Справа № 280/1627/20
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 280/1627/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., секретар судового засідання - Лащенко Р.В., за участі представника відповідача - Воєводіної С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року в адміністративній справі №280/1627/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області, третя особа: Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, третя особа: Акціонерне товариство «АЛЬФА-БАНК», в якому просиввизнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.07.2019 року № № , , .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що про безпідставність висновків податкового органу про те, що позивачем у 2017 році отримано від АТ «Укрсоцбанк" (правонаступник АТ «АЛЬФА-БАНК») отримано дохід у сумі 1010395,79 грн. за ознакою доходу « 126» - додаткове благо, без визначення суми утриманого податку. Зауважує, що у позивача відсутнє додаткове благо передбачене п.п.164.2.17 (д) п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, у вигляді прощення боргу, оскільки такий борг було погашено у зв`язку з реалізацією іпотекодавцем свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом прийняття у власність квартири позивача. Так, внаслідок застосування банком положень ст. 36 Закону України «Про іпотеку» при задоволенні своїх вимог, банк задовольняє свої вимоги в повному обсязі, що виключає можливість наявності в подальшому будь-якого боргу, який можливо анулювати.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 11.07.2019 року №№ , , . Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 924,70 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що згідно з отриманою інформацією з Центральної бази ДРФО, громадянином ОСОБА_1 у 4 кварталі 2017 року отримано дохід у виді додаткового блага за ознакою « 126» від ПАТ «Укрсоцбанк» в сумі 378667,95грн., а відповідно до інформації відділу Державного реєстру ДФС України («Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів») встановлено, що фізичною особою ОСОБА_1 у 2017 році отримано дохід у сумі 378667,95грн. за ознакою доходу 126 - «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо», а також за ознакою доходу - «інші доходи». В подальшому в ході проведення перевірки встановлено, що платником податків - фізичною особою, який не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 не надано до органів ДФС податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік та не задекларовано дохід у розмірі 378 667,95 грн., отриманий у вигляді «додаткового блага» за ознакою « 126». Сума податку на доходи фізичних осіб склала 68160,23 грн. Перевіркою встановлено порушення вимог пп. «д» 164.2.17 пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року, в результаті донараховано військового збору за 2017 рік з доходу отриманого у вигляді додаткового блага за ознакою « 126» у сумі 5680,02 грн. Також зазначено, що з інформації наданої Банком, після здобуття останнім права власності на предмет іпотеки, заборгованість за договором про надання відновлюваної кредитної лінії №997/08-11ВКЛ від 29.08.2008 року склала 37346,93 доларів США, з яких: сума кредиту - 13966 доларів США 58 центів та саме з цієї суму були нараховані грошові зобов`язання за спірними податковими повідомленнями рішеннями. Посилання суду на ч.6 ст.36 Закону України «Про іпотеку» є хибними, оскільки в даному випадку завершення позасудового врегулювання закінчилося з моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки, проте після набуття такої права власності Банк повідомив позивача про залишок заборгованості за кредитним договором та не вчиняв дій щодо погашення такої заборгованості а фактично її було прощено (анульовано).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, 29.08.2008 року між Акціонерно-комерційним банком «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено Договір про надання відновлюваної кредитної лінії №997/08-11ВКЛ, за умовами якого Банк зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту здійснювалась окремими частинами - "Траншами" зі сплатою 14 відсотків річних з максимальним лімітом заборгованості до 14000,00 доларів США.

В якості забезпечення виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором №997/08-11ВКЛ від 29.08.2008, позивачем передано в іпотеку AT «Укрсоцбанк» нерухоме майно, а саме: квартиру, загальною площею 66,47 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п. 1.2. Іпотечного договору № 997/08-11-1 від 29.08.2008 року, загальна вартість Предмету застави, за погодженням сторін становить 85 000,00 доларів США, що в еквіваленті складає 411884,50 грн. за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього Договору.

Пунктом 4.5.4 Договору іпотеки було передбачено право Банку за своїм вибором звертати стягнення на Предмет іпотеки шляхом продажу Предмета іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь - якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі - продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

Повідомленням вих. № 50-997/08-11-ВКЛ від 12.09.2017 року позивача повідомлено про те, що ПАТ «Укрсоцбанк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому т. 37 Закону України «Про іпотеку» у разі несплати боргу за Договором №997/08-11ВКЛ від 29.08.2008 року.

Так, у зв`язку з незадоволенням вимоги Банку про погашення заборгованості за вищевказаним кредитним, ОСОБА_1 надав згоду AT «Укрсоцбанк» на звернення стягнення на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим, 04.12.2017 року AT «Укрсоцбанк» набуло право власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

14.03.2018 року між AT «Укрсоцбанк» (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір купівлі - продажу квартири, за умовами якого продавець передає у власність Покупця, а Покупець в особі представника приймає у власність квартиру АДРЕСА_1 , і сплачує за Квартиру обумовлену цим Договором грошову суму. Відповідно до п. 1.2. квартира належить Продавцю на підставі Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького MHO Туріченко О.М. 29 серпня 2008 р. за реєстровим №2052. Право власності Продавця на Квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.12.2017, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 23772229. Відповідно до п. 3.1. Договору, продаж Квартири здійснюється за 683 022.25 грн. Згідно з п. 3.2.1. Договору, 285 074, 75 грн. Покупець сплачує на рахунок Продавця в день укладення цього договору. Оплата залишку ціни квартири здійснюється з умовою про розстрочення платежу.

У період часу з 19.04.2019 року по 07.05.2019 року, відповідно до пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.2 п. 78.1, п.78.4 ст. 78 Податкового кодексу України, фахівцями відповідача проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків - фізичної особи, яке не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності повноти та сплати податків і зборів з доходів фізичної особи за ознакою доходу « 126» за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року, за результатом якої складено Акт від 29.03.2019 року №332/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

Висновками до Акту перевірки від 29.03.2019 року №332/08-01-13-05/ НОМЕР_1 встановлено порушення позивачем вимог, зокрема:

пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України, а саме: не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік;

пп. "д" 164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 68160,23 грн.;

пп. "д" 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п.167.1 ст. 167, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано військового збору у сумі 5680,02 грн.

Вказані висновки обґрунтовані тим, відповідно до інформації відділу Державного реєстру ДФС України (Відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів) встановлено, що фізичною особою ОСОБА_1 у 2017 році отримано дохід у сумі 378667,95 грн. від ПАТ "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є ПАТ "Альфа-Банк") за ознакою доходу 126 - "Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо", а також за ознакою доходу 127- "інші доходи".

Так, контролюючим органом, направлено запит в адресу ПАТ "Укрсоцбанк" для підтвердження інформації, яка відображена у відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, стосовно отримання фізичною особою ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) в сумі 378 667,95 грн.

Листом від 05.12.2018 року №05.6-12/79-1289, адресованому в адресу ГУ ДФС у Запорізькій області, надано підтвердження щодо інформації, зазначеної у податковому розрахунку за формою 1-ДФ про дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо у вигляді основної кредитної заборгованості, прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаної з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у розмірі 378 667,95 грн. ПАТ "Укрсоцбанк" зазначив про повідомлення клієнта щодо анульованої суми.

Олександрівським управлінням у м.Запоріжжі ГУ ДФС у Запорізькій області надіслано ОСОБА_1 , на адресу: АДРЕСА_1 , лист №5334/14/08-01-49-02 від 06.07.2018 року, в якому вказувалось про отримання ОСОБА_1 доходу у виді "додаткового блага" від ПАТ "Укрсоцбанк" у сумі 378 667,95 грн. та необхідності подання декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік.

Також, у листі №5334/14/08-01-49-02 від 06.07.2018 року зазначено, що у разі невиконання вимог щодо самостійного декларування доходів, відповідно до п.п. 78.1.4 та 78.1.2 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, органи державної фіскальної служби застосують право на проведення позапланової документальної перевірки, під час проведення якої контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання.

Однак, лист №5334/14/08-01-49-02 від 06.07.2018 року повернувся до податкового органу не врученим.

На підставі акту перевірки від 29.03.2019 року №332/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 11.07.2019 року:

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 85200,28 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 68160,23 грн., за штрафними санкціями 17040,05 грн.;

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 7100,02 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 5680,02 грн., за штрафними санкціями 1420,00 грн.;

№, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 170,00 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Як встановлено п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За приписами абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно з пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 цього кодексу додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Платник податку відповідно до пп. 49.18.4 п. 49.18 статті 49 Податкового кодексу зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та у відповідності до пункту 179.7статті 179 Податкового кодексу України самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації.

Пунктом 49.1 статті 49 цього кодексу визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою).

Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 статті 164 Кодексу.

Отже, до складу оподатковуваного доходу фізичної особи належить, зокрема, сума заборгованості, яка була прощена (анульована) їй. Така сума заборгованості розцінюється в якості додаткового блага фізичної особи і підлягає оподаткуванню податком на доходи на доходи фізичних осіб. Разом з тим, таке прощення здійснюється на підставі відповідного рішення кредитора, про яке боржник повинен бути повідомлений.

За приписами пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Пунктом 16№ підрозділу 10 "Інші перехідні положення" розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 605 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Тобто, анулювання (прощення) боргу за своєю суттю є звільненням боржника від обов`язку сплатити його, на підставі якого боржник набуває право не сплачувати борг, а додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Частиною першої статті 36 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003 р. № 898-IV (далі - Закон № 898-IV) встановлено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом частини другої статті 36 Закону № 898-IV договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частини третьої статті 36 Закону № 898-IV договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

- передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

- право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Частиною четвертою статті 36 Закону № 898-IV визначено, що після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Статтею 37 Закону №898-IV врегульовано питання передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, зокрема, частиною першої цієї статті встановлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Згідно з частиною третьої статті 37 Закону № 898-IV іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Враховуючи приведені норми права, суд першої інстанції дійшов обгирунтованого висновку, що з моменту задоволення AT "Укрсоцбанк" своїх вимог за кредитним договором № 997/08-11- ВКЛ від 29.08.2008 року, забезпечених іпотекою (іпотечний договір № 997/0811-1 від 29.08.2008 року), в порядку позасудового врегулювання на підставі договору іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, зобов`язання позивача за вказаним кредитним договором є припиненими, будь-які вимоги по ньому є недійсними.

Тобто, задоволення вимог іпотекодержателя в порядку статті 37 Закону № 898-IV стало підставою для прощення (анулювання) заборгованості позивача за кредитним договором №997/08-11- ВКЛ від 29.08.2008 року, в тому числі основної суми кредитної заборгованості.

Таким чином, набуттям іпотекодержателем AT "Укрсоцбанк" права власності на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки вирішення питання щодо виконання боржником (позивачем) свого зобов`язання за кредитним договором, з урахуванням укладеного на його забезпечення іпотечного договору в порядку Закону №898-IV, а тому прощення боргу за самостійним рішенням кредитора до спливу строку позовної давності за таких обставин фактично не відбулося, а мало місце задоволення вимог банку через набуття права власності на предмет іпотеки.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у позивача відсутнє додаткове благо передбачене п.п.164.2.17 (д) п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України, у вигляді прощення боргу оскільки такий борг було списано у зв`язку з реалізацією AT "Укрсоцбанк" (правонаступник АТ "Альфа-Банк") свого права на предмет іпотеки шляхом прийняття у власність квартири позивача, а тому є безпідставним посилання контролюючого органу на те, що кошти у розмірі 1010395,79 грн. є оподатковуваним доходом позивача, передбаченим пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України.

Таким чином, нарахування на зазначену суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору є необґрунтованим та оскільки позивач не отримував у 2017 році дохід від AT "Укрсоцбанк" (правонаступник АТ "Альфа-Банк"), у останнього не виникло обов`язку подавати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, з огляду на що нарахування податковим органом штрафних (фінансових) санкцій, передбачених п. 120.1 ст.120 Податкового кодексу України, є протиправним.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року в адміністративній справі №280/1627/20 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року в адміністративній справі №280/1627/20 - залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 21.04.2021 року, в повному обсязі постанова складена відповідно до приписів ст. 243 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва