Справа № 344/7811/20
Суддя: Бородовський С. О.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/7811/20
Провадження № 2-а/344/97/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря Герлан Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 батальону 4 роти УПП в Рівненській області Максимчук Юлії Анатоліївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:
в позові вказано, що 10.06.2020 року інспектором поліції 1 батальону 4 роти УПП в Рівненській області Максимчук Юлії Анатоліївни винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено на позивача стягнення в розмірі 425 грн. Згідно даної постанови позивач 10.06.2020 року о 22.15 годин на ділянці дороги Київ - Чоп, 378 км., керуючи транспортним засобом здійснив обгін ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті чим порушив п.14.6 ПДР України. Позивач зазначає, що зазначена постанова підлягає скасуванню з тих підстав, що він дійсно рухався автомобілем по автодорозі М06, Київ-Чоп, його було зупинено, працівник вказав на порушення, з такими твердженнями інспектора патрульної поліції позивач не погодився та надав свої усні заперечення, пояснивши, що жодного пункту ПДР України він не порушував на даній ділянці автодороги, інспектором не надано доказів вчинення порушення. Окрім цього в постанові, як місце вчинення правопорушення одночасно зазначено 2 відрізки дороги Київ Чоп 378 км і 379 км, які є віддаленими між собою. Інспектором не надано будь-яких доказів вчинення порушення. Позивач зазначає, що правопорушення не вчиняв, інспектор не надав йому можливості надати пояснення, скористатись правовою допомогою, а тому позивач просив суд скасувати відповідну постанову.

Сторони провадження в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань щодо реалізації прав суду не подано.

Відповідачі належним чином повідомлені судом про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, подано відзив на позовну заяву, в якому вказано, що водій рухався по автодорозі Київ-Чоп по 378 км та здійснив обгін в населеному пункті ближче ніж за 50 метрів до пішохідного переходу, після чого був зупинений працівниками поліції. Зазначене підтверджується відеозаписами з нагрудної камери відео реєстратора поліцейського, вказано, що записи підтверджують, що поліцейський представився, поліцейським пояснено причину зупинки, позивачу було роз`яснено порядок розгляду справи, встановлено особу позивача, вказано, що поведінка позивача була «зухвалою».

Судом встановлено наступні обставини.

10.06.2020 року відповідачем складено постанову серії ЕАМ №2666947 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, з підстав, що водій здійснив обгін ближче ніж за 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункті, чим порушив п.14.6 ПДР України.

У п.9 винесеної постанови не зазначено доказів, що додаються до постанови.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім цього відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі ст. ст. 6, 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем долучено до матеріалів справи оптичний СД-диск з 2 відеозаписами тривалістю 2:21 хв та 1:59 хв, на яких зафіксовано розмову патрульного та позивача після зупинки транспортного засобу. З відеозапису встановлено, що водій правопорушення не визнав, вказав, що в місці де він здійснював обгін не було пішохідного переходу, просив патрульного повернутись на місце обгону. Другий відеозапис закінчується на моменті прохання позивача надати докази вчинення правопорушення.

Таким чином на СД-диску міститься два відеозаписи, які перериваються, а тому з них неможливо встановити чи були дотримані поліцейськими вимоги ст. 266 КУпАП.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про Національну поліцію», одним із превентивних заходів є застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», «поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі» такий пристрій, з метою «попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб». При цьому «інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці».

На відомчому рівні регулюють питання використання патрульними нагрудних відеореєстраторів наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» та наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстраторів патрульних» .

Інструкцією, затвердженою Наказом № 100, передбачено: а) необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції» (п. 1.3 Розділу І Інструкції); б) випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно:- при оформленні дорожньо-транспортної пригоди;- при перевірці документів;- при поверхневій перевірці;- при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї;- при наданні допомоги особам;- у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації (п. 3.3. Розділу ІІІ Інструкції). При цьому у вказанцій інструкції зазначено, що «після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно» (п. 3.5 Розділу ІІІ Інструкції).

Тобто, як вбачається з наведеного, відеореєстратор поліцейського повинен бути ввімкнений від самого початку контакту з особою до закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно цієї особи.

Однак, відеозапис з нагрудних камер, який долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, не відповідає вимогам Інструкції, оскільки складається з двох самостійних записів різного змісту, які перериваються, також на відеозаписах не зафіксовано момент вчинення правопорушення, у зв`язку з чим, відповідачем не спростовано доводів позовної заяви.

Також у відповідності до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи, відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи;зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другої цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у виді штрафу.

Як встановлено судом, в постанові про адміністративне правопорушення не зазначено доказів, відомостей про технічний засіб яким зафіксовано факт вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Отже відповідачем не виконано його обов`язки.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При ухваленні постанови інспектором патрульної служби повинно бути з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі статтею 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до с.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, ( частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, відповідач зобов`язаний довести наявність правових підстав для реалізації ним компетенції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В свою чергу згідно правової позиції Верховного Суду викладеної в постанові від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. При цьому, будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, відповідачем суду не надано. Відповідачем не зазначено доводів про наявність правових підстав і належних доказів щодо перетину позивачем дорожньої розмітки та порушення ПДР України.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення.

В п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП вказано, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення

В ст. 293 КУпАП вказано, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

В п. 3 ст. 286 КАС України вказано, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до зазначеного суд, -

В И Р І Ш И В :
адміністративний позов задовольнити;

скасувати постанову поліцейського 1 батальону 4 роти УПП в Рівненській області Максимчук Юлії Анатоліївни серії ЕАМ № 2666947 від 10.06.2020 року, закрити справу про відповідне адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 10 днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя Бородовський С.О.