Справа № 320/4013/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви

17 травня 2021 року м. Київ № 320/4013/21
Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командування військ зв`язку та кібернетичної безпеки Збройних Сил України про визнання незаконним та скасування наказу та поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:
до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , командування військ зв`язку та кібернетичної безпеки Збройних Сил України, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати наказ командування військ зв`язку та кібернетичної безпеки Збройних Сил України №1 від 04.01.2021; поновити позивача на посаді начальника речової служби тилу військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 12.04.2021 позовну заяву залишено без руху, визначено спосіб та встановлено п`ятиденний строк для усунення її недоліків шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску із наданням суду на їх підтвердження відповідних доказів;

- позовної заяви, яка відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (у кількості примірників, відповідно до кількості учасників справи, один з яких до суду), зокрема, із зазначенням номеру та серії паспорту громадянина України засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти ОСОБА_1 , ідентифікаційного коду юридичної особи відповідно до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України та засобів зв`язку, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти (за наявністю) командування військ зв`язку та кібернетичної безпеки Збройних Сил України, засобів зв`язку, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти (за наявністю) Військової частини НОМЕР_1 ;

- оскаржуваного наказу командування військ зв`язку та кібернетичної безпеки Збройних Сил України №1 від 04.01.2021, матеріалів розслідування щодо ОСОБА_1 , протоколів про адміністративні правопорушення за період 2020 рік на підставі яких на позивача були накладені дисциплінарні стягнення протягом 2020 року та наказ командира військової частини НОМЕР_1 на підставі якого позивача було виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 або повідомити суд про причини неможливості їх надання.

На виконання вимог ухвали 11 травня 2021 року на адресу суду по даній справі надійшло клопотання від ОСОБА_1 про усунення недоліків позовної заяви.

Так, у даному клопотанні позивачем наведені пояснення щодо не надання суду оскаржуваного наказу командування військ зв`язку та кібернетичної безпеки Збройних Сил України №1 від 04.01.2021, матеріалів розслідування щодо ОСОБА_1 , протоколів про адміністративні правопорушення за період 2020 рік на підставі яких на позивача були накладені дисциплінарні стягнення протягом 2020 року та наказ командира військової частини НОМЕР_1 на підставі якого позивача було виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 .

Позивач вказує, що з метою захисту своїх порушених прав він не одноразово звертався особисто та за допомогою засобів поштового зв`язку до відповідача щодо отримання копій наказів командира військової частини НОМЕР_1 , матеріалів розслідування щодо ОСОБА_1 , протоколів про адміністративні правопорушення за 2020 рік на підставі яких на позивача були накладені дисциплінарні стягнення протягом 2020 року, а також копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 на підставі якого позивача було виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 .

Проте, посадовими особами військової частини НОМЕР_1 умисно не реєструвалися відповідні звернення позивача та не надано позивачу жодної копії зазначених документів.

Також позивач вказує, що у період з 28.12.2020 по 21.01.2021 він знаходився на лікуванні та не мав можливості звернутися до суду у строки визначені законом.

На підтвердження даної обставини позивач надав суду медичну книжку форми №2 на ім`я ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання щодо визнання поважними причини пропуску на звернення до суду, суд зазначає таке.

Як вбачається із змісту позовної заяви та доданих до неї документів, позивача було звільнено у запас наказом №1 командування військ зв`язку та кібернетичної безпеки Збройних Сил України 04 січня 2021 року. Позивач пояснює, що в період з 28.12.2020 по 21.01.2021 він знаходився на лікуванні.

Відтак позивач, як особа (військовослужбовець) яка зобов`язана прибути до військової частини та приступити до виконання своїх посадових обов`язків знав про своє звільнення з 22.01.2021 (дата прибуття позивача до військової частини).

Однак з даним позовом позивач звернувся лише 05.04.2021.

Твердження позивача про те, що протягом трьох місяців він намагався зібрати належні та допустимі докази по справі суд оцінює критично, оскільки позивачем на виконання вимог ухвали суду не надано жодного доказу (платіжних доручень, щодо відправлення поштової кореспонденції або рекомендованих повідомлень про вручення відправлення відповідачу тощо) того, що ОСОБА_1 звертався, як особисто так і засобами поштового зв`язку до відповідача щодо отримання необхідних документів.

Водночас відсутність наказу командира військової частини НОМЕР_1 , матеріалів розслідування щодо ОСОБА_1 , протоколів про адміністративні правопорушення за 2020 рік, на підставі яких на позивача були накладені дисциплінарні стягнення протягом 2020 року, а також копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 на підставі якого позивача було виключено зі списків військової частини НОМЕР_1 не завадило звернутись до суду але уже із пропуском строку на звернення.

Більш того, позивачем не надано доказів перебування його на лікарняному (листок не працездатності з 28.12.2020 по 21.01.2021 підписаний та скріплений печаткою лікуючим лікарем), а лише надано копію медичної книжки в якій відсутні будь-які відомості, щодо відкриття листка на працездатності.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку.

Слід зазначити, що встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах Світлана Науменко проти України, Трегубенко проти України, Праведна проти Росії, Желтяков проти України зазначає, що у випадках перегляду судових рішень, як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами, національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Тому, при визначенні початку строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку.

Однак жодних посилань на існування істотних та вагомих причин пропуску строку на звернення до суду, які непереборно перешкоджали позивачеві зверненню до суду, позовна заява та додані до неї матеріали не містять.

Також позивачем не надано жодних доказів вчинення ним дій, що зазанчені у позові

За наведених обставин суд дійшов висновку про те, що наведені позивачем обставини щодо причини пропуску строку на звернення до суду не є поважними.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Беручи до уваги ту обставину, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом з клопотання та доданих до матеріалів справи документів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню.

До того ж, суд зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.03.2021 по справі №240/12017/19.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду з подібним позовом разом із наданням доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду.

З огляду на зазначене та керуючись статтями 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , командування військ зв`язку та кібернетичної безпеки Збройних Сил України про визнання незаконним та скасування наказу та поновлення на посаді, повернути позивачеві разом із доданими до нього документами.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. відповідно до платіжного доручення від 05.04.2021 №16T0034SK.

Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панченко Н.Д.