Справа № 440/4892/20
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 р. Справа № 440/4892/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Чалого І.С.,

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Міністерства внутрішніх справ України та ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2020, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, м. Полтава, повний текст складено 09.10.20 по справі № 440/4892/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України , Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Полтавського окружного адміністративного суду 04.09.2020 надійшов позов ОСОБА_1 (надалі також - позивач) до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, у якому позивач просив визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 18.07.2020 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ГУ-10948291; визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам викладеним у зверненні ОСОБА_1 від 18.07.2020 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ГУ-10948291; визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 26.08.2020 за вих. № Г 14322/15, згідно вимог ст. 15 Закону України "Про звернення громадян"; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 реєстраційний № ГУ-10948291 від 18.07.2020 та вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом; визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду відповідно до п. 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 та прийняти відповідне рішення з урахуванням обставин встановлених судом; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України здійснити призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції"; зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи та висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до п. 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення П групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду відповідно до п. 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 та прийняти відповідне рішення з урахуванням обставин встановлених судом.

Зобов`язано Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи та висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до п. 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що позивачеві було надано повну та розгорнуту відповідь в порядку та строки передбачені законодавством. Зазначає, що оскільки надіслані матеріли про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги не відповідали положенням постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" матеріали були повернуті без прийнятті рішення на доопрацювання.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, позивач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін в частині задоволенні позову, апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Позивач також не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги мотивував незгодою з висновками суду першої інстанції та тим, що відповідачем в особі Міністерства внутрішніх справ України взагалі проігноровані та залишилися поза увагою викладені в його зверненні законні вимоги апелянта щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", що є прямим порушенням його прав як інваліда війни та прямим порушенням норм Конституції України та норм Закону України "Про звернення громадян". Стверджує, що можливість повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства визначеним Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 - не передбачена, а тому повернення Міністерством внутрішніх справ України документів позивача без прийняття рішення про призначення чи відмову у призначенні одноразової грошової допомоги суперечить зазначеним вище нормам.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з тим, що судом першої інстанції оскаржуване рішення ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся із заявою від 24.02.2020 до ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, отриманої при виконанні службових обов`язків (а.с. 40-42).

11.03.2020 на виконання вимог п. 7-11 Порядку №850 УМВС сформувало висновок щодо можливості проведення грошової допомоги позивачу та надіслало його разом з іншими матеріалами на розгляд до МВС України, про що позивача повідомлено листом від 11.03.2020 №4/Г-2879 л.к., ГУ-162/ПОКЦ (а.с. 46).

Під час розгляду матеріалів в МВС України Департаментом охорони здоров`я та реабілітації встановлено, що надана ОСОБА_1 копія виписки з акта огляду МСЕК від 08.07.2019 (до довідки серії 12 ААБ №702340) заповнена з порушенням вимог Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 157-1/о "Виписка з акта огляду МСЕК", а саме - п. 12 заповнений невірно, оскільки не зазначено діагноз МСЕК (а.с. 47).

Листом від 15.04.2020 №12186/15-2020 ДФОП МВС України повернуло матеріали позивача на доопрацювання з огляду на вищевказаний недолік в оформленні медичних документів, а також недотримання вимог п. 4 Порядку №850 (а.с. 48).

Про прийняте МВС України рішення ОСОБА_1 повідомлено листом від 23.04.2020 №4/Г-218 та повернуто йому документи на доопрацювання (а.с. 49).

25.06.2020 позивач знову звернувся до УМВС із заявою про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №850, до якої додав необхідні документи, а також виправлену виписку з акта огляду МСЕК (до довідки серії 12 ААБ №702340) - в п.12 вписано повний діагноз (а.с. 51-56).

Листом від 14.07.2020 №4/Г-2999л.к., ГУ-591/покц, ГУ-605/покц ОСОБА_1 повідомлено про те, що його матеріали надіслані до МВС України (а.с. 60).

За результатами опрацювання матеріалів щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги Департаментом охорони здоров`я та реабілітації вказано про те, що МСЕК проведена з порушенням п. 10 Положення про МСЕК, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 №1317 "Питання медико-соціальної експертизи", відповідно до якого медико-соціальні експертизи колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС.

Натомість, при проведенні медико-соціальної експертизи позивачу представники закладів охорони здоров`я МВС не запрошувалися.

Вказана обставина унеможливила прийняття рішення про призначення позивачу допомоги, про що зазначено у листі МВС від 25.08.2020 №28019/15- 2020 (а.с. 61).

ОСОБА_1 повідомлено про вищевказане рішення листом від 31.08.2020 № 4/Г-2999л.к., Г-3067л.к. (а.с. 62).

Крім того, позивач 18.07.2020 о 23:34 через Урядовий контактний центр подав до МВС України звернення щодо розгляду матеріалів про призначення йому одноразової грошової допомоги, яке було зареєстровано за № ГУ-10948290 (а.с. 86-87).

Також, позивачем 18.07.2020 о 23.35 через Урядовий контактний центр подано до МВС України звернення щодо розгляду матеріалів про призначення йому одноразової грошової допомоги, яке було зареєстровано за № ГУ-10948291 /а.с. 71-72/.

За результатами розгляду звернення позивача від 18.07.2020 № ГУ-10948291 Департаментом фінансово-облікової політики листом від 04.08.2020 № Г-12477/15 було повідомлено позивачу, що матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІ групи інвалідності повторно надійшли від ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області листом від 14.07.2020 № 4/3025 та зареєстровані в МВС України 23.07.2020 за № 45351/а.с. 73/, відповідно до якого зазначено наступне:

"На виконання доручення керівництва Міністерства матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок), наразі перебувають на розгляді у відповідальних підрозділах апарату Міністерства. Пунктом 9 Порядку установлено, що МВС у місячний строк після надходження від керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, передбачених пунктом 8 Порядку документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку, про відмову в призначенні грошової допомоги працівнику міліції. Ураховуючи викладене, рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги буде прийнято за результатами опрацювання зазначених матеріалів в установленому законодавством порядку".

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду матеріалів про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІ групи інвалідності МВС України не прийнято жодного рішення, передбаченого Порядком №850, чим допущено порушення права позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів і прийняття відповідного рішення. Оскільки такого виду рішення як рішення про повернення матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги законодавством не передбачено, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв не у спосіб, встановлений законом.

Відмовляючи в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, щодо неналежного розгляду звернення від 18.07.2020 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ГУ-10948291; визнання протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, щодо невжиття відповідних заходів реагування по обставинам викладеним у зверненні ОСОБА_1 від 18.07.2020 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний ГУ-10948291; визнання протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, щодо не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 26.08.2020 за вих. № Г 14322/15, згідно вимог ст. 15 Закону України "Про звернення громадян"; зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 реєстраційний № ГУ-10948291 від 18.07.2020 та вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом, суд першої інстанції виходив з того, що звернення від 18.07.2020 подано відповідно до статті 40 Конституції України, Закону України "Про звернення громадян", Закону України "Про інформацію" та надано відповідь листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України, при цьому незгода з наданою відповіддю не може бути визнана судом як підстава для повторного розгляду такого звернення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги відповідача та позивача, колегія суддів зважає на те, що спірні правовідносини у цій справи виникли з приводу правомірності дій МВС України, яким за результатами розгляду матеріалів про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІ групи інвалідності МВС України не прийнято жодного рішення, передбаченого Порядком №850, та повернуто документ на доопрацювання з підстав порушення позивачем процедури проходження МСЕК, а також повноти та обгрунтованості наданої МВС України на заяву позивача відповіді у формі листа від 04.08.2020 № Г-12477/15.

Так, 02 липня 2015 року прийнято Закон України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02 липня 2015 року, згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" № 565-XII від 20 грудня 1990 року та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року /далі Порядок № 850/.

Відповідно до частини шостої статті 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Пунктом 2 Порядку № 850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 7 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Відповідно до пункту 9 Порядку №850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з пунктом 14 Порядку №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Наведеним вище правовим регулюванням передбачено два альтернативних варіанта прийняття рішень: призначення або відмова у призначенні грошової допомоги.

Отже, такого варіанту поведінки як прийняття МВС рішення про повернення матеріалів з питання призначення одноразової грошової допомоги нормами не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 822/1579/17, від 13 лютого 2018 року у справах № 808/1866/16 та № 806/845/16, від 18 жовтня 2018 року у справі № 369/13187/17, від 28 лютого 2019 року у справі №816/1699/18 та 24 жовтня 2019 року у справі №817/713/16.

На підстави викладеного вище, оскільки, як встановлено судовим розглядом, матеріали про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за змістом та формою відповідають положенням Порядку № 850, але рішення як про призначення, так і про відмову в призначенні допомоги відповідачем не прийнято, доводи апеляційної скарги відповідача про правомірність дій МВС України про повернення документів на доопрацювання на увагу не заслуговують.

Колегія суддів зауважує, що Конституція України у частині другій статті 19 закріплює правило, згідно з яким органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З аналізу зазначеної норми Основного Закону України вбачається, що діяльність органів державної влади (у даному випадку МВС України) здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом" або, інакше кажучи, "дозволено лише те, що прямо передбачено законом". Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує введення владних функцій у законні рамки і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними та незаконними.

Виходячи з вищевказаного, дії відповідача - МВС України щодо повернення матеріалів за заявою ОСОБА_1 про виплату йому спірної грошової допомоги не можна визнати такими, які вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, про що правильно вказав суд першої інстанцій, а належним способом захисту порушених прав слід вважати зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення П групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду відповідно до п. 9 Порядку № 850 прийняти відповідне рішення з урахуванням обставин встановлених судом та з урахуванням висновків суду.

В той же час з метою ефективного захисту прав позивача, який має статус особи з інвалідністю, як найменш соціально захищеної верстви населення країни, колегія суддів уважає за необхідне надати правову оцінку тим підставам, з яких відповідач виходив, повертаючи матеріали позивача про отримання грошової допомоги на доопрацювання з метою врахування таких висновків під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 .

Так, підставою для повернення документів на доопрацювання слугували висновки відповідача про те, що МСЕК проведена з порушенням п. 10 Положення про МСЕК, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317 "Питання медико-соціальної експертизи", відповідно до якого медико-соціальні експертизи колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. Натомість, при проведенні медико-соціальної експертизи позивачу представники закладів охорони здоров`я МВС не запрошувалися.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 10 Положення про МСЕК, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317 залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

В той же час колегія суддів наголошує на тому, що позивачу згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 702340 безстроково встановлено другу групу інвалідності з причин захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах справ з 12.02.2020. Вказана довідка видана спеціалізованою неврологічною МСЕК (м. Полтава).

Отже, вказана довідка видана комісією спеціалізованого профілю, станом на момент розгляду цієї справи є чинною та підтверджує факт того, що позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, що відповідно до пункту 7 Порядку № 850 разом із заявою (рапортом) про виплату грошової допомоги є підставою для призначення такої допомоги. Окремі недоліки в роботі комісії, зокрема незалучення до складу комісії представників МВС України, не може бути перешкодою в реалізації законного права позивача на призначення та отримання грошової допомоги як компенсації за втрату здоров`я під час несення служби в органах внутрішніх справ.

В апеляційній скарзі позивач просить суд задовольнити позов в частині зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України здійснити призначення та виплату одноразової грошової допомоги за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання Міністерства внутрішніх справ України, але в даному випадку суд не може визначати вид рішення, яке має прийняти суб`єкт владних повноважень за результатом розгляду заяви. За умови, що рішення, передбаченого законом, цей суб`єкт ще не ухвалював, зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу є передчасним і таким, що не відповідає засадам і завданню адміністративного судочинства, сенс якого насамперед полягає у здійсненні судового контролю за правомірністю рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ним прийняті, вчинені чи допущені.

За таких обставин, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є покладення на Міністерство внутрішніх справ України обов`язку повторно розглянути заяву ОСОБА_1 із прийняттям відповідного рішення згідно з вимогами законодавства та з урахуванням висновків суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі № 750/5581/17 та від 22 травня 2018 року у справі № 285/1538/17.

Щодо доводів позивача в апеляційній скарзі про помилковість висновків суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову про бездіяльність відповідача, яка полягає в неналежному розгляді звернення ОСОБА_1 від 18.07.2020 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ГУ-10948291 зокрема в не вжитті відповідних заходів реагування по обставинам викладеним у зверненні та не надання роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення у відповіді від 26.08.2020 за вих. № Г 14322/15 згідно вимог ст. 15 Закону України "Про звернення громадян", колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

З огляду на матеріали справи, звернення від 18.07.2020 подано позивачем відповідно до статті 40 Конституції України та Закону України "Про звернення громадян". Судовим розглядом встановлено, що формально відповідачем в строки та в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян", розглянуто звернення позивача та надано розгорнуту відповідь листом Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України (а.с.73).

У той же час, як правильно виснував суд першої інстанції, незгода з наданою відповіддю та не роз`яснення порядку оскарження прийнятого рішення не може бути визнана судом як підстава для повторного розгляду такого звернення та не призведе до поновлення порушеного права позивача в частині належного розгляду його заяви про призначення одноразової грошової допомоги.

Тому в контексті розгляду цієї справи саме встановлення належності/правомірності дій Міністерства внутрішніх справ України при розгляді заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановлення ІІ групи інвалідності відповідно до Порядку № 850, а не дій щодо повноти розгляду звернень позивача від 18.07.2020 поданих через Урядовий контактний центр, є тим належним способом захисту порушених прав, який призведе до реального поновлення порушених прав позивача.

На підставі викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 та не вбачає підстав для скасування чи зміни судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційних скаргах доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Міністерство внутрішніх справ України та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2020 по справі № 440/4892/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов