продається за цим контрактом, на умовах згідно Incoterms 2010, визначених в кожному конкретному випадку поставки, що прописуються у відповідних інвойсах. Продавець зобов`язаний надавати документи: інвойс із зазначенням вартості товару; транспортні документи (коносамент).

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, у постановах від 21 лютого 2020 року у справі №813/1229/16 та від 28 лютого 2020 року у справі №804/3463/15 Верховний Суд висловив позицію, що положення статей 53-55, 57-58 Митного кодексу України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

За висновком Верховного Суду в цих справах позивач під час митного оформлення подав усі необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів за ціною договору. Натомість відповідач всупереч вимогам частини другої статті 71 КАС України не довів наявність у Митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваних рішень.

У постановах від 10 жовтня 2019 року у справі № 809/1469/16 та від 20 лютого 2020 року у справі №826/25613/15 Верховний Суд вказав, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Натомість відповідачем не надано жодних доказів недостовірності заявленої вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.

Як свідчать матеріали справи підтвердженням вартості доставки товару (у розмірі 1130 доларів США) є інвойс 16053592 від 20.04.2020 року, де вказана вартість товару і на умовах FOB Taichung (Тайвань) (загальна вартість товару 6031,00 доларів США), і на умовах DAP-Одеса (7161,00 доларів США, в тому числі, 1130,00 доларів США транспортні витрати).

Отже, митна вартість товару правомірно та обгрунтовано була заявлена на умовах DAP-Одеса включно з транспортними витратами на доставку в розмірі 1130,00 доларів США і подані до митного оформлення документи повністю це підтверджують.

Що стосується твердження відповідача з приводу неможливості використання, як документу, що підтверджує заявлену митну вартість товару, експортного висновку Житомирської торгово-промислової палати №В-1170 від 30.06.2020, у зв`язку з недотриманням експертом, на думку відповідача, зокрема Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», слід зазначити наступне.

По-перше, вказаний висновок є чинним, а тому інформація, що міститься у ньому, могла та повинна була використовуватися відповідачем при здійсненні митного оформлення товару.

По-друге, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний інтернет-ресурс «htps://alibaba.com» є однією з найбільших у світі торгівельною інтернет-платформою, на якій розміщена інформація про товари і послуги великої кількості різних продавців. Саме інформація на даному сайті дає експерту можливість провести аналіз кон`юктури ринку, проаналізувати інформацію про вартісні та якісні характеристики товарів, зробити порівняння та дати відповідні заключення.

Крім того, у вказаному висновку зазначено, що експертом зроблено маркетинг ринку аналогічної продукції на підставі інформації прайс-листів фірм, що займаються продажем аналогічної продукції, інформації фірм-виробників подібних товарів. Разом з тим, інформація, що міститься у висновку дає підставі вважати, що ціни на товар можуть бути зменшені на 5-20% від цінових пропозицій згідно рекомендацій Українського Суспільства Оцінювачів.

Окрім того, як встановлено судом, на запит позивача Житомирською торгово-промисловою палатою було надано роз`яснення від 07.07.2020 року за вих. номером 13-05-14/638 методики проведення експертних досліджень та нормативних актів, якими керуються експерт. При цьому, відзначено, що відповідно до п. 2 ст. 11 Закону України "Про торгово-промислові палати" методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень є обов`язковими для застосування на всій території України.

Таким чином, судом апеляційної інстанції не встановлено об`єктивних сумнівів з приводу інформації, наявної у висновку Житомирської торгово-промислової палати про вартісні характеристики товарів від 30.06.2020 №В-1170.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що Київською митницею Держмитслужби при прийнятті рішення про коригування митної вартості не наведено достатньо обґрунтувань щодо визначення митної вартості товару.

В розрізі встановлених обставин справи судова колегія відхиляє твердження відповідача, що подання позивачем у відповідності до ч. 7 ст. 55 МК України ЕМД №UА100530/2020/029916 та сплата митних платежів в розмірі 74874,85 гривень, слід розцінювати як згоду з визначеною рішенням про коригування митної вартості товару ціною.

В даному випадку, сам факт подання позивачем вказаної декларації у відповідності до ч. 7 ст. 55 МК України, судом розцінено як підтвердження незгоди декларанта з рішенням про коригування митної вартості, оскільки в графі 43 вказаної ЕМД, згідно п. 2 розділу ІІ Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 року №651, у лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався декларантом, а у правому підрозділі графи - порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом у разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів.

Як встановлено з ЕМД №UА100530/2020/029916 заповненими є обидва підрозділи графи 43, що свідчить про її подання саме в порядку ч. 7 ст. 55 МК України у зв`язку з незгодою з ціною визначеною Рішенням про коригування митної вартості.

Тобто, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем документів для визначення митної вартості товару. Саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Отже, митним органом не у повній мірі реалізовано повноваження в частині проведення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості та прийняття рішення про коригування митної вартості імпортованого товару, а відтак, оскаржувані рішення про коригування митної вартості №UA100530/2020/300015/2 від 30.06.2020 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100530/2020/00367 від 30.06.2020 підлягали скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до незгоди з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права судом першої інстанції апеляційна скарга не містить.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів щодо незаконності чи необґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

У відповідності зст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

При цьому, судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена 17 травня 2021 року (у зв`язку з перебуванням суддів Білої Л.М. у період з 05.04.2021 року по 23.04.2021 року на лікарняному, а у період з 26.04.2021 по 30.04.2021 у відпустці, Курка О.П. у період з 05.05.2021 року по 14.05.2021 року у відпустці).

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.