Справа № 320/4222/20
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року справа №320/4222/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сидорчук А.М., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Київській області), в якому позивач з урахуванням уточненої позовної заяви від 27.05.2020 (а.с.25-26) просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови розрахунку стажу ОСОБА_1 за період 01.12.1971 по 13.06.1994 в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період 01.12.1971 по 13.06.1994 в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в межах позовної давності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку пенсії позивача з урахуванням стажу роботи з 01.12.1971 по 13.06.1994 в Київській обласній санітарно-епідеміологічній станції, де вона у вказаний період працювала на посаді лаборанта відділу особливо-небезпечних інфекцій, що підтверджується записами її трудової книжки та довідками Державної установи «Київський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 12.09.2019 №1577, від 11.11.2019 №1861, правонаступника Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції. При цьому зазначила, що відповідач жодних дій по перевірці обґрунтованості видачі цих довідок не вчинив, обмежившись формальними міркуваннями.

Позивач вважає, що оскільки відділ особливо-небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції є інфекційним закладом в розумінні статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а відтак стаж роботи позивача на посаді лаборанта відділу особливо-небезпечних інфекцій підлягає зарахуванню у подвійному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25.05.2020 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 відкрито провадження у справі №320/4222/20, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.06.2020 витребувано від відповідача докази у справі: копію пенсійної справи позивача у повному обсязі; копію відповіді на звернення позивача від 10.03.2020 про перерахунок пенсії із врахуванням подвійного стажу лаборанта бактеріологічної лабораторії з особливо небезпечних захворювань.

01.07.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 24.06.2020 №1000-0804-7/51199

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 відзив на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 24.06.2020 №1000-0804-7/51199, підписаний представником Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області Тарасенко І.М., повернуто Головному управлінню Пенсійного фонду України у Київській області без розгляду.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 02.07.2020 направлено відповідачу засобами електронного зв`язку. Електронне повідомлення, що вміщує файл з копією ухвали доставлено на адресу електронної пошти відповідача 06.07.2020, що підтверджується звітом Інтернет провайдера.

Відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву, підписаний уповноваженою особою відповідача.

12.04.2021 на офіційну електронну адресу суду від відповідача надійшли витребувані ухвалою суду від 03.06.2020 судом докази.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

Відтак, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області 04 грудня 1996 року, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15-17).

Судом встановлено, що з 27.06.1994 ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

08.11.2019 ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського об`єднаного управління ПФУ Київської області із заявою встановленої форми про перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи з 01.12.1971 по 13.06.1994 на посаді лаборанта лабораторії відділу особливо-небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції в подвійному розмірі (а.с.138 зворотній бік), додавши до заяви копію паспорту та дев`ять інших документів. Прийняття вказаної заяви про перерахунок пенсії підтверджується розпискою-повідомленням (а.с.139).

Так, до заяви про перерахунок пенсії від 08.11.2019 було додано довідку Державної установи «Київський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 12.09.2019 №1577, що уточнює характер роботи лаборантом лабораторії відділу особливо-небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції у період з 01.12.1971 по 13.06.1994, архівні довідки Державного архіву Київської області від 17.10.2019 №01-43/2211, від 10.10.2019 №01-43/2212, від 10.10.2019 №01-43/2213, від 10.10.2019 №01-43/2214, від 02.10.2019 №01-43/2215, від 02.10.2019 №01-43/2216, від 27.09.2019 №01-43/2217, 27.09.2019 №01-43/2218 (а.с.139 зворотній бік - 145 зворотній бік).

Рішенням Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №85 від 15.11.2019 позивачу відмовлено у перерахунку пенсії із зарахуванням до стажу роботи періоду роботи позивача на посаді лаборанта лабораторії відділу особливо-небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції у період з 01.12.1971 по 13.06.1994 (а.с.138).

10.02.2020 позивач звернулась до відповідача через урядову «гарячу лінію» із зверненням, в якому просила здійснити перерахунок її пенсії з урахуванням стажу роботи з 01.12.1971 по 13.06.1994 в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з урахуванням документів, які знаходяться в пенсійній справі, зокрема трудової книжки, копій свідоцтв про народження дітей, з розрахунку стажу роботи лаборантом бактеріологічної лабораторії з особливо небезпечних захворювань 20 років 3 місяців без урахування періоду по догляду за двома дітьми 2 роки 3 місяці (а.с.5-6).

Листом від 19.03.2020 № 1323-1811/Ч-02/8-1000/20 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області за результатами розгляду звернення на урядову «гарячу лінію» від 17.02.2020 №ЧЕ-10269920, зареєстрованого 19.02.2020 №1811/Ч-1000-20, повідомило ОСОБА_1 , що період перебування у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку і в додатковій відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку 6 років зараховується до стажу роботи за вислугу років в одинарному розмірі. У листі зазначено, що згідно наданої довідки від 12.09.2019 №1577 період роботи на посаді лаборанта з середньою освітою лабораторії відділу особливо небезпечних інфекцій Київської обласної СЕС визначений з 01.12.1971 по 13.06.1994. Відомості про періоди перебування у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, в додатковій відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку 6 років, а також у інших відпустках без збереження заробітної плати, передбачених законодавством, не відображені. Довідка від 12.09.2019 №1577 не містить посилання на первинні документи, на підставі яких видана довідка. Вказано, що документів щодо реорганізації (перейменування) Київської обласної СЕС в Державну установу «Київський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» не надано. Для розрахунку пенсії враховано оптимальний період заробітку з 01.01.1982 по 31.12.1986. Також повідомлено, що у зв`язку із виявленими розбіжностями із трудовою книжкою, відсутністю підстав уточнюючої довідки, не підтвердженням періодів перебування в частково оплачуваній відпустці по догляду за дітьми, відсутні законні підстави для проведення перерахунку пенсії на підставі даних довідки від 12.09.2019 №1577. Оскільки довідки про заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу до 1 липня 2000 року, долучені до заяви, не підтверджені копіями первинних документів про її нарахування та містять розбіжності з раніше виданою довідкою законні підстави для врахування таких даних при проведенні перерахунку відсутні (а.с.8-9).

09.04.2020 позивач рекомендованим поштовим відправленням направила на адресу відповідача направила оригінал довідки Державної установи «Київський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 11.11.2019 №1861, що уточнює характер роботи лаборантом лабораторії відділу особливо-небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції у період з 01.12.1971 по 13.06.1994, доданої до заяви встановленої форми про перерахунок пенсії, що підтверджується копією фіскального чеку від 09.04.2020 та бланку заяви (а.с.10). Вказані документи були отримані відповідачем 13.04.2020, що підтверджується роздруківкою з сервісу відстеження поштових відправлень офіційного сайту АТ «Укрпошта», проте відповіді на заяву із доданою довідкою позивачу не надано (а.с.11).

Не погоджуючись із діями відповідача щодо відмови зарахувати стаж роботи позивача на посаді лаборанта лабораторії відділу особливо-небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції за період 01.12.1971 по 13.06.1994 в подвійному розмірі, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

У рішенні Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №85 від 15.11.2019 про відмову позивачу у перерахунку пенсії (а.с.138) зазначено, що період перебування у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку і в додатковій відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку 6 років зараховується до стажу роботи за вислугу років в одинарному розмірі. У листі зазначено, що згідно наданої довідки від 12.09.2019 №1577 період роботи на посаді лаборанта з середньою освітою лабораторії відділу особливо небезпечних інфекцій Київської обласної СЕС визначений з 01.12.1971 по 13.06.1994. Відомості про періоди перебування у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, в додатковій відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку 6 років, а також у інших відпустках без збереження заробітної плати, передбачених законодавством, не відображені. Довідка від 12.09.2019 №1577 не містить посилання на первинні документи, на підставі яких видана довідка. Вказано, що документів щодо реорганізації (перейменування) Київської обласної СЕС в Державну установу «Київський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» не надано. Для розрахунку пенсії враховано оптимальний період заробітку з 01.01.1982 по 31.12.1986. Також повідомлено, що у зв`язку із виявленими розбіжностями із трудовою книжкою, відсутністю підстав уточнюючої довідки, не підтвердженням періодів перебування в частково оплачуваній відпустці по догляду за дітьми, відсутні законні підстави для проведення перерахунку пенсії на підставі даних довідки від 12.09.2019 №1577. Оскільки довідки про заробітну плату за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу до 1 липня 2000 року, долучені до заяви, не підтверджені копіями первинних документів про її нарахування та містять розбіжності з раніше виданою довідкою законні підстави для врахування таких даних при проведенні перерахунку відсутні (а.с.8-9).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Отже, визначальним питанням для віднесення періоду роботи до стажу, який зараховується у подвійному розмірі, є саме робота, яку виконувала позивач.

Суд зазначає, що відповідач не ставить під сумніви, що позивач працювала в інфекційному закладі охорони здоров`я, що надає право на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі, а саме, лаборантом лабораторії відділу особливо-небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції у період з 01.12.1971 по 13.06.1994.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За правилами, встановленими абзацом першим частини другої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Абзацом дев`ятим частини третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Однак, нормами пункту 16 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

З огляду на системний аналіз зазначених норм, суд приходить до висновку, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не передбачає обмежень щодо застосування статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» під час обчислення стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час.

Стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також не скасовує та не зупиняє дію статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (зі змінами) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, у відповідності до ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Трудова книжка ОСОБА_1 , яка видана 12.12.1996 (а.с.12-15, 74, 96-98), містить зокрема такі записи про роботу в Київській обласній санітарно-епідеміологічній станції: - запис №4: 05.04.1967 прийнята в харчове відділення лабораторії на посаду лаборанта (наказ №31/к від 6.04.67);

- запис №5: 15.09.1969 переведена на 0,5 ставки лаборанта харчової лабораторії у зв`язку з вступом на навчання до Київського медичного училища №1 (наказ №380 від 12.09.1969);

- запис №6: 01.09.1971 у зв`язку з закінченням Київського медучилища №1 переведена на повну ставку лаборанта харчової лабораторії (наказ №124 від 07.09.1971);

- запис №7: 01.12.1971 переведена до відділу особливо небезпечних інфекцій на посаду лаборанта з середньою освітою (наказ №161 від 1.12.1971);

- запис №8: 26.05.1973 ОСОБА_1 була увільнена від займаної посади згідно поданої заяви у зв`язку з вибуттям в довготривале закордонне відрядження (наказ №57 від 23.05.1973);

- запис №9: 01.06.1973 поновлена на посаді лаборанта з середньою освітою лабораторії відділу особливо небезпечних інфекцій у зв`язку з невибуттям в закордонне відрядження (наказ №60 від 1.06.1973);

- запис №10: 13.06.1994 звільнена з посади в зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років (наказ №71 від 13.06.1994).

Перелік документів, які додаються до заяви про призначення (перерахунок) пенсії за віком, який не є виключним та вичерпним, наведено у п.п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (з наступними змінами), зокрема: 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637.

Таким чином, з викладених правових норм вбачається, що основним документом, який підтверджує наявність в особи відповідного стажу роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (пункт 4.1 Порядку №22-1).

При прийманні документів територіальний орган ПФУ: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); 4) видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі (пункт 4.2 Порядку №22-1).

Територіальний орган ПФУ здійснює всебічний, повний і об`єктивний розгляд всіх поданих документів (пункт 4.7 Порядку №22-1).

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що нарахування пенсії в повному обсязі, тобто в належному розмірі покладається на відповідний територіальний орган ПФУ, а тому у протилежному випадку даний орган буде діяти не на підставі, не в межах повноважень і не в порядку, передбаченому чинним законодавством. Тому такі дії мають бути визнані протиправними та вчиненими з вини органу - суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що позивачем до заяви про перерахунок пенсії від 08.11.2019, а також окремо 09.04.2020 подавались відповідачу документи, які уточнюють характер роботи позивача лаборантом лабораторії відділу особливо-небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції у період з 01.12.1971 по 13.06.1994.

Так, згідно з довідкою Державної установи «Київський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 12.09.2019 №1577 ОСОБА_1 дійсно в період з 01.12.1971 (наказ №161 від 01.12.1971) по 13.06.1994 (наказ №71 від 13.06.1994) була зарахована та працювала лаборантом з середньою освітою лабораторії відділу особливо-небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції.

У довідці Державної установи «Київський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 12.09.2019 №1577 зазначено, що ОСОБА_1 відповідно до своїх функціональних обов`язків на посаді лаборанта відділу особливо-небезпечних інфекцій виконувала роботи, пов`язані з відбором та лабораторним дослідженням біоматеріалу від хворих на особливо-небезпечні інфекційні захворювання (туляремія, лептоспіроз, сибірка, холера, бруцельоз та ін.). Постійно працювала з живими мікроорганізмами, що відносяться до ІІ групи небезпеки. Безпосередня робота по виконанню досліджень із збудниками особливо небезпечних інфекцій складала 80% робочого дня, інших робіт не виконувала. Отримувала надбавку в розмірі 60% посадового окладу за тривалість безперервної роботи із збудниками особливо небезпечних інфекцій та додаткову відпустку за особливий характер роботи тривалістю 18 календарних днів.

У довідці Державної установи «Київський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 12.09.2019 №1577 зазначено, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», ця робота відноситься до списку 2, позицій 33-1Б і дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, зі змісту довідки Державної установи «Київський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 12.09.2019 №1577 вбачається, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота, пов`язана із діагностичними дослідженнями у лабораторіях відділів особливо-небезпечних інфекцій санепідстанцій вважається роботою в інфекційних закладах (відділеннях) і зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі (а.с.139 зворотній бік).

Згідно з довідкою Державної установи «Київський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 11.11.2019 №1861 ОСОБА_1 дійсно в період з 01.12.1971 (наказ №161 від 01.12.1971) по 13.06.1994 (наказ №71 від 13.06.1994) була зарахована та працювала лаборантом з середньою освітою лабораторії відділу особливо-небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції. Відповідно до наказу №57 від 23.05.1973 була звільнена із займаної посади з 26.05.1973 у зв`язку з виїздом на роботу за кордон, а з 01.06.1973 поновлена на посаді лаборанта з середньою освітою лабораторії відділу особливо-небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції у зв`язку з відміною поїздки за кордон (наказ №60 від 01.06.1973).

У довідці Державної установи «Київський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 11.11.2019 №1861 зазначено, що ОСОБА_1 відповідно до своїх функціональних обов`язків на посаді лаборанта відділу особливо-небезпечних інфекцій виконувала роботи, пов`язані з відбором та лабораторним дослідженням біоматеріалу від хворих на особливо-небезпечні інфекційні захворювання (туляремія, лептоспіроз, сибірка, холера, бруцельоз та ін.). Постійно працювала з живими мікроорганізмами, що відносяться до ІІ групи небезпеки. Безпосередня робота по виконанню досліджень із збудниками особливо небезпечних інфекцій складала 80% робочого дня, інших робіт не виконувала. Отримувала надбавку в розмірі 60% посадового окладу за тривалість безперервної роботи із збудниками особливо небезпечних інфекцій та додаткову відпустку за особливий характер роботи тривалістю 18 календарних днів.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», ця робота відноситься до списку 2, позицій 33-1Б і дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Крім того, зі змісту довідки Державної установи «Київський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» від 11.11.2019 №1861 вбачається, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота, пов`язана із діагностичними дослідженнями у лабораторіях відділів особливо-небезпечних інфекцій санепідстанцій вважається роботою в інфекційних закладах (відділеннях) і зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі (а.с.4).

За визначенням статті 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб":

інфекційні хвороби - розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення;

небезпечні інфекційні хвороби - інфекційні хвороби, що характеризуються важкими та (або) стійкими розладами здоров`я в окремих хворих і становлять небезпеку для їх життя та здоров`я;

особливо небезпечні інфекційні хвороби - інфекційні хвороби (у тому числі карантинні: чума, холера, жовта гарячка), що характеризуються важкими та (або) стійкими розладами здоров`я у значної кількості хворих, високим рівнем смертності, швидким поширенням цих хвороб серед населення;

джерело збудника інфекційної хвороби (далі - джерело інфекції) - людина або тварина, заражені збудниками інфекційної хвороби.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 19.07.1995 № 133 "Про затвердження Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб" черевний тиф, паратифи, дизентерія (шагальоз), сальмонельоз, ієрсініоз, псевдотуберкульоз відносяться до групи небезпечних та особливо небезпечних інфекційних хвороб.

За змістом 33 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" основними напрямами діяльності державної санітарно-епідеміологічної служби є: здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду; визначення пріоритетних заходів у профілактиці захворювань, а також у охороні здоров`я населення від шкідливого впливу на нього факторів навколишнього середовища; вивчення, оцінка і прогнозування показників здоров`я населення залежно від стану середовища життєдіяльності людини, встановлення факторів навколишнього середовища, що шкідливо впливають на здоров`я населення; підготовка пропозицій щодо забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення, запобігання занесенню та поширенню особливо небезпечних (у тому числі карантинних) та небезпечних інфекційних хвороб; контроль за усуненням причин і умов виникнення і поширення інфекційних, масових неінфекційних захворювань, отруєнь та радіаційних уражень людей; державний облік інфекційних і професійних захворювань та отруєнь; видача висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи щодо об`єктів поводження з відходами; встановлення санітарно-гігієнічних вимог до продукції, що виробляється з відходів, та видача гігієнічного сертифіката на неї; методичне забезпечення та здійснення контролю під час визначення рівня небезпечності відходів.

Водночас, слід зазначити, що чинним законодавством України не визначено переліку закладів, які відносяться до інфекційних, так і не надано безпосереднього їх визначення.

Проте, принцип верховенства права, відображений у частині 4 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлює заборону відмови в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Відповідно до частини 1, 2 статті 7 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та застосування інших правових актів, прийнятих відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до нормативного документу «Державні санітарні правила та норми, гігієнічні нормативи. Правила влаштування і безпеки роботи в лабораторіях (відділах, відділеннях) мікробіологічного профілю ДСП 9.9.5.-080-02, затвердженого постановою Головного державного санітарного лікаря України від 28 січня 2002 р. № 1, лабораторія - організація або її структурний підрозділ, що виконує експериментальні, діагностичні або виробничі роботи з патогенними біологічними агентами.

Працівники бактеріологічних лабораторій закладів охорони здоров`я України всіх рівнів в межах своїх посадових обов`язків постійно працюють з матеріалом, потенційно інфікованим збудниками інфекційних хвороб, а також із живими збудниками інфекційних хвороб. Вищевказане передбачено їх кваліфікаційними характеристиками (довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я, затверджений наказом МОЗ від 29 березня 2002 року № 117).

Згідно з роз`ясненнями Міністерства охорони здоров`я України від 27.01.2010 № 05.03-18-54/973 "інфекційний заклад (відділення)" є заклад (відділення), де надають медичну допомогу - хворим на інфекційні хвороби або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб.

Також в роз`ясненні Міністерства охорони здоров`я України від 27.01.2010 № 05.03-18-54/973 зазначено, що бактеріологічні лабораторії закладів державної санітарно - епідеміологічної служби повною мірою мають право бути прирівняними до інфекційних відділень, а обчислення стажу роботи у подвійному розмірі для нарахування пенсії працівникам бактеріологічних лабораторій не суперечить законодавству України.

Так, працівники бактеріологічних лабораторій закладів охорони здоров`я України всіх рівнів в межах своїх посадових обов`язків постійно працюють з матеріалом, потенційно інфікованими збудниками інфекційних хвороб, а також із живими збудниками інфекційних хвороб, що передбачено їх кваліфікаційними характеристиками у довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників системи охорони здоров`я, що затверджений наказом МОЗ від 29.03.2002 № 117.

Інструкція по санітарно-епідеміологічному режиму і охороні праці персоналу інфекційних лікарень (відділень), затверджена наказом МОЗ СРСР № 916 від 4 серпня 1983 року, що діє на території України згідно вказівки МОЗ України № 165 від 28 травня 1996 року, призначена для головних лікарів і персоналу інфекційних лікарень і інфекційних відділень, а також для працівників санітарно-епідеміологічних та дезінфекційних станцій, містить ідентичні вимоги і норми щодо режиму та охорони праці працівників інфекційних лікарень (відділень), бактеріологічних і вірусологічних лабораторій інфекційних лікарень та бактеріологічних лабораторій, що обслуговують інфекційні відділення лікарень.

Отже, робота позивача була пов`язана з дослідженнями на особливо небезпечні інфекції та збудники таких особливо небезпечних інфекційних захворювань, внаслідок чого може бути прирівняна до роботи в інфекційних закладах.

Таким чином, лабораторія відділу особливо небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції, в якій працювала позивач, є інфекційним закладом, який належить до відділень охорони здоров`я, зазначених у статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та на роботу в яких розповсюджуються пільги по обчисленню стажу роботи в подвійному розмірі.

З матеріалів справи встановлено, що позивач дійсно у період з 01.12.1971 по 13.06.1994 працювала на посаді лаборанта відділу особливо небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції, а отже, у структурі санітарно-епідеміологічної служби, що у відповідно до частини 1 статті 31 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" (в редакції чинній на час оспорюваного трудового стажу) входила у структуру Міністерства охорони здоров`я України.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач порушив права позивача щодо відмови в зарахуванні в подвійному розмірі періоду роботи на посаді лаборанта відділу особливо небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції.

Аналогічна правова позиція, викладена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 02 жовтня 2014 року у справі № К/800/46006/13 та від 12 травня 2015 року у справі № К800/48301/13.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача в рішенні про відмову у перерахунку пенсії на те, що пільговий стаж позивача за період з 01.12.1971 по 13.06.1994 не підлягає врахуванню в подвійному розмірі з тих підстав, що надана позивачем довідка не містить посилання на первинні документи, в матеріалах пенсійної справи відсутня уточнююча довідка та документи щодо реорганізації (перемейнування) Київської обласної СЕС в Державну установу «Київський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України, оскільки пенсійний орган не надав суду доказів по здійсненню будь-яких дій щодо перевірки обґрунтованості видачі довідки та наявності або відсутності підстав у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи з 01.12.1971 по 13.06.1994 у подвійному розмірі.

Однією з підстав для відмови у перерахунку пенсії у рішенні Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №85 від 15.11.2019 зазначено те, що період перебування у частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку і в додатковій відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею віку 6 років зараховується до стажу роботи за вислугу років в одинарному розмірі.

Суд погоджується з тим, що за загальним правилом, визначеним абзацом дев`ятим частини третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. "ж" частини третьої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

При цьому Закони України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та "Про пенсійне забезпечення" не містять норм про зарахування роботи в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я до стажу роботи у подвійному розмірі під час перебування у відпустці по догляду за дитиною.

При цьому суд звертає увагу, що позивач у зверненні до відповідача від 10.02.2020 про здійснення перерахунку її пенсії з урахуванням стажу роботи з 01.12.1971 по 13.06.1994 в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зазначила, що в Радянському Союзі відпустка по догляду за дітьми надавалась на один рік згідно з Постановою ЦК КПРС та Ради міністрів СРСР №517 від 05.07.1968, яка діяла до липня 1982 року. Позивачка у вказаному зверненні зазначила, що у відпустці за доглядом двох дітей перебувала два роки. За другою дитиною писала заяву на відпустку без збереження заробітної плати на три місяці з 26.09.1980 по 26.12.1980, так як дитина хворіла, про що свідчить наказ №231 по Київській обласній СЕС від 29.09.1980.

Враховуючи викладене позивач не заперечує, що період відпустки по догляду за двома дітьми, а саме 2 роки 3 місяці не повинен включатися до стажу роботи в подвійному розмірі.

Матеріали пенсійної справи містять копії свідоцтв про народження дітей позивача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 24.09.1975) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 09.10.1979) (а.с.77-78).

Згідно архівної довідки Державного архіву Київської області від 10.10.2019 №01-43/2214 особові рахунки по обліку заробітної плати за 1973-1976 роки на зберігання не передавалися, тому надати архівну довідку про розмір заробітної плати ОСОБА_1 за зазначені періоди немає можливості.

Згідно архівної довідки Державного архіву Київської області від 02.10.2019 №01-43/2215 слідує, що у вересні 1979 року позивач перебувала у післяродовій відпустці. Також вказаною довідкою підтверджено перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною до року в період з січня 1980 року по грудень 1980 року.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини першої статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до статті 179 Кодексу законів про працю (у редакції, чинній на час перебування позивачки у відпустках по догляду за дітьми) жінкам надаються відпустки по вагітності і родах тривалістю п`ятдесят шість календарних днів до родів і п`ятдесят шість календарних днів після родів з виплатою за цей період допомоги по державному соціальному страхуванню. В разі ненормальних родів або народження двох і більше дітей відпустка після родів надається тривалістю сімдесят календарних днів.

Відповідно до статті 181 Кодексу законів про працю (у редакції, чинній на час перебування позивачки у відпустках по догляду за дітьми) крім відпустки по вагітності і родах, жінці, за її заявою, надається додаткова відпустка без збереження заробітної плати до досягнення дитиною віку одного року.

Додаткова відпустка без збереження заробітної плати зараховується в загальний і безперервний стаж, а також в стаж роботи за спеціальністю. В стаж роботи, що дає право на наступні щорічні відпустки, час додаткової відпустки без збереження заробітної плати не зараховується.

Отже, з обставин, які позивачем не заперечуються та підтверджуються матеріалами справи слідує, що позивачка перебувала у додатковій відпустці без збереження заробітної плати до досягнення дитиною віку одного року у період з вересня 1975 року по вересень 1976 року (син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 24.09.1975) та з вересня 1979 року по вересень 1980 року (донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 09.10.1979) а також з жовтня по грудень 1980 року позивачка перебувала у відпустці без збереження заробітної плати у зв`язку з необхідністю по догляду за дитиною, що хворіла.

Приймаючи до уваги, що вказані обставини визнаються позивачем у зверненні до відповідача від 10.02.2020 про здійснення перерахунку її пенсії, суд вважає, що в частині відмови у зарахуванні до стажу роботи в подвійному розмірі періоду перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною в період з вересня 1975 року по вересень 1976 року та з вересня 1979 року по вересень 1980 року загальною тривалістю 2 роки 3 місяці відповідач діяв правомірно.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідача не було правових підстав для відмови позивачеві в перерахунку пенсії з врахуванням стажу роботи з 01.12.1971 по 13.06.1994 в подвійному розмірі, за виключенням періоду перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною в період з вересня 1975 року по вересень 1976 року та з вересня 1979 року по вересень 1980 року загальною тривалістю 2 роки 3 місяці, що є підставою для задоволення позову у цій частині шляхом визнання дій Головного управління Пенсійного фонду у Київській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи з 01.12.1971 по 13.06.1994 в подвійному розмірі протиправними, за виключенням періоду перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною в період з вересня 1975 року по вересень 1976 року та з вересня 1979 року по вересень 1980 року загальною тривалістю 2 роки 3 місяці.

Суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приймаючи до уваги часткову протиправність рішення Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №85 від 15.11.2019, суд з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №85 від 15.11.2019 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , за виключенням відмови у зарахуванні до стажу роботи в подвійному розмірі періоду перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною в період з вересня 1975 року по вересень 1976 року та з вересня 1979 року по вересень 1980 року загальною тривалістю 2 роки 3 місяці.

Відповідно до частини четвертої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 та частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Враховуючи вищевикладене у сукупності та зважаючи, що позивач звернулась за перерахунком пенсії 08.11.2019, тобто до 15 числа включно, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити позивачеві перерахунок та провести виплату пенсії з урахуванням стажу роботи з 01.12.1971 по 13.06.1994 на посаді лаборанта лабораторії відділу особливо небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції в подвійному розмірі з 01.11.2019, за виключенням періоду перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною в період з вересня 1975 року по вересень 1976 року та з вересня 1979 року по вересень 1980 року загальною тривалістю 2 роки 3 місяці, який зараховується до стажу роботи в одинарному розмірі.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи наведене, відповідачем не доведено правомірності своїх дій в частині зарахування до стажу роботи позивача періоду з 01.12.1971 по 13.06.1994 на посаді лаборанта лабораторії відділу особливо небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції в подвійному розмірі, окрім періоду перебування позивача у відпустці по догляду за дитиною в період з вересня 1975 року по вересень 1976 року та з вересня 1979 року по вересень 1980 року загальною тривалістю 2 роки 3 місяці, який зараховується до стажу роботи в одинарному розмірі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією від 17.05.2020 №12-3370081/С (а.с.3).

Враховуючи, що правило пропорційного стягнення судового збору при частковому задоволенні позову стосується тільки вимог майнового характеру, тоді як заявлений позов містить вимоги немайнового характеру, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 840,80 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду у Київській області щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи з 01.12.1971 по 13.06.1994 у подвійному розмірі.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №85 від 15.11.2019 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , за виключенням відмови у зарахуванні до стажу роботи в подвійному розмірі періоду перебування ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною в період з вересня 1975 року по вересень 1976 року та з вересня 1979 року по вересень 1980 року загальною тривалістю 2 роки 3 місяці.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, адреса місцезнаходження: 04071, м.Київ, вул. Ярославська, 40) здійснити перерахунок та провести виплату пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце поживання: АДРЕСА_2 ) з урахуванням стажу роботи з 01.12.1971 по 13.06.1994 на посаді лаборанта лабораторії відділу особливо небезпечних інфекцій Київської обласної санітарно-епідеміологічної станції в подвійному розмірі з 01.11.2019, за виключенням періоду перебування ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною в період з вересня 1975 року по вересень 1976 року та з вересня 1979 року по вересень 1980 року загальною тривалістю 2 роки 3 місяці, який зараховується до стажу роботи в одинарному розмірі.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (ідентифікаційний код 22933548, адреса місцезнаходження: 04071, м.Київ, вул. Ярославська, 40) судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок грн. 80 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Дата складання повного тексту рішення - 14.05.2021 р.

Суддя Кушнова А.О.