Справа № 161/7098/21
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/7098/21
Провадження № 2-а/161/182/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі - Чигринюк В.С.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

16.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4070058 від 15.04.2021 року (далі - оскаржувана постанова), складеною поліцейським роти № 3 БУПП у Волинській області ст. лейтенантом поліції Стасюком Т.О. (далі - поліцейський), його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Згідно оскаржуваної постанови він 15.04.2021 року о 08 год. 41 хв. у м. Луцьку по вул. Богдана Хмельницького, 17, керуючи автомобілем ВМW 328і, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух по тротуару, чим порушив п. 11.13 ПДР. Однак, із інкримінованим правопорушенням він не погоджується, а оскаржувану постанову вважає незаконною. Вказує, що він працюю лікарем-стоматологом у ФОП ОСОБА_2 , який здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1 (стоматологічна клініка «ІНФОРМАЦІЯ_1»). Дана клініка обладнана внутрішнім двориком, воротами та під`їздом до нього, який проходить через тротуар. Під`їзд обладнаний належним чином, оскільки бордюр та плитка тротуару на цьому місці опущені до рівня проїзної частини. 15.04.2021 року він дійсно припаркував своє авто на краю тротуара де для руху пішоходів залишалося щонайменше 2 метри, тобто, з дотриманням вимог п. 15.10 «в» ПДР України. При цьому, очевидним є те, що такій обставині передував незначний рух тротуаром пов`язаний із заїздом/виїздом на місце стоянки, однак такий не можливо вважати порушенням вимог ПДР України. Враховуючи наведене, просить суд скасувати оскаржувану постанову, провадження у справі за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно нього закрити та вирішити питання щодо розподілу судових витрат по справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.04.2021 року у вищевказаній справі було відкрито провадження, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання без повідомлення (виклику) сторін.

28.04.2021 року відповідача УПП у Волинській області ДПП на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. На обґрунтування своїх заперечень щодо позову представник відповідача зазначає, що на долученому до відзиву відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейського чітко зафіксовано рух транспортного засобу ВМW 328і, д.н.з. НОМЕР_1 по тротуару по вул. Богдана Хмельницького, 17 у м. Луцьку. Даний тротуар виділений бордюрним каменем, даний факт позивачем не заперечується та підтверджується фотознімками котрі надав ОСОБА_1 . Внаслідок фіксації факту правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 122 КУпАП, поліцейським прийнято рішення про розгляд справи та притягнення відповідача до відповідальності. Під час розгляду справи патрульним було забезпечено ОСОБА_1 можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, зокрема, право знайомитись з матеріалами справи, надавати письмові пояснення, користуватись юридичною допомогою. Вважає оскаржувану постанову такою, що винесена у повній відповідності до вимог чинного законодавства України. Враховуючи наведене, просить суд у задоволенні позову відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.04.2021 року інспектором роти № 1 батальйону № 1 УПП у Волинській області ДПП ст. лейтенантом поліції Стасюком Т.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ЕАН № 4070058, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 15.04.2021 року о 08 год. 41 хв., в м. Луцьку по вул. Б. Хмельницького, 17, керуючи транспортним засобом ВМW 328і, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив рух по тротуару, чим порушив вимоги п. 11.13 ПДР України (а.с. 5).

Пунктом 11.13 ПДР України передбачено, що Забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під`їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1, 26.2 та 26.3 цих Правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як вбачається із наданого стороною відповідача відеозапису із нагрудного відеореєстратора інспектора роти № 1 батальйону № 1 УПП у Волинській області ДПП ст. лейтенант поліції Стасюка Т.О., 15.04.2021 року о 08 год. 41 хв., в м. Луцьку по вул. Б. Хмельницького, 17, дійсно було зафіксовано рух транспортного засобу ВМW 328і, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 по тротуару, а також його подальше паркування для стоянки. Як пояснив позивач поліцейському, свій автомобіль він залишив на даному місці, оскільки працює у стоматологічній клініці, яка знаходить відразу поряд з місцем стоянки (а.с. 21).

Факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_2 , який здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1 (стоматологічна клініка «ІНФОРМАЦІЯ_1»), підтверджується наданою позивачем довідкою № 1/2021 від 12.05.2021 року та довідкою ПФУ за формою ОК-5 від 11.05.2021 року.

Згідно з п. 26.1 ПДР України пішоходам дозволяється рухатися у житловій та пішохідній зоні як по тротуарах, так і по проїзній частині. Пішоходи мають перевагу перед транспортними засобами, але не повинні створювати безпідставних перешкод для їхнього руху.

Пунктом 26.3 ПДР України передбачено, що у пішохідну зону в`їзд дозволяється лише транспортним засобам, що обслуговують громадян і підприємства, які розташовані у зазначеній зоні, а також транспортним засобам, що належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, чи автомобілям (мотоколяскам), позначеним розпізнавальним знаком «Інвалід», якими керують водії-інваліди. Якщо до об`єктів, розташованих на цій території, є інші під`їзди, водії повинні користуватися лише ними.

Водночас, відповідно до п. 15.10 «в» ПДР України стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.

У пункті 1.10 ПДР України встановлено, що стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу; тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном.

Очевидним і зрозумілим є те, що здійсненню стоянки легкового автомобіля у межах вимог п. 15.10 «в» ПДР України, тобто на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри, передує рух, пов`язаний із заїздом на таке місце, а після її закінчення - рух, пов`язаний із виїздом автомобіля з такого місця стоянки.

За таких обставин, рух автомобіля тротуаром, пов`язаний із заїздом/виїздом на місце стоянки у межах вимог п. 15.10 «в» ПДР України, не може містити склад порушення п. 11.13 вказаних Правил.

Аналогічна правова позиція викладена у п. п. 27-33 постанови Верховного Суду від 07.11.2019 року в справі № 524/9162/16-а.

Під час розгляду справи судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 здійснював рух по тротуару для подальшої стоянки автомобіля у межах вимог пункту 15.10 «в» ПДР України, тобто на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри, чому, в свою чергу, передував незначний рух тротуаром пов`язаний із заїздом/виїздом на місце стоянки, що виключає порушення вимог п. 11.13 ПДР.

При цьому, як вбачається із долучених до позову фототаблиць, приміщення стоматологічної клініки, яка розміщена на вул. Богдана Хмельницького, 15, обладнана внутрішнім двориком, воротами та під`їздом до нього, який проходить через тротуар. Під`їзд обладнаний належним чином, оскільки бордюр та плитка тротуару на цьому місці опущені до рівня проїзної частини.

Отже, із вказаних фототаблиць та відеозапису, долученого представником відповідача до відзиву на позовну заяву достовірно вбачається, що транспортний ВМW 328і, д.н.з. НОМЕР_1 , був припаркований ОСОБА_3 для подальшої його стоянки на тротуарі у пішохідній зоні поряд з місцем де останній працює таким чином, що для руху пішоходів залишалося щонайменше 2 метри.

Навадене свідчить про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Вищевказані обставини, у свою чергу, в повній міді спростовують доводи, які викладені стороною відповідача у відзиві на адміністративний позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 454 грн.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю, то із УПП у Волинській області ДПП на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім до суду з даним позовом судовий збір в сумі 454 грн.

На підставі ст.ст. 122, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області старшого лейтенанта поліції Стасюка Тараса Олеговича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4070058 від 15 квітня 2021 року.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 17 травня 2021 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська