Справа № 440/2130/21
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 р.Справа № 440/2130/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2021, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава, повний текст складено 17.03.21 року по справі № 440/2130/21

за позовом ОСОБА_1

до Медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" , Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області"

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" (далі - відповідач-1), Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" (далі - відповідач-2), в якому просив суд:

визнати протиправною бездіяльність Медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинах, викладених у зверненні ОСОБА_1 від 25 грудня 2020 року з урахуванням відповіді від Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" за вих. № 625 від 09 березня 2021 року;

визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 25 грудня 2020 року з урахуванням відповіді від Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" за вих. № 625 від 09 березня 2021 року;

визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинах, викладених у зверненні ОСОБА_1 від 25 грудня 2020 року з урахуванням відповіді від Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" за вих. № 625 від 09 березня 2021 року;

визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" щодо неперенаправлення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, звернення ОСОБА_1 від 25 грудня 2020 року до повноважень якої входить вирішення викладених питань у зверненні - згідно вимог п. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян" з урахуванням відповіді від Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" за вих. № 625 від 09 березня 2021 року;

визнати протиправними дії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" щодо повернення звернення ОСОБА_1 від 25 грудня 2020 року разом з додатками без вжиття заходів реагування з урахуванням відповіді від Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" за вих. № 625 від 09 березня 2021 року;

зобов`язати Медичну (військово-лікарську) комісію Державної установу "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 25 грудня 2020 року за наявними медичними матеріалами та вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом та рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі № 440/146/21 та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

зобов`язати Державну установу "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 25 грудня 2020 року за наявними медичними матеріалами та вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом та рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року справа № 440/146/21 і подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

зобов`язати Медичну (військово-лікарську) комісію Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" направити матеріали ОСОБА_1 для встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням службових обов`язків, як колишньому працівникові міліції, якому заподіяно ушкодження здоров`я під час прийняття участі в Антитерористичній операції на сході України з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі № 440/146/21 і подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;

зобов`язати Державну установу "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" направити матеріали ОСОБА_1 для встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням службових обов`язків, як колишньому працівникові міліції, якому заподіяно ушкодження здоров`я під час прийняття участі в Антитерористичній операції на сході України з урахуванням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі № 440/146/21 і подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області", Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відмовивши у відкритті провадження суд першої інстанції дійшов висновку, що спір у справі є тотожним спору у справі № 440/146/21, оскільки виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував, що у даній справі існує інший спір, а саме розгляд Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" заяви ОСОБА_1 від 25.12.2020 року (вх.№33/37-К-101 від 30.12.2020 року), відповідь на яку викладено в листі відповідача від 04.01.2021 року № К-101. Крім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції не встановлено обставин та фактів, що мають значення для справи, що є порушенням ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги позивача.

Колегія суддів, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 171 КАС України передбачає, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Згідно з ч. 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 4 цієї частини та стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно зі ст. 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Колегія суддів зазначає, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Так, зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач оскаржує дії відповідачів щодо порядку розгляду його звернення від 25 грудня 2020 року щодо встановлення медико-соціальною експертною комісією ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням службових обов`язків, як колишньому працівникові міліції, якому заподіяно ушкодження здоров`я під час прийняття участі в Антитерористичній операції на сході України, вчинені на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі №440/146/21.

Тобто, підставою звернення позивача до суду стало неналежне виконання Медичною (військово-лікарською) комісією Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" та Державною установою "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" судового рішення у справі № 440/146/21.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі № 440/146/21 позов ОСОБА_1 до Медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області", Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії та бездіяльність Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" щодо неналежного розгляду заяви, невжиття відповідних заходів реагування по обставинах, викладених у заяві ОСОБА_1 від 25 грудня 2020 року вх. №33/37-К-101 від 30 грудня 2020 року та повернення заяви ОСОБА_1 від 25 грудня 2020 року разом з додатками без вжиття заходів реагування; зобов`язано Державну установу "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25 грудня 2020 року вх. № 33/37-К-101 від 30 грудня 2020 року з урахуванням доданих до неї медичних матеріалів та вжити заходів реагування, з урахуванням висновків суду та встановлених обставин; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Станом на дату звернення до суду з цим позовом вищевказане судове рішення не набрало законної сили у зв`язку з його переглядом в апеляційному порядку.

Тобто, спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Виконання судових рішень у справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно зі ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Заяву, зазначену у ч. 1 ст. 383 КАС України, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у вищезазначеній статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія зазначає, що процесуальним законом передбачено певну послідовність дій, які позивачу необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду, якщо позивач вважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаних судових рішень порушувалися його права, свободи чи інтереси.

Таким чином, питання про виконання судових рішень у справі № 440/146/21 не може розглядатись як новий публічно-правовий спір.

Колегія суддів зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні за новим позовом розгляду не підлягають. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Вказаний правовий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеного в постановах від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15, від 03.04.2019 у справі № 820/4261/18.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Медичної (військово-лікарської) комісії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області", Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області".

Доводи апеляційної скарги повторюють правову позицію, викладену в позовній заяві, якій суд першої інстанції надав оцінку та дійшов правильного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті позовного провадження.

Згідно з п. 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно з п. 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruizv. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справ.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а отже підстави для його скасування відсутні, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2021 по справі № 440/2130/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 17.05.2021 року