Справа № 826/17263/17
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року м. Київ № 826/17263/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., вирішивши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Форлайн»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Форлайн» (далі також - позивач) до Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 13.09.2017 року (форма «Р»);

- визнати протиправною та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 13.09.2017 року (форма «Р»).

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Форлайн» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, валютного - за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, за результатами якої контролюючим органом встановлено заниження податку на прибуток, на додану вартість в періоді, що перевірявся, та що ТОВ «Форлайн» за період грудень 2015 року - червень 2016 року виписано податкові накладні на загальну суму 55 090,02 грн., в т.ч. ПДВ 9 181,67 грн., які зареєстровано позивачем з порушенням граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН, а саме п`ятнадцяти календарних днів, що настають за днем виписки податкової накладної.

Водночас, із висновками Акта перевірки від 19.08.2017 року №348/26-15-14-01-03/34730910, складеного за результатами проведеної перевірки, на підставі яких відповідачем складені оскаржувані податкові повідомлення-рішення, позивач не погоджується, вважає їх безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

В межах спірної перевірки контролюючим органом перевірено господарські відносини між позивачем та його контрагентами ТОВ «Компанія Лакшері Стайл», ПП «Діслав», ТОВ «Вейсес».

Так, позивачем під час спірної перевірки та із запереченням на Акт перевірки від 19.08.2017 року №348/26-15-14-01-03/34730910 надано відповідачу усі первинні документи, які підтверджують факт реальності господарських операцій та відповідають за формою та змістом вимогам законодавства України.

В свою чергу, відсутність товарно-транспортних накладних не є підставою для беззаперечного висновку щодо завищення суми податкового кредиту з податку на додану вартість, оскільки товарно-транспортна накладна не міститься в переліку документів, що визначають право на формування податкового кредиту.

Твердження ГУ ДФС у м. Києві про відсутність у контрагентів трудових ресурсів, достатньої кількості працівників, відсутність у власності основних засобів та майна не можуть спростовувати фактичне виконання спірних операцій. Адже контролюючим органом в Акті перевірки не наведено, які саме ресурси необхідні для надання спірних послуг, а також не доведено зв`язку цього факту з неможливістю виконати послуги із залученням інших осіб та/або орендованого майна. Фактично контролюючий орган не здійснював необхідну перевірку, а підтвердженням позиції ГУ ДСФ у м. Києві є лише припущення.

Зокрема, посилання відповідача на висновки слідчих органів на неможливість допиту посадових осіб ТОВ «Компанія Лакшері Стайл», та наявність кримінальних проваджень, в яких фігурує ТОВ «Вейсес» та ПП «Діслав», не встановлюють будь-яких юридичних фактів до набрання законної сили вироків суду відносно останніх, про існування яких контролюючим органом в Акті перевірки не зазначено.

Крім того, відповідач дійшов помилкового висновку про заниження податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 400 300 грн., оскільки усі податкові накладні виписані за правилом першої події на кожен акт виконаних робіт, що підтверджується первинними документами, долученими до позовної заяви та наданими контролюючому органу під час спірної перевірки.

Враховуючи викладене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити та скасувати протиправно прийняті податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.12.2017 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 06.02.2018 року.

У підготовче засідання 06.02.2018 року прибули представники сторін.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує з огляду на наступне.

Досліджуючи взаємовідносини позивача із контрагентами, контролюючим органом проведено аналіз актів здачі - прийняття робіт (надання послуг) та встановлено, що в актах відсутній перелік наданих послуг, не зазначено - періоду та часу проведення послуг, обсяги послуг, місця проведення послуг та не зазначено - вид реклами, місце проведення рекламних послуг, об`єм рекламних послуг, час та період проведення рекламних послуг; відсутні розрахунки тарифікації рекламних та клінінгових послуг; відсутні погоджені проект реклами; відсутні зразки реклами та інші порушення. Зокрема, контролюючим органом встановлено в додатках до актів здачі - прийняття робіт допущено ряд помилок, що унеможливлює ідентифікацію наданих послуг.

Крім того, контрагенти позивача фігурують у кримінальних провадженнях.

Серед іншого, з Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що у позивача наявна кредиторська безнадійна заборгованість, яку товариством безпідставно не включено до податкового кредиту.

Зокрема, контролюючим органом встановлено відсутність достатньої кількості працівників у контрагентів позивача, якими могло бути забезпечено задекларовані у податковій звітності обсяги реалізації господарських операцій.

Таким чином, за сукупністю вищевикладених обставин, відповідачем прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення.

Судом прийнято відзив на позовну заяву та встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, відповідачу для надання заперечень на відповідь на відзив.

Судом відкладено судове засідання на 28.03.2018 року.

У підготовче засідання 28.03.2018 року прибули представники сторін.

Представником позивача заявлено клопотання про відкладення підготовчого засідання, оскільки останнім подано адвокатські запити з метою надання доказів суду щодо предмета спору.

Судом клопотання представника позивача задоволено та відкладено підготовче засідання до 30.05.2018 року.

З огляду на неявку представника відповідача у підготовче засідання 30.05.2018 року, судом, з`ясувавши думку представника позивача, відкладено підготовче засідання до 25.06.2018 року.

Через канцелярію суду 30.05.2018 року позивачем подані додаткові пояснення, яким позивач просить суд долучити до матеріалів справи документи, на які посилається позивач у позовній заяві, проте, які не надано разом із позовною заявою у зв`язку із проведенням аудиторської перевірки.

У підготовчому засідання 25.06.2018 року представником позивача повідомлено, що відповіді на адвокатські запити стосовно стану кримінальних проваджень, на які посилається відповідач у Акті перевірки, не надійшли, з огляду на що просить суд відкласти підготовче засідання.

Судом задоволено клопотання представника позивача та відкладено підготовче засідання до 27.08.2018 року.

Через канцелярію суду 27.07.2018 року представником відповідача подані додаткові пояснення.

У підготовче засідання 27.08.2018 року прибули представники позивача та відповідача. Судом зобов`язано відповідача протягом десяти днів надати інформацію щодо стану кримінальних проваджень, на які ГУ ДФС у м. Києві посилається у Акті перевірки.

Судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 12.11.2018 року.

Через канцелярію суду 07.11.2018 року представником ГУ ДФС у м. Києві подані додаткові пояснення, якими повідомлено суд, що станом на 07.11.2018 року ГУ ДФС у м. Києві повторно подано запити до СУ ФР ГУ ДФС у Львівській області та Житомирській області, якими розслідуються кримінальні провадження відносно ПП «Діслав» та ТОВ «Вейсес», проте відповідей на останні не надійшло.

У підготовче засідання 12.11.2018 року прибули представники сторін. Представником позивача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке задоволено судом та призначено наступне підготовче засідання на 12.12.2018 року.

У підготовче засідання 12.12.2018 рок прибули представники сторін.

Представником позивача заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи копії відповідей на адвокатські запити щодо стану кримінальних проваджень.

Зокрема, оскільки одне з кримінальних проваджень передано за підслідністю до СУ ФР ГУ ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, представник позивача просить оголосити перерву для отримання відповіді на адвокатський запит щодо кримінального провадження у належного слідчого управління.

Судом клопотання представника позивача задоволено та оголошено перерву до 18.02.2019 року.

Відповідно до довідки секретаря судового засідання від 18.02.2019 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, підготовче засідання в адміністративній справі № 826/17263/17 відкладено до 25.03.2019 року.

У підготовчому зсідання 25.03.2019 року судом повідомлено про надходження клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, проти якого представник відповідача не заперечував, та яке, в подальшому, задоволено судом.

Наступне підготовче засідання призначено на 15.05.2019 року.

Відповідно до довідки секретаря судового засідання від 15.05.2019 року у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, підготовче засідання в адміністративній справі №826/17263/17 відкладено до 12.06.2019 року.

Відповідно до довідки секретаря судового засідання від 12.06.2019 року у зв`язку з неявкою сторін, підготовче засідання в адміністративній справі № 826/17263/17 відкладено до 29.07.2019 року.

Через канцелярію суду 29.07.2019 року представником позивача подані додаткові пояснення із доказами реалізації придбаних у ТОВ «Компанія Лакшері Стайл», ТОВ «Діслав», ТОВ «Вейсес» товарів та послуг.

У підготовче засідання 29.07.2019 року прибули представники сторін.

Судом поставлено на обговорення питання щодо закриття підготовчого провадження.

Представником позивача підтримано, проте представник відповідач проти закінчення підготовчого провадження заперечував, оскільки позивачем подано письмові пояснення, щодо яких представник відповідача має намір надати правову позицію.

Судом оголошено перерву до 05.09.2019 року та встановлено відповідачу строк до 19.08.2019 року для надання додаткових пояснень.

У підготовче засідання 05.09.2019 року прибула представник відповідача. Судом оголошено про відкладення підготовчого засідання до 11.11.2019 року.

У підготовче засідання 11.11.2019 року прибули представники сторін.

Судом поставлено на обговорення питання про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Присутні в засіданні представники сторін проти закінчення підготовчого провадження не заперечували.

Ухвалою Окружного адміністративного судочинства України від 11.11.2019 року закрито підготовче провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11.12.2019 року.

У судове засідання 11.12.2019 року прибув представник відповідача.

З огляду на неявку представника позивача у судове засідання, заслухавши думку представника відповідача, який проти проведення судового засідання за відсутності представника позивача заперечує, судом відкладено розгляд справи на 05.02.2020 року.

У судове засідання 05.02.2020 року прибув представник позивача, яким заявлено клопотання про подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

З огляду на неявку представника відповідача та заявлене клопотання представником позивача, судом ухвалено про його задоволення та завершення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державна фіскальна служба України () з 17.05.2019 року перебуває у стані припинення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» зареєстровано юридичну особу 17.05.2019 року, номер запису: 1 085321, Державну податкову службу України ().

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 року №1200 «Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України» Державна податкова служба України та Державна митна служби України є правонаступниками прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Згідно з відомостями Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві () з 17.05.2019 року перебуває у стані припинення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 року №537 зареєстровано юридичну особу 30.07.2019 року, номер запису: 1 086626, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві ().

Враховуючи викладене, суд здійснює процесуальне правонаступництво відповідача у справі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, статті 77 Податкового кодексу України, плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків за ІІІ квартал 2017 року, на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 13.07.2017 року №6394 ГУ ДФС у м. Києві проведено планову виїзну документальну перевірку ТОВ «Форлайн» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, валютного законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, відповідно до затвердженого плану документальної перевірки.

Про результати документальної планової виїзної перевірки ГУ ДФС у м. Києві складено Акт від 19.08.2017 року №348/26-15-14-01-03/34730910 (далі також - Акт перевірки), за висновками якої встановлено порушення ТОВ «Форлайн»:

1) абзацу «а» підпункту 14.1.11, підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, пункту 138.2 пункту 138.8 статті 138, підпункту 138.10.2 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9. пункту 139.1 статті 139 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами доповненнями), пункту 9.1 статті 9 Закону України від 16.07.1999 року №996-XIV, пункту 2.7 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, пункту 6, підпункту 9.4 пункт 9, пункту 10, пункту 11, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за №27/4248 в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму - 484 603 грн., у тому числі за 2014 рік у сумі - 466 497 грн., 2015 рік в сумі - 18 106 грн.;

2) пункту 44.1 статті 44, пункту 198.3, пункту 198.6. статті 198, пункту 192.1. статті 192, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755 VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 400 300 грн., в т.ч. за квітень 2014 року на суму 41 013 грн., травень 2014 на суму 50 276 грн.; червень 2014 на суму 42 700 грн.; липень 2014 року на суму 57 960 грн.; серпень 2014 на суму 43 000 грн.; вересень 2014 на суму 54 875 грн.; жовтень 2014 на суму 47 747 грн. і листопад 2014 року на суму 43 052 грн.; грудень 2014 року на суму 6 822 грн.; березень 2015 року на суму 12 525 грн.; травень 201 5 на суму 330 гривень.

3) пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ «Форлайн» за період грудень 2015 - червень 2016 року виписано податкові накладні на загальну суму 55 090,02 грн., в т.ч. ПДВ 9 181,67 грн. та зареєстровано з порушенням граничних термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН, а саме, п`ятнадцяти календарних днем виписки податкової накладної.

Не погодившись із висновками Акта перевірки, ТОВ «Форлайн» подані заперечення від 31.08.2017 року №3108/1 (вх. ГУ ДФС у м. Києві від 31.08.2017 року №40396/10).

Листом ГУ ДФС у м. Києві від 11.09.2017 року №28202/10/26-15-14-01-03 «Щодо розгляду заперечень» висновки Акта перевірки залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі висновків Акта перевірки, ГУ ДФС у м. Києві прийнято;

- податкове повідомлення - рішення № від 13.09.2017 року (форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 260 439, 00 грн., з яких : 208 351 грн. - за податковим зобов`язанням та 52 088 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

- податкове повідомлення-рішення № від 13.09.2017 року (форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на 601 227 грн., з яких: 484 603 грн. - за податковим зобов`язанням та 116 624 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДФС у м. Києві від 13.09.2017 року № та № ТОВ «Форлайн» подано до Державної фіскальної служби України скаргу за вх. №36253/6 від 21.09.2017 року.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 03.11.2017 року №25123/6/99-99-11-01-01-25 про результати розгляду скарги залишено без змін податкові повідомлення-рішення від 13.09.2017 року № та №, а скаргу - без задоволення.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 13.09.2017 року № та №, винесені на підставі Акта перевірки протиправними, ТОВ «Форлайн» звернулося до суду за захистом своїх прав.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив, додаткові пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями, в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) (далі також - ПК України), яким, зокрема, встановлено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки-цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до пункту 86.1. статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Акт перевірки не може розглядатися як заява або повідомлення про вчинення кримінального правопорушення щодо ухилення від сплати податків.

Довідка перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати і є носієм доказової інформації про невстановлення фактів порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Матеріали перевірки - це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

Згідно з абзацом 1 пункту 86.3. статті 86 ПК України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

Відповідно до абзацу 1 пункту 86.7. статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Пунктами 86.8. та 86.10. статті 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

В акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

З матеріалів справи судом встановлено дотримання ГУ ДФС у м. Києві процедури здійснення документальної планової виїзної перевірки та оформлення її результатів, що не ставиться під сумнів позивачем.

Щодо суті встановлених ГУ ДФС у м. Києві порушень податкового законодавства України за періоди до 01.01.2015 року позивачем, суд зазначає наступне.

За висновками Акта перевірки, ГУ ДФС у м. Києві встановлено порушення позивачем, зокрема, підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, пункту 138.2 пункту 138.8 статті 138, підпункту 138.10.2 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9. пункту 139.1 статті 139 ПК України, пункту 9.1 статті 9 Закону України від 16.07.1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 2.7 Положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, пункту 6, підпункту 9.4 пункт 9, пункту 10, пункту 11 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 року за №27/4248, в результаті чого занижено податок на прибуток.

Згідно з підпунктом 14.1.27. пункту 14.1 статті 14 ПК України, витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до підпункту 14.1.36. пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Абзацом 1 пункту 138.2 пункту 138.8 статті 138 ПК України встановлено, що витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 139.1.9. пункту 139.1 статті 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України від 16.07.1999 року №996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на момент здійснення господарський операцій між позивачем та контрагентами) (далі також - Закон №996) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» ( 852-15 ), або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Щодо взаємовідносин між ТОВ «Форлайн» та ТОВ «Компанія Лакшері Стайл», суд зазначає наступне.

Дослідивши надані ТОВ «Форлайн» під час спірної перевірки первинні документи, контролюючим органом при проведенні аналізу актів здачі - прийняття робіт (надання послуг), встановлено, що акти не містять детальну розшифровку господарської операції, відсутній перелік наданих клінінгових послуг, не зазначено - періоду та часу проведення клінінгових послуг, обсяги клінінгових послуг, місця проведення клінінгових послуг; акти не містять детальну розшифровку господарської операції, відсутній перелік наданих рекламних послуг, не зазначено - вид реклами, місце проведення рекламних послуг, об`єм рекламних послуг, час та період проведення рекламних послуг; відсутній розрахунок тарифікації рекламних послуг; відсутній розрахунок тарифікації клінінгових послуг; відсутні погоджені проект реклами; відсутні зразки реклами; акти за період з 20.06.2014 року по 23.11.2014 року, підписані та затверджені не посадовими особами ТОВ «Компанія Лакшері Стайл».

Відповідно до змісту Акта перевірки (стор.12), в наданому до перевірки акті наданих послуг зазначено лише про факт надання послуг, однак ці первинні документи не розкривають деталізовану інформацію про фактично виконанні послуги, їх період, обсяг та характер.

Зокрема, з додатків до актів здачі-прийняття робіт, які надані ТОВ «Форлайн» до заперечень на Акт перевірки, контролюючим органом встановлено, що останні підписано лише з боку «Форлайн», що не дає змоги ідентифікувати чи дійсно вони були виписані ТОВ «Компанія Лакшері Стайл»; в додатках допущено ряд помилок щодо періоду надання послуг; акти здачі-прийняття робіт підписано директором ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» Чорним Р.В., в той час, як відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, був ОСОБА_1 .

Таким чином, на переконання контролюючого органу, надані до перевірки первинні документи складені з порушенням вимог чинного законодавства, не мають юридичної сили первинних документів, не підтверджують факт надання послуг та не можуть бути підставою для відображення господарської операції в бухгалтерському обліку.

Так, відповідачем встановлено відсутність підтвердження здійснення господарської операції з клінінгових та рекламних послуг від ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» за 2014 рік на загальну суму 1 903 117 грн.

Дослідивши докази, надані позивачем, судом встановлено, що між ТОВ «Форлайн» (Замовник) та ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» (Виконавець) укладено Договір про надання послуг від 10.04.2014 року №10/04/14, відповідно до пункту 1 якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати рекламні послуги, в порядку і на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з пунктом 2 цього Договору, Виконавець надає Замовнику послуги з розробки рекламних макетів та проведення рекламних заходів.

Відповідно до пункту 3 Договору, вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по результатам кожного календарного місяця та фіксується в актах о наданих послугах.

Рекламні послуги належать до безтоварних операцій і за своєю суттю є витратами на збут. Документами, що підтверджують фактичне отримання рекламних послуг можуть бути акти приймання-передачі послуг або інші документи, що підтверджують фактичне надання (отримання) послуг, які повинні мати всі обов`язкові реквізити первинних документів, передбачені частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», звіти про надані (отримані) рекламні послуги, в яких мають бути викладені результати наданих послуг, їх якісні, кількісні показники, а також бухгалтерські та статистичні документи, що підтверджують збільшення обсягу продажу, розміру доходу тощо.

Для врахування витрат на рекламні послуги при обчисленні об`єкта оподаткування податком на прибуток та формування податкового кредиту необхідне доведення безпосереднього зв`язку понесених витрат з господарською діяльністю платника податків та підтвердження первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, які б засвідчували факт здійснення господарської операції.

На підтвердження фактичного здійснення операцій з надання (отримання) рекламних послуг, враховуючи специфіку таких послуг та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, зокрема і ті, які посвідчують мету, об`єктивну необхідність, економічну доцільність отримання відповідних послуг, а також можливість проведення таких операцій контрагентом з урахуванням необхідного часу, місця, матеріальних ресурсів необхідних для надання таких послуг.

Таку правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 19.06.2018 року у справі №826/14171/13-а, від 20.06.2018 року у справі №826/3952/13-а, від 25.06.2018 року у справі 826/20685/14.

Відповідно до Акта перевірки ( стор. 11) до перевірки на підтвердження господарської операції позивачем надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2014 року №25 (найменування послуг: «рекламні послуги», сума без ПДВ 39 600,00 грн.), від 30.04.2014 року №28 (найменування послуг: «рекламні послуги», сума без ПДВ 45 015,00 грн.), від 30.05.2014 року №54 (найменування послуг: «рекламні послуги», сума без ПДВ 49 800,00 грн.).

Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписано директором ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» Чорним Р.В., директором ТОВ «Форлайн» Кармазіним О.В. та засвідчені відповідними печатками підприємств.

До заперечень на Акт перевірки ТОВ «Форлайн» долучено копію Звіту до Акту здачі-прийняття робіт №28 від 30.04.2014 року, затверджений ТОВ «Компанія Лакшері Стайл та прийнятий директором ТОВ «Форлайн», згідно з яким, замовником погоджено та прийнято послуги, надані виконавцем: вид рекламних матеріалів листівки і флаєри; вид рекламної роботи: розповсюдження флаєрів за адресами ТРЦ «Квадрат» (м. Київ, вул. Лук`янівська, 2а) та ТРЦ «Променада» (м. Київ, вул. Овруцька, 18); період надання послуг з 16.04.2014 року по 30.04.2017 року; у вартість включено вартість послуг Виконавця - 45015, 00 грн. та ПДВ - 9003, 00 грн.

Щодо надання послуг відповідно до змісту копії Звіту до Акта здачі-прийняття робіт №28 від 30.04.2014 року (далі також - Звіт), відповідачем зазначено, що за твердженням позивача, ці послуги надавалися у 2014 році, в той час як у Звіті вказано період з 16.04.2014 року по 30.04.2014 року; на фотозвітах щодо розповсюдження реклами чітко видно, що період розповсюдження листівок припадає на 2017 рік; на рекламних щитах ТЦ «Променада» та ТЦ «Квадрат» вказано про розпродаж літніх колекцій 2017 року, шкільні ярмарки 2017 року, в той час, як товариством зазначено, що ці рекламні послуги надавалися ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» у квітні-травні 2014 року.

У підтвердження висновків Акта перевірки, відповідачем із додатковими поясненнями від 27.07.2018 року, надано суду копію затвердженого директором ТОВ «Форлайн» ОСОБА_2 та печаткою товариства Фотозвіту «Проведення розповсюдження флаєрів» про продукт «Послуги професійного прибирання», що є доповненням до Додатку до Акту здачі-прийняття робіт №28 від « 30.05.2014 року», період розповсюдження флаєрів зазначено з 16.04.2014 року по 30.04.2014 року, кількість розданих матеріалів 80 000 листівок формату 1/3 А4.

Суд зауважує, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних висновується, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Згідно з частинами першою - третьою статті 73 кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

На переконання суду, зазначений Фотозвіт не є належним доказом ні обґрунтування позиції позивача щодо виконання умов Договору, ні заперечень відповідача з огляду на наступне.

Вказаний Фотозвіт, поданий відповідачем, містить копії роздруківки фотографій, разом з тим, з дослідження останніх не є можливим встановити, що роздача листівок (або флаєрів) на умовно першому фото (а.с.274) здійснюється особою біля ТРЦ «Променада»; зокрема, з обох копій фотографій неможливо достеменно встановити, що роздача листівок здійснювалася у 2017 році, а також, що вказані листівки є предметом послуг, які надавалися за Звітом, а особи, яка передають листівки іншим особам перебувають у трудових відносинах із ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» в межах виконання останнім Договору про надання послуг від 10.04.2014 року №10/04/14.

Копій звітів до Актів здачі-прийняття робіт від 30.04.2014 року №25 та від 30.05.2014 року №54 позивачем суду не надано.

Інших первинних документів на підтвердження фактичного виконання Договору про надання послуг від 10.04.2014 року №10/04/14 позивачем до матеріалів справи не долучено, до спірної перевірки не надано.

Крім того, з досліджуваних доказів, судом встановлено відсутність підтвердження використання рекламних послуг у власній господарській діяльності ТОВ «Форлайн» або за замовленнями третіх осіб.

Суд зауважує, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством, а для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

На переконання суду, надані позивачем Акти від 30.04.2014 року №25 та від 30.05.2014 року №54 мають формальний характер, не відображають переліку рекламних послуг, не містять конкретизації об`єму наданих рекламних послуг з калькуляцією визначення їх вартості, часових меж виконання, місця виконання тощо.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що товариством не надано до перевірки та до суду необхідного обсягу первинних документів, а саме: звітів Виконавця про надання послуг; документів, що підтверджують залучення необхідного персоналу в якості промоутерів та супервайзерів для проведення рекламних заходів, зокрема, договорів, угод тощо а також інших організаційних заходів, необхідних для забезпечення виконання рекламних послуг Виконавцем, зокрема, договорів, угод, листів, дозволів тощо; документів, що підтверджують зміст завдання, наданого Замовником Виконавцю відповідно до пункту 1.1 Договору, зразків реклами, погоджених проектів реклами.

Зокрема, позивачем не надано доказів реального розповсюдження/поширення листівок (флаєрів) згідно із змістом Звіту до Акта здачі-прийняття робіт №28 від 30.04.2014 року.

Таким чином, враховуючи специфіку Договору від 10.04.2014 року №10/04/17, подані позивачем документи не підтверджують в достатній мірі реального здійснення господарської операції за цим Договором, з огляду на що, висновки контролюючого органу, викладені в Акті перевірки в частині завищення позивачем значення рядка 05.1 Декларації «Собівартість придбаних (виготовлених) товарів (робіт, послуг)» за 2014 рік у сумі 134 415 грн., з цих підстав є обґрунтованими.

Між ТОВ «Форлайн» (Замовник) та ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» укладено Договір про надання 18.04.2014 року №18/04/14, відповідно до пункту 1.1 якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати клінінгові послуги, в порядку і на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з пунктом 2 цього Договору, Виконавець надає Замовнику послуги з прибирання офісних приміщень.

Відповідно до пункту 3 Договору, вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по результатам кожного календарного місяця та фіксується в актах о наданих послугах.

Відповідно до Акта перевірки ( стор. 11) до перевірки на підтвердження господарської операції позивачем надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2014 року №24 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 43960,00 грн.), від 30.04.2014 року №26 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 35800,00 грн.), від 30.04.2014 року №27 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 40690,00 грн.); від 27.05.2014 року №52 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 52741,50 грн.); від 30.05.2014 року №53 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 49660,00 грн.); від 30.05.2014 року №55 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 49800,00 грн.); від 30.05.2014 року №56 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 49380,00 грн.); від 20.06.2014 року №44 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 17298,83 грн.); від 27.06.2014 року №47 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 49562,00 грн.); від 27.06.2014 року №46 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 48050,00 грн.); від 27.06.2014 року №45 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 49900,00 грн.); від 27.06.2014 року №48 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 48690,00 грн.); від 30.07.2014 року №48 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 48520,00 грн.); від 30.07.2014 року №49 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 47612,00 грн.); від 30.07.2014 року №50 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 49210,00 грн.); від 30.07.2014 року №51 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 47770,00 грн.); від 30.07.2014 року №52 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 48250,00 грн.); від 30.07.2014 року №53 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 48438,00 грн.); від 29.08.2014 року №49 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 45600,00 грн.); від 29.08.2014 року №50 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 43150,00 грн.); від 29.08.2014 року №51 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 41625,00 грн.); від 29.08.2014 року №52 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 42140,00 грн.); від 29.08.2014 року №53 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 42485,00 грн.); від 30.09.2014 року №55 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 43170,00 грн.); від 30.09.2014 року №56 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 42650,00 грн.); від 30.09.2014 року №57 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 49800,00 грн.); від 30.09.2014 року №58 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 46550,00 грн.); від 30.09.2014 року №59 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 45500,00 грн.); від 30.09.2014 року №60 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 46705,00 грн.); від 31.10.2014 року №48 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 44120,00 грн.); від 31.10.2014 року №49 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 47795,00 грн.); від 31.10.2014 року №50 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 49400,00 грн.); від 31.10.2014 року №51 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 48300,00 грн.); від 31.10.2014 року №52 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 49120,00 грн.); від 28.11.2014 року №34 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 41000,00 грн.); від 28.11.2014 року №35 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 44150,00 грн.); від 28.11.2014 року №36 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 48620, 00 грн.); від 28.11.2014 року №37 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 46300,00 грн.); від 28.11.2014 року №38 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 35190,00 грн.).

Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписано директором ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» Чорним Р.В., директором ТОВ «Форлайн» Кармазіним О.В. та засвідчені відповідними печатками підприємств.

До заперечень на Акт перевірки ТОВ «Форлайн» долучені копії Звітів до Актів здачі-прийняття робіт, дослідивши які відповідач дійшов висновку про невідповідність придбаних та реалізованих робіт (послуг) ТОВ «Компанія Лакшері Стайл», разом з тим, у листі «Щодо розгляду заперечень» не деталізовано підстав для такого висновку ГУ ДФС у м. Києві.

В свою чергу, судом досліджено надані позивачем копії Звітів до Актів здачі-прийняття робіт за Договором від 18.04.2014 року №18/04/14 (далі також - Звіти) (Звіти до Актів здачі-прийняття від 30.04.2014 року №27, від 30.07.2014 року№53, від 31.10.2014 року №48, від 28.11.2014 року №38 суду не надано), та встановлено, що згідно з змістом останніх, Виконавцем ТОВ «Компанія Лакшері Сервіс» здійснювалися прибирання об`єктів ТОВ «Альянс Україна», ТОВ «Компас», ТОВ «САП», ТОВ «Престон», ТОВ «Юнілівер Україна», Представництва ООН, Торгового дому «Щедро», ТОВ «Вінкор-Ніксдорф», ТОВ «Ферст Ріелті Брокередж», ТОВ «Комоцці-пневматик-Сімферополь», Державної міграційної служби України, ПАТ «Фармак, ТОВ «Сингента», ТОВ «Фарм Рост», ТОВ «САП Україна», ТОВ «Порше Лізинг Україна», ПАТ «Поділ Нерухомості», ТОВ «Вінкор-Ніксдорф», ТОВ «Ферст Ріелті Брокередж», ТОВ з іноземними інвестиціями «Нутріція Україна», ТОВ «УНІАН», ТОВ «Аутсорсінгова компанія «Фарм Рост», ПАТ «Київський вітамінний завод», ДП «Документ», ТОВ «Кампарі Юкрейн», ТОВ «Готель Менджмент» (далі також - підприємства).

Зазначені Звіти містять назву об`єкта, його адресу, розмір площі приміщення, режим роботи Виконавця, вид роботи Виконавця вартість роботи за кожен прибраний об`єкт.

В той же час, судом встановлено, що загальні суми послуг, вказані в Актах здачі- приймання є відмінними від вказаних сум у Звітах.

Так, у Акті здачі-прийняття робіт від 30.04.2014 року №24 загальною сумою з ПДВ зазначено 52752 грн., в той час як у Звіті до цього Акта - 48 828 грн.; у Акті здачі-прийняття робіт від 30.04.2014 року №26 загальною сумою з ПДВ зазначено 42960 грн., в той час як у Звіті до цього Акта - 79 495 грн.; у Акті здачі-прийняття робіт від 27.05.2014 року №52 загальною сумою з ПДВ зазначено 63289, 80 грн., в той час як у Звіті до цього Акта - 49 950, 00 грн.

Також, судом встановлено, що у матеріалах справи наявні два Звіти по різних об`єктах, складені кожен на загальну суму з ПДВ у розмірі 59 592, 00 грн. на виконання Акта здачі - приймання від 30.05.2014 року №53 на суму без ПДВ 59 592 грн., що унеможливлює ідентифікацію наданих клінінгових послуг за вказаним Актом та дає підстави вважати зазначену у Акті суму такою, що не відповідає обсягу наданих послуг згідно Звітів до цього Акта.

Зокрема, у матеріалах справи містяться Звіти до Актів здачі - прийняття робіт 30.05.2014 року №55, від 31.10.2014 року №50 та від 28.11.2014 року №34.

Так, до кожного з цих Актів позивачем надано по два Звіти на різні об`єкти та різні загальні суми, що свідчить про невідповідність сум, зазначених у цих Актах здачі-прийняття робіт (послуг), що позивачем не спростовано.

Суд зауважує, що аналіз реальності господарської діяльності здійснюється на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема, якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що в силу вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вирішення спору), обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків сформував валові витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене висновується зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 року у справі №826/3246/13-а.

Так, під час проведення спірної перевірки ГУ ДФС у м. Києві встановлено, та підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що з 02.06.2014 року Чорний Роман Вікторович не є директором (особою, що має право підпису) ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» () (зміни назви: з 28.04.2016 року ТОВ «Домінор-Альянс», з 11.12.2015 року ТОВ «Київ Сервіс Груп»).

В той же час, в період з 20.06.2014 року по 28.11.2014 року ОСОБА_3 підписано досліджені судом Акти здачі-прийняття робіт.

На переконання позивача, навіть у разі підписання актів Чорним Р.В. за межами повноважень, в силу частини першої статті 241 Цивільного кодексу України, господарські операції є схваленими та не викликають сумнівів.

Відповідно до частини першої статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Разом з тим, доказів підтвердження того, що ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» уповноважено ОСОБА_3 на підпис первинних документів, та що вказана особа перебувала у трудових відносинах із ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» у вказаний період суду не надано, з огляду на що, посилання позивача на положення частини першої статті 241 Цивільного кодексу України в даному випадку є помилковим.

Згідно з пунктом 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704 (в редакції, чинній на дат складання первинних документів) (далі також - Положення №88) первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пунктів 2.13, 2.15, 2.16 Положення №88 керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів.

Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов`язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна. Кількість осіб, які мають право підписувати документи на здійснення операцій з видачею особливо дефіцитних товарів і цінностей, бланків суворої звітності, повинно бути обмежено.

Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.

У разі виявлення невідповідності первинного документа вимогам законодавства у сфері бухгалтерського обліку такі документи з письмовим обґрунтуванням передаються керівнику підприємства, установи. До окремого письмового рішення керівника такі документи не приймаються до виконання.

Суд зауважує, що відомості про зміну керівництва ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» є відкритими та містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В свою чергу, позивач, який є замовником послуг у ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» не проявив належної обачності в частині перевірки складених контрагентом первинних документів.

Таким чином, у суду відсутні правові підстави вважати документи, на яких міститься підпис ОСОБА_3 , складених після 20.06.2014 року, такими, що є первинними та мають юридичну силу в межах досліджуваних господарських операцій.

Крім того, згідно з пунктом 201.1. статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити, зокрема, дата виписування податкової накладної.

У підтвердження реальності господарських операцій за Договором від 18.04.2014 року №18/04/14, позивачем надано суду податкові накладні, складені ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» за №168 на суму без ПДВ 49380, 00 грн., №165 на суму без ПДВ 49660, 00 грн., №46 на суму без ПДВ 52741, 50 грн., № 123 на суму без ПДВ 43960,00 грн., №125 на суму без ПДВ 35800 грн., №127 на суму без ПДВ 45015, 00 грн., №98 на суму без ПДВ без ПДВ 49120, 00 грн., №97 на суму без ПДВ 48300, 00 грн., №96 на суму без ПДВ 49400, 00 грн., №95 на суму без ПДВ 47795, 00 грн., №94 на суму без ПДВ 44120, 00 грн., №64 на суму без ПДВ 48520, 00 грн., №65 на суму без ПДВ 47612, 00 грн., №66 на суму без ПДВ 49210, 00 грн., №67 на суму без ПДВ 47770, 00 грн., №68 на суму без ПДВ 48250, 00 грн., №69 на суму без ПДВ 48438, 00 грн., №154 на суму без ПДВ 17298, 83 грн., №206 на суму без ПДВ 49900, 00 грн., №207 на суму без ПДВ 48050, 00 грн., №208 на суму без ПДВ 49562, 00 грн., №209 на суму без ПДВ 48690, 00 грн., №47 на суму без ПДВ 41000, 00 грн., №48 на суму без ПДВ 44150, 00 грн., №49 на суму без ПДВ 48620, 00 грн., №50 на суму без ПДВ 46300, 00 грн., №38 на суму без ПДВ 35190, 00 грн., №116 на суму без ПДВвід 43170, 00 грн., №117 на суму без ПДВ 4260, 00 грн.. №118 на суму без ПДВ 49800, 00 грн., №119 на суму без ПДВ 46550, 00 грн., №120 на суму без ПДВ 45500 грн.. №121 на суму без ПДВ 46705, 00 грн., №129 на суму без ПДВ 45600, 00 грн., №130 на суму без ПДВ 43150, 00 грн., №131 на суму без ПДВ 41625, 00 грн., №132 на суму без ПДВ 42140, 00 грн., №133 на суму без ПДВ 42485, 00 грн.

Загальна сума (з ПДВ) 3 064 244, 80 грн.

Суд зауважує, що у податкових накладних відсутня дата їх складання, та усі підписано Чорним Р.В., без зазначення найменування посади останнього у ТОВ «Компанія Лакшері Стайл».

Зазначені суми у податкових накладних відповідають сумам, зазначених в Актах здачі-приймання, в той же час, позивачем долучено до матеріалів справи платіжні доручення щодо оплати клінінгових послуг згідно з Договором від 18.04.2014 року №18/04/14 (від 22.05.2014 року №550 на суму з ПДВ 82 360, 00 грн., від 27.05.2014 року №581 на суму з ПДВ 84 740, 00 грн.. від 13.06.2014 року №645 на суму з ПДВ 23 836, 80 грн., від 20.06.2014 року №684 на суму з ПДВ 89 600 грн., від 07.07.2014 року №3761 на суму з ПДВ 38 000 грн., від 15.07.2014 року №799 на суму з ПДВ 25 650, 10 грн., від 30.07.2014 року №856 на суму з ПДВ 48 800, 00 грн., від 18.07.2014 року №808 на суму з ПДВ 37 000 грн., від 25.07.2014 року №839 а суму з ПДВ 96 400, 00 грн., від 08.08.2014 року №895 на суму з ПДВ 34 776, 00 грн., від 28.08.2014 року №976 на суму з ПДВ 70 200, 00 грн., від 12.09.2014 року №1048 на суму 28 380 грн., від 17.09.2018 року №1074 на суму з ПДВ 70 150, 00 грн., від 30.09.2014 року №1131 на суму з ПДВ 146 000 грн., від 13.10.2014 року №1213 на суму з ПДВ 36 217, 50 грн., від 15.10.2014 року №1220 на суму з ПДВ 70 140, 00 грн., від 22.10.2014 року №1244 на суму з ПДВ 94 200,00 грн., від 23.10.2014 року №1245 на суму з ПДВ 74 300, 00 грн., від 07.11.2014 року №1311 на суму з ПДВ 58 000, 00 грн.. від 13.11.2014 року 31362 на суму 48 000 грн., від 14.11.2014 року №1365 на суму з ПДВ 31 524, 90 грн., від 24.11.2014 року №1422 на суму з ПДВ 32 000, 00 грн., від 09.12.2014 року №1482 на суму з ПДВ 98 600, 00 грн.. вд 10.12.2014 року №1496 на суму з ПДВ 91 200, 00 грн., від 11.12.2014 року №1497 на суму з ПДВ 28 414, 32 грн., від 16.05.2014 року №532 на суму з ПДВ 24 607, 80 грн., від 20.05.2014 року №546 на суму з ПДВ на суму 76 980, 00 грн.), в загальній сумі з ПДВ 1 640 047, 42 грн., що не підтверджує здійснення оплати зазначених сум у податкових накладних в повному обсязі.

Водночас, суд зауважує наступне.

До додаткових пояснень, поданих суду 29.07.2019 року, позивачем долучено копії Договорів, укладених між ТОВ «Форлайн» із, зокрема, ПАТ «Київській вітамінний завод», ТОВ «Готель Менеджмент», ТОВ «УНІАН», ТОВ «Альянс Україна», ТОВ «Ферст Ріелті Брокередж», ТОВ «Престон Девелопмент», ТОВ «Вінкор-Ніксдорф», ТОВ «Юнілівер Україна», ТОВ «Аутсорсінгова компанія «Фарм Рост», ТОВ «Компас», ТОВ «САП Україна», ТОВ «Торговий дім «Щедро», ТОВ «Поділ Нерухомість» з додатками до них, відповідно до змісту яких, вказані підприємства є Замовниками (об`єктами), а ТОВ «Форлайн» Виконавцем послуг з прибирання (або клінінгу) (томи ІІІ, IV справи).

Позивач стверджує, що реалізовував отримані від ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» послуги саме на підставі вказаних Договорів про надання послуг з прибирання (клінінгу). Зокрема, згідно змісту цих Договорів судом встановлено відсутність положень, якими забороняється Виконавцю залучати до виконання послуг третіх осіб.

Згідно із змістом долученого відповідачем Додатку №6 до Акта перевірки, зазначені підприємства наявні в Реєстрі суб`єктів господарювання, з якими ТОВ «Форлайн» (код 347309100) перебував у господарських відносинах (в розрізі договорів).

Так, відповідно до пунктів 44.6, 44.7 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

У разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Разом з тим, належної оцінки зазначених договорів, поданих ТОВ «Форлайн» із запереченнями на Акт перевірки, відповідачем не надано.

Крім того, суду позивачем надано суду копії актів надання послуг, рахунків на оплату та податкових накладних, складених в результаті господарських операції між ТОВ «Форлайн» з ТОВ «Престон Девелопмент», ТОВ «Сіклум», ПАТ «Київський вітамінний завод», ТОВ «Готель менеджмент», ДП «Документ», ПАТ «Готель «Прем`єр Палац», ТОВ «Уніан», ТОВ «Альянс Україна», ТОВ «Ферст Ріелті Брокередж», ТОВ «Вінкор Ніксдорф», ТОВ «Юнілівер Україна», ТОВ «Аутсорсингова компанія «Фарм Рост», ТОВ «Компас», ТОВ «САП Україна», ТОВ «Торговий дім «Щедро», ТОВ з іноземними інвестиціями «Нутриція Україна», ТОВ «Поділ Нерухомість», ТОВ «Камоцці-пневматик-Сімферополь», ПАТ «Фармак», Представництво ООН та копії банківської виписки по рахунку ТОВ «Форлайн» за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року.

Суд зауважує, що договори, та додатки до них, укладені позивачем із вказаними контрагентами, містять назви та адреси об`єктів, перелік послуг, час їх надання та інші умови, які є тотожними зазначеним у Звітах до Акті здачі-прийняття робіт, досліджуваним відповідачем разом із запереченнями позивача на Акт перевірки.

Таким чином, не здійснивши належного аналізу договорів, долучених позивачем до заперечень, відповідач передчасно дійшов висновку про відсутність підтвердження реалізації послуг ТОВ «Форлайн», отриманих від ТОВ «Компанія Лакшері Стайл».

Не здійснення дослідження господарських операцій між позивачем та вищезазначеними підприємствами, та встановлення або спростування факту реалізації послуг, наданих ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» за Договором від 18.04.2014 року №18/04/14 позивачу для виконання останнім зобов`язань за Договорами з підприємствами, дає підстави суду вважати, що висновки у Акті перевірки та листі «Щодо розгляду заперечень» є лише припущенням контролюючого органу.

В певній мірі суд погоджується із висновками контролюючого органу щодо невідповідності документів, наданих позивачем до спірної перевірки та суду, вимогам законодавства України до первинних документів, разом з тим, відповідачем не надано суду доказів не прийняття до реєстрації податкових накладних, складених ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» без дат, складених та підписаних ОСОБА_3 .

Так, у Податковому кодексі України передбачено єдину підставу для формування податкового кредиту, а саме: наявність у платника податків належно оформленої податкової накладної. Отже, коли на момент перевірки платника податку, суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, відповідають сумам у податкових накладних, податковий кредит покупця вважається підтвердженим податковими накладними, за умови, що вони не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка видала податкову накладну, містять, зокрема, відомості про придбані товари (роботи, послуги), їх вартість, доту здійснення операції та відповідну суму податку на додану вартість.

Співставлення змісту первинних документів та доказів підтвердження фактичного надання послуг вказує, що ТОВ «Форлайн» здійснювало витрати на придбання у ТОВ «Компанія Лакшері Стайл» клінінгових послуг для провадження своєї господарської діяльності; разом з тим, відповідачем не доведено, що спірні господарські операції до 20.06.2014 року (період, під час якого ОСОБА_3 був директором) є нереальними, не відповідають дійсному економічному змісту та не підтверджуються необхідними документами. Доказів підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави вважати обґрунтованими висновки Акту перевірки щодо не підтвердження здійснення господарської операції з клінінгових послуг за період до 20.06.2014 року за 2014 рік на загальну суму 322 031, 50 грн. (без ПДВ).

Таким чином, судом встановлено правомірність висновків Акта перевірки в частині встановлених ГУ ДФС у м. Києві порушень вимог податкового законодавства за 2014 рік з податку на прибуток у сумі 1 581 275,50 грн. (1 903 117 грн. - 322 031, 50 грн.) в межах господарських операцій позивача із ТОВ «Компанія Лакшері Стайл».

Щодо взаємовідносин між ТОВ «Форлайн» та ПП «Діслав», суд зазначає наступне.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом встановлено завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників рядку 0.61 Декларацій «Адміністративні витрати» всього на суму 685 555 грн., в тому числі за 2014 рік - 685 555 грн. за наслідком господарських операцій між ТОВ «Форлайн» та ПП «Діслав».

За висновками відповідача, надані до перевірки первинні документи складено з порушенням вимог чинного законодавства України, не мають юридичної сили первинних документів, не підтверджують факт надання послуг та не можуть бути підставою для відображення господарської операції в бухгалтерському обліку. Зокрема, при проведення аналізу актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), встановлено, що останні не містять детальної розшифровки господарської операції, відсутній перелік наданих кілінгових послуг, не зазначено періоду та часу проведення клінінгових послуг, об`єми клінінгових послуг, місця проведення клінінгових послуг, відсутній розрахунок тарифікації клінінгових послуг.

До заперечень на Акт перевірки ТОВ «Форлайн» надано додаткові документи по взаємовідносинам із ПП «Діслав», що не були досліджені під час перевірки, а саме додатки до актів здачі-прийняття робіт, які підписано лише ТОВ «Форлайн», що унеможливлює ідентифікацію чи дійсно останні виписано ПП «Діслав».

Дослідивши докази, надані позивачем, судом встановлено, що між ТОВ «Форлайн» (Замовник) та Приватним підприємством «Діслав» (Виконавець) укладено Договір про надання послуг від 18.06.2012 року №180612, відповідно до пункту 1 якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати клінінгові послуги, в порядку і на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з пунктом 2 цього Договору, Виконавець надає Замовнику послуги з прибирання офісних приміщень.

Відповідно до пункту 3 Договору, вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по результатам кожного календарного місяця та фіксується в актах о наданих послугах.

Відповідно до Акта перевірки (стор. 17) до перевірки на підтвердження господарської операції позивачем надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 31.03.2014 року №43 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 46850,00 грн.), від 31.03.2014 року №41 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 45900,00 грн.): від 31.03.2014 року №42 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 43500,00 грн.) від 31.03.2014 року №44 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 48750,00 грн.); від 28.02.2014 року №52 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 45000,00 грн.); від 28.02.2014 року №51 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 41090,00 грн.); від 28.02.2014 року №53 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 42580,00 грн.); від 28.02.2014 року №54 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 35690,00 грн.); від 31.01.2014 року №41 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 48521,00 грн.); від 31.01.2014 року №42 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 447690,00 грн.); від 31.01.2014 року №43 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 4580,00 грн.); від 31.01.2014 року №44 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 48000,00 грн.); від 31.01.2014 року №45 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 48400,00 грн.); від 31.01.2014 року №46 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 49620,00 грн.); від 31.01.2014 року №47 (найменування послуг: «клінінгові послуги», сума без ПДВ 44384,00 грн.). Загальна сума без ПДВ 685 555 грн., сума з ПДВ 822 666 грн.

Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписано директором ПП «Діслав» ОСОБА_4 , директором ТОВ «Форлайн» Кармазіним О.В. та засвідчені відповідними печатками підприємств.

Позивачем надано суду долучені до заперечень на Акт перевірки ТОВ «Форлайн» копії Звітів до Актів здачі - прийняття робіт №53 від 28.02.2014 року, №41 від 31.01.2014 року, №42 від 31.01.2014 року, №46 від 31.01.2014 року, №44 від 31.03.2014 року, №51 від 28.02.2014 року, №43 від 31.03.2014 року, №42 від 31.03.2014 року, №52 від 28.02.2014 року, №44 від 31.01.2014 року.

Суд зауважує, що повного переліку Звітів до кожного з Актів здачі - прийняття робіт (надання послуг) позивачем не долучено, разом з тим, із змісту останніх встановлено, що такі Звіти містять печатку та підпис посадової особи ПП «Діслав» в частині їх затвердження, та печатку ТОВ «Форлайн» та підпис директора позивача про прийняття кожного з цих Звітів, з огляду на що, твердження відповідача, викладені у листі «Щодо розгляду заперечень» спростовано матеріалами справи.

Крім того, щодо висновків в Акті перевірки про відсутність деталізації господарської операції у Актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) за Договором від 18.06.2012 року №180612, суд зауважує, що законодавством не встановлено ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі. Незаповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. Окрім того, виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, акт наданих послуг з переліком фактично поставлених послуг за напрямами, вказаними в договорах, є достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції.

Зазначеного правового висновку дійшов Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 12.07.2016 року у справі № 804/15863/15 (К/800/13578/16) та Верховний Суд у постанові від 12.02.2020 року у справі №813/3577/13-а.

Зокрема, у підтвердження реальності господарських операцій за Договором від 18.06.2012 року №180612, позивачем надано суду податкові накладні, складені ПП «Діслав» за підписом ОСОБА_4 на ТОВ «Форлайн» №466 на суму без ПДВ 41090, 00 грн. (з ПДВ 49 308, 00 грн.), №320 на суму без ПДВ 48521, 00 грн. (з ПДВ 58225, 20 грн.), №321 на суму без ПДВ 47690, 00 грн. (з ПДВ 57228, 00 грн.), №467 на суму без ПДВ 45 000, 00 грн. (з ПДВ 54000, 00 грн.) №322 на суму без ПДВ 49580, 00 грн. (з ПДВ 59496, 00 грн.), №468 на суму без ПДВ 42580, 00 грн. (з ПДВ 51096, 00 грн.), №323 на суму без ПДВ 48 000, 00 грн. (з ПДВ 57600, 00 грн.), №469 на суму без ПДВ 35690, 00 грн. (з ПДВ 42828, 00 грн.), №324 на суму без ПДВ 48400, 00 грн. (з ПДВ 58080, 00 грн.), №325 на суму без ПДВ 49620, 00 грн. (з ПДВ 59544, 00 грн.), №326 на суму без ПДВ 44384, 00 грн. (з ПДВ 53260, 80 грн), №322 на суму без ПДВ 45900, 00 грн. (з ПДВ 55080, 00 грн.), №382 на суму без ПДВ 43500, 00 грн. (з ПДВ 52200, 00 грн.), №383 на суму без ПДВ 46850. 00 грн. (з ПДВ 56220, 00 грн.), №325 на суму без ПДВ 48750, 00 грн. (з ПДВ 58500, 00 грн.).

Загальна сума без ПДВ 685 555 грн., сума з ПДВ 822 666 грн.

Доказів не прийняття та не реєстрації зазначених податкових накладних за відсутності дати їх складання відповідачем суду не надано, до матеріалів спірної перевірки не долучено.

На підтвердження оплати послуг згідно з Договором від 18.06.2012 року №180612 позивачем надано платіжні доручення від 15.01.2014 року №71, від 30.01.2014 року №116, від 04.02.2014 року №143, від 07.02.2014 року №148, від 14.02.2014 року №188, від 05.03.2014 року №234, від 17.03.2014 року №297, від 18.03.2014 року №300, від 14.04.2014 року №390, від 23.04.2014 року №444, від 28.04.2014 року №456 на загальну суму з ПДВ 577 666, 20 грн.

Суд зауважує, що позивачем не надано в повному обсязі, які підтверджують оплату послуг ПП «Діслав» у обсязі, в якому складно податкові накладні, разом з тим, зазначені докази, подані позивачем як до заперечень на Акт перевірки, так і для дослідження судом, мають усі ознаки первинних документів, є достатніми та допустимими доказами того, що відповідач дійшов необґрунтованого висновку про порушення позивачем податкового законодавства України шляхом завищення задекларованих суб`єктом господарювання показників рядку 0.61 Декларацій «Адміністративні витрати» всього на загальну суму 685 555 грн., оскільки позивачем доведено правомірність декларування показників у сумі 462 132, 96 грн.

Зокрема, спірною перевіркою встановлено, що ТОВ «Форлайн» на рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» обліковується кредиторська заборгованість перед контрагентами ТОВ «Медія-Про» () у сумі 1400, 00 грн. та ПрАТ «Київський страховий дім» (код ЄДРПОУ 2520116) у сумі 1578, 35 грн.

Так, перевіркою повноти декларування сум доходу, що враховується при визначенні об`єкта оподаткування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року встановлено його заниження всього у сумі 2978, 00 грн., в тому числі за 2014 рік на суму 2978 грн.

Відповідно до змісту Акта перевірки (стор.7), перевіркою відображених у рядку 03 податкових декларацій «Інші доходи» показників за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року у загальній сумі - 40 грн. встановлено, що на формування цих показників мало вплив відображення надлишків товарів за результатами інвентаризації.

Проведеною перевіркою відображених показників за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року у загальній сумі - 40 грн. на підставі таких документів: аналізи по рахункам: 28, 71, 79 накази про проведення інвентаризації, накази про результати проведеної інвентаризації та інші, встановлено заниження задекларованих показників у рядку 03 ІД податкових декларацій «Інші доходи» всього на суму 2978, 00 грн., в тому числі за 2014 рік на суму 2978, 00 грн.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Форлайн» на рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» обліковується кредиторська заборгованість перед контрагентами ТОВ «Медіа-Про» () у сумі 1400, 00 грн. та ПрАТ «Київській страховий дім» () у сумі 1578, 35 грн., яка є незмінною за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, що позивачем не спростовано, та пояснень суду щодо зазначеного в Акті перевірки не надано.

Із змісту відповідей ТОВ «Форлайн» на запит контролюючого органу від 07.08.2017 року №3 відповідачем встановлено, що позивачем визнається факт непогашення заборгованості перед ТОВ «Медіа-Про» за Договором від 17.11.2009 року №90р/11/09 та ПрАТ «Київській страховий дім» за Договором від 21.01.2011 року №01/11М-03, що під час розгляду справи позивачем не спростовано та не заперечується.

Згідно із статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до підпункту «а» підпункту 14.1.11. пункту 14.1 статті 14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Згідно з пунктом 135.1, підпунктом 135.5.4 пункту 135 статті 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи.

Таким чином, відповідач дійшов висновку, що товари/послуги, які отримано ТОВ «Форлайн» по взаємовідносинам з ТОВ «Медіа-Про» та ПрАТ «Київській страховий дім» на суму 2978, 35 грн. та не оплачені до моменту визнання заборгованості безнадійною і її списання, є безоплатно отриманими.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.2 статті 44 ПК України встановлено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат з врахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 П(С)БО 1 зобов`язання - заборгованість підприємства, яка виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, призведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди.

Відповідно до пункту 11 П(С)БО 11 поточні зобов`язання включають поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані.

Пунктом 5 П(С)БО 11 передбачено, що зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду.

Таким чином, посилаючись на вказані норми податкового законодавства України, відповідач дійшов висновку, що заборгованість перед ТОВ «Медіа-про» та ПрАТ «Київський страховий дім» на суму 2978, 35 грн. мала бути визнана позивачем ще у 2014 році.

Зокрема, у Акті перевірки контролюючим органом встановлено заниження ТОВ «Форлайн» доходу на суму безнадійної кредиторської заборгованості у 2015 році на загальну суму 37 954 грн. по взаємовідносинах із ТОВ «КУПІДУС ГРАНТ» () за Договором від 21.11.2011 року №21111.

Разом з тим, з Акта перевірки та матеріалів справи судом встановлено відсутність обґрунтування ГУ ДФС у м. Києві, з якого моменту контролюючий орган вважає кредиторську заборгованість безнадійною: з дати - граничного терміну виконання зобов`язань чи з дати визнання контролюючим органом заборгованості безнадійною, що не визнається судом обґрунтованим доведенням порушення позивачем податкового законодавства України в цій частині.

Щодо суті встановлених ГУ ДФС у м. Києві порушень податкового законодавства України за період з 01.01.2015 року позивачем, суд зазначає наступне.

За результатами проведеної перевірки контролюючим органом встановлено перерахування позивачем ТОВ «Вейсес» грошових коштів за 2015 рік на загальну суму з ПДВ 75150 грн. за господарську операцію, фактичне здійснення якої перевіркою не підтверджено.

За висновками Акта перевірки відповідачем встановлено невідповідність придбаних та реалізованих товарів, робіт у постачальника ТОВ «Вейсес»; ненадання ТОВ «Форлайн» до перевірки в повному обсязі первинних та супутніх документів; наявними документами не підтверджено фактичне переміщення товарів; до перевірки не надано документів щодо узгодження істотних умов поставки (обов`язок продавця доставити вантаж у певне місце чи перевантажити товар на транспортний засіб, чи підготувати його до завантаження, чи передати транспортній організації, тощо); щодо транспортування товару (заявки, дорожні листи, товарно-транспортні накладні, тощо); відсутність документів щодо транспортування товарів та подальшого прийняття товарів від постачальника покупцю.

Таким чином, на переконання ГУ ДФС у м. Києві, надані позивачем до перевірки первинні документи не опосередковувалися реальним рухом активів між ТОВ «Форлайн» та підприємствами-покупцями.

Зокрема, дослідивши долучені до заперечень на Акт перевірки документи, відповідачем встановлено, що ТОВ «Форлайн» мало взаємовідносини з ТОВ «Вейсес» щодо придбання люків інспекційних (ревізійних).

Перевіркою встановлено, що відповідний договір не укладався, а з додатків до Актів здачі-прийому робіт встановлено, що останні підписано лише ТОВ «Форлайн», що унеможливлює ідентифікацію їх складання саме ТОВ «Вейсес».

Крім того, контролюючим органом встановлено неможливість ідентифікації особи, якою підписано видаткові накладні зі сторони ТОВ «Вейсес».

Дослідивши докази, надані позивачем, судом встановлено, що у перевіряємому контролюючим органом періоді ТОВ «Форлайн» мало взаємовідносини з ТОВ «Вейсес» () на суму з ПДВ 75150 грн.

Так, ТОВ «Форлайн» в бухгалтерському обліку по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» відображено операції по взаємовідносинах ТОВ «Вейсес» за березень 2015 року на суму 75 150 грн.

До спірної перевірки та матеріалів справи договір між позивачем та ТОВ «Вейсес» не надано.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.03.2019 року у справі №809/1718/15, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 1 Закону №996 первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

За змістом цієї ж статті господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

Згідно з частинами першою, другою статті 9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15.12.2015 року у справі № 21-4266а15, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку та свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг.

Більше того, відносно первинних бухгалтерських документів висловився Верховний суд України і в рішенні від 19.04.2016 року у справі №21-4985а15 вказавши, що господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу, а сам договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку.

Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 27.02.2018 року у справі № 813/1766/17.

Таким чином, право на формування податкового кредиту виникає у підприємства в разі фактичного здійснення господарських операцій, підтвердження первинними документами здійснення таких операцій та наявності належним чином оформлених податкових накладних.

У матеріалах справи наявна видаткова накладна №РН-000000123 від 31.03.2015 року, укладена між постачальником ТОВ «Вейсес» та одержувачем ТОВ «Форлайн» на суму з ПДВ 75150,00 грн. (ПДВ 12525, 00 грн.).

Видаткова накладна - це первинний документ, що підтверджує факт постачання товарів (товарно- матеріальних цінностей), як правило, від постачальника до покупця.

Дослідивши вказану видаткову накладну, судом встановлено її повну відповідність вимогам Закону №996 до первинних документів.

Суд зазначає про відсутність зазначення посади та ПІБ уповноваженої особи постачальника, разом з тим, на видатковій накладній міститься відбиток печатки ТОВ «Вейсес».

Слід зазначити, що вимоги норм законодавства щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого реквізиту, як «інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції» лише альтернативно такому обов`язковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому податковий орган не заперечує проти автентичності відтисків печаток, здійснених на видаткових накладних, а також не наводить аргументації про втрату печаток, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі підприємства.

Крім того, відповідно до статті 2 Господарського кодексу України, учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження та основі відносин власності.

Згідно зі статтею 62 ГК України, підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органами місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом.

Відповідно до пункту 64 постанови Кабінету Міністрів України від 27.11.1998 року № 1893 «Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію» (в чинній редакції на час складання документів), яка є обов`язковою для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, порядок обліку, зберігання і використання печаток, штампів і бланків суворої звітності визначається відповідними відомчими інструкціями. Контроль за їх виготовленням, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство. Згідно пунктом 65 зазначеної постанови, особи, які персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій. Виходячи з вищезазначеного, особи які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки.

Таким чином, відтиск печатки підприємства, наявний зокрема на первинних документах, є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції. Отже надана позивачем видаткова накладна є належними та допустимими доказами, дефектність якої податковим органом не доведена.

З метою підтвердження наявності підстав для відображення господарської операції із ТОВ «Вейсес» позивачем надано суду рахунок-фактуру №03-31 від 31.03.2015 року на суму з ПДВ 75150, 00 грн., оплату якого підтверджено платіжним дорученням від 29.04.2015 року 3594.

Зокрема, подальшу реалізацію товару, зазначеного у первинних документах, позивачем здійснено ТОВ «Ватіс» та ТОВ «Прима-С», відповідно до видаткових накладних від 30.11.2015 року №3214 та від 15.12.2015 року №3401 відповідно, які містяться у матеріалах справи, та відповідають вимогам до первинних документів.

Отже, на переконання суду, відповідач дійшов необґрунтованого висновку щодо невідповідністі придбаних та реалізованих товарів, робіт у постачальника ТОВ «Вейсес» та ненадання ТОВ «Форлайн» до перевірки в повному обсязі первинних та супутніх документів.

Щодо відсутності документів транспортування товарів та подальшого прийняття товарів від постачальника покупцю, суд зазначає наступне.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постановах від 15.05.2019 року у справі №804/12339/13-а, від 30.08.2019 року у справі №804/17176/14, відсутність товарно-транспортних накладних або їх окремі недоліки не є обставиною, яка б давала беззаперечні підстави стверджувати про відсутність у платника податків права на формування своїх даних податкового облік, зокрема, податкового кредиту/валових витрат, оскільки зазначені документи є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами перевезення, а не договорам поставки.

Згідно з розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженим наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363, встановлено, що товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Водночас, вказаними Правилами не встановлено правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи, обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу товарно- матеріальних цінностей.

Таким чином, у суду відсутні підстави вважати обґрунтованими висновки ГУ ДФС у м. Києві, викладені у Акті перевірки та листі «Щодо розгляду заперечень» щодо нереальності господарської операції з ТОВ «Вейсес» з підстав ненадання товарно-транспортних документів під час спірної перевірки.

Крім того, нереальність господарських операцій з продажу платником податку товару має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема, обумовлюватися лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов`язань.

Так, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, викладеної, зокрема, у постановах від 30.01.2018 року у справі № 2а- 15124/11/2670 (К/9901/612/18), від 06.02.2018 року у справі №816/166/15-а: «…відсутність у контрагента позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.».

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року по справі №820/4648/13-а /№К/9901/873/18): «...Твердження податкового органу про відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. В межах перевірки позивача відповідачем не досліджено можливість залучення постачальниками позивача матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або іншій не забороненій законом формі у період поставок ТМЦ... . Більш того, законодавство не ставить у обов`язок суб`єкту господарювання наявності працівників саме у штаті такого суб`єкту для можливості здійснення ним господарської діяльності. Так, працівники можуть працювати на умовах найму, аутсорсингу, на підставі цивільно-правових та інших договорів тощо. Зазначені факти також не перевірялися Податковим органом, отже не є підтвердженою їх відсутність. При цьому, необхідно звернути увагу на специфіку самих договорів, адже вони за своїх предметом не є договорами надання послуг чи виконання робіт, які безпосередньо пов`язані з особами, які такі послуг надають/роботи виконують. Договори постачання за своєю природою не потребують великої кількості працівників, адже у процесі постачання не задіяно великої кількості осіб та виконання договорів з таким предметом напряму чи опосередковано не пов`язане з конкретними особами, їх професійними якостями тощо, тобто поставка може у будь-який час виконана залученою для цього особою.».

Таким чином, висновки податкового органу про відсутність у контрагентів платника податків необхідних трудових та виробничих ресурсів не знаходять свого правового обґрунтування у відповідності до норм чинного законодавства та у відповідності із вже усталеною практикою Верховного Суду, позаяк не можуть бути основою висновку щодо нереальності господарських операцій.

Зокрема, із змісту Акту перевірки встановлено, що висновок про неможливість підтвердження операцій сформовано на підставі даних ІС «Податковий блок».

Необхідно зазначити, що процес аналізу інформаційних баз даних ДПС України та ЄРПН є формальним рівнем податкового контролю, на стадії якого податковий орган фактично порівнює задекларовані контрагентами кореспондуючі суми податкових зобов`язань й податкового кредиту з метою оперативного виявлення платників, що підлягають документальній перевірці.

Зазначений етап контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, адже питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджується податковим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку.

Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 року у справі № 811/2154/13-а зазначено, що будь - яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального Закону, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними.

Податковий орган як орган державної влади зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стосовно права платника на податковий кредит це означає, що податковий орган може посилатись на неправомірність включення платником податків суми ПДВ до складу податкового кредиту лише у випадках, визначених законом, і лише з посиланням на норми Податкового кодексу України.

Щодо посилань в Акті перевірки на відомості з АС «Податковий блок» підсистеми «Облікова карта суб`єкта фіктивного підприємництва» про відкриття кримінального провадження №0000171 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 205 Кримінального кодексу України та №0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364, частиною другою статті 366, частиною третьою статті 212 Кримінального кодексу України, суд зазначає, така інформація не є достатнім та допустимим доказом фіктивної діяльності контрагентів; у справі відсутні докази, які б підтверджували, що згадані відповідачем досудові розслідування стосується власне ТОВ «Форлайн» чи його безпосередніх постачальників.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протоколи допиту або інші матеріали досудового розслідування не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

Факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Аналогічну правову позиція викладено в постановах Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі №822/551/18, від 08.08.2018 року у справі №820/4428/17 від 26.06.2018 року у справі №808/2360/17.

Суд звертає увагу, що вироку суду стосовно посадових осіб контрагента позивача відповідачем не надано, про наявність у Акті перевірки не зазначається.

Інших доказів, які б ставили під сумнів фактичне здійснення операцій між позивачем та його контрагентами ТОВ «Компанія Лакшері Стайл», ТОВ «Вейсес» та ПП «Діслав», податковим органом не надано.

Так, у постанові Верховного Суду від 21.05.2020 року у справі №824/257/18-а досліджено питання щодо правової можливості суду виділити із загального обсягу грошових зобов`язань платника податків суму, яка збільшена правомірно, не скасовуючи при цьому податкове повідомлення-рішення.

Враховуючи, що суми грошових зобов`язань, штрафних (фінансових) санкцій, боргу (недоїмки), яких стосуються позовні вимоги, визначені платнику за конкретними окремими підставами, які відображені в акті перевірки, а при вирішенні відповідного спору суд не позбавлений можливості скасувати рішення суб`єкта владних повноважень у частині та, за встановлення у судовому процесі об`єкту оподаткування та його вартісне вираження, не позбавлений можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань суму, яка збільшена правомірно. Такі дії суду не є підміною повноважень контролюючого органу, а є способом відновлення порушених прав та інтересів та справедливості в цілому, що відповідає повноваженням адміністративного суду.

Аналогічне правозастосування викладене і в постановах Верховного Суду від 03.09.2019 року у справі №806/2049/18, від 26.12.2018 року у справі № 2а/0370/3780/11, від 23.10.2018 року у справі №808/3458/16.

Водночас, в деяких судових рішеннях Верховний Суд вказує наступне: «… спірне податкове повідомлення-рішення фіскального органу підлягає скасуванню не через відсутність у платника вказаного податкового обов`язку, а через висновок про неправильний розрахунок відповідачем суми податкового зобов`язання».

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 року у справі № 826/15139/16, у постанові від 17.04.2018 року у справі № 2а-10031/12/2670.

Такий підхід узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини (далі також - Суд). Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Судом визначено, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

Так, судом встановлено правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення № від 13.09.2017 року (форма «Р») в частині донарахування податку на прибуток за 2014 рік у сумі 134 415 грн.

Оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням визначено суму на 601 227 грн., з яких: 484 603 грн. - за податковим зобов`язанням та 116 624 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Разом з тим, матеріали справи та подані відповідачем докази позбавляють суд можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань суму, яку збільшено правомірно.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 13.09.2017 року (форма «Р») в повному обсязі.

Щодо дотримання позивачем податкового законодавства України з податку на додану вартість, суд зазначає наступне.

З Акта перевірки (стор. 34) встановлено, що за період з 01.01.2014 рок по 31.12.2016 року ТОВ «Форлайн» задекларовано податкового кредиту по податку на додану вартість у сумі 6 446 074 грн., та контролюючим органом виявлено завищення податкового кредиту на загальну суму ПДВ 400 300 грн., в тому числі по періодам: квітень 2014 року на суму 41 013 грн., травень 2014 року на суму 50 276 грн., червень 2014 року на суму 42 700 грн., липень 2014 року на суму 57 960 грн., серпень 2014 року на суму 43 000 грн., вересень 2014 року на суму 54 875 грн., жовтень 2014 року на суму 47 747 грн., листопад 2014 року на суму 43052 грн., грудень 2014 року на суму 6 822 грн., березень 2015 року на суму 12 525 грн., травень 2014 року на суму 330 грн.

Відповідно до Розрахунку податкового зобов`язання, долученого до Акта перевірки: сума донарахованого зобов`язання складає за квітень 2014 року 43 000 грн. та 10 750 грн. штрафних санкцій (25%), за вересень 2014 року 57 875 грн. та 13 719 грн. за штрафними санкціями (25%), за жовтень 2014 року 47 747 грн. та 11937 грн. за штрафними санкціями (25%), листопад 2014 року 43 052 грн. та 11 937 грн. за штрафними санкціями (25%), грудень 2014 року 6 822 грн. та 1 706 грн. за штрафними санкціями (25 %), березень 2015 року 12 525 грн. та 3 131 грн. за штрафними санкціями (25%), травень 2015 року 330 грн. та 83 грн. за штрафними санкціями (25%). Загальна сума: 208 351 грн. - за податковим зобов`язанням та 52 088 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями

Так, відповідно до Акта перевірки у перевіряємому періоді ТОВ «Форлайн» мало взаємовідносини з ТОВ «Домінор-Альянс» (стара назва - ТОВ «Компанія Лакшері Стайл», код 38517554) на суму ПДВ 380 623 грн.

Контролюючим органом встановлено кредиторську заборгованість за наслідками аналізу податкової звітності за період квітень-листопад 2014 року та встановлено, що ТОВ «Домінор-Альянс» складено податкові накладні, які виписано однією датою і не перевищують суму 10 тис. грн. та не зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, тим самим, ухилившись від реєстрації останніх.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 201. 1 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Верховним Судом у своїй постанові від 13.03.2018 року у справі № 809/1062/17 зроблено висновок про обґрунтованість відхилення доводів контролюючого органу щодо відсутності реального характеру господарських операцій позивача, зважаючи на те, що вони ґрунтуються виключно на припущеннях, які в свою чергу базуються на узагальненій податковій інформації без дослідження первинних документів позивача. При цьому, можливе порушення контрагентом податкової дисципліни не може свідчити про відсутність у позивача права, за результатами господарської діяльності з таким контрагентом, на включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, з огляду на відсутність дослідження та аналізу господарських операцій за результатами здійснення яких, сформовано позивачем податковий кредит.

Верховний Суд у постанові від 23.05.2018 року у справі № 2а-102/09/0770 дійшов висновку, що порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту лише за встановленого факту сприяння останнім першому в ухиленні від виконання податкового обов`язку або факту їхніх сумісних дій по створенню схеми незаконної мінімізації податкових зобов`язань.

В свою чергу, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі № 815/3526/17, невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Таким чином, платник податків не може нести відповідальність за дії контрагентів при відсутності вини, інакше порушуються основні конституційні засади: дотримання принципу справедливості як елемента верховенства права (статті 8 Конституції України), індивідуалізації відповідальності (статті 61 Конституції України), забезпечення доведеності вини (статті 129 Конституції України).

Отже, реєстрація податкових накладних в даному випадку є обов`язком ТОВ «Домінор-Альянс», водночас, не може ставитися у провину позивачу та впливати на можливість формування податкового кредиту останнім за вказаних у Акті перевірки обставин.

Контролюючим органом також встановлено, що у перевіряємому періоді ТОВ «Форлайн» мало взаємовідносини з ТОВ «Вест-Трейдінг ЛТД» (попередня назва ТОВ «Вейсес», ) на суму ПДВ 12 525 грн., яким виписано та зареєстровано в ЄРПН податкову накладну від 31.03.2015 року №523 на суму 75 150,00 грн. (кредитна заборгованість відсутня).

Суд відхиляє викладені в Акті перевірки твердження контролюючого органу в частині безпідставного формування податкового кредиту з підстав, викладених судом вище в мотивувальній частині цього рішення в межах дослідження та встановлення реальності господарської операції позивача із ТОВ «Вейсес».

Зокрема, контролюючим органом встановлено, що у перевіряємо у періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Мілтен Сейл» () на суму ПДВ 330, 00 грн. Відповідно до Єдиного державного реєстру податкових накладних, ТОВ «Мілтен Сейл» виписано та зареєстровано в ЄРПН на адресу ТОВ «Форлайн» податкову накладну від 26.05.2015 року (дата складання) №133 на загальну суму з ПДВ 1980, 00 грн. (ПДВ 330 грн.) за номенклатурою «Сервісне обслуговування кондиціонерів».

Станом на 31.12.2016 року кредиторська заборгованість ТОВ «Форлайн» перед ТОВ «Мілтен Сейл» складає 1980, 00 грн.

Разом з тим, в Акті перевірки відсутні відомості щодо дослідження контролюючим органом господарської операції між позивачем та ТОВ «Мілтен Сейл», первинних документів, фактів не використання отриманої послуги в господарській діяльності позивача, з огляду на що, у суду відсутні підстави вважати обґрунтованим висновки Акта перевірки в цій частині.

Враховуючи встановлені обставини, суд вважає таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню у повному обсязі податкове повідомлення - рішення № від 13.09.2017 року (форма «Р»), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 260 439, 00 грн., з яких : 208 351 грн. - за податковим зобов`язанням та 52 088 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Щодо інших підстав позову, зокрема, щодо встановлених контролюючим органом порушень реєстрації (відсутності реєстрації) податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або щодо виявлення помилок при зазначенні обов`язкових реквізиті податкових накладних, суд зауважує, що встановлене відповідачем порушення не вплинуло на формування податкових зобов`язань, з огляду на що, не оцінюється судом оскільки не входить до предмета доказування.

Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні даної справи також враховує правову позицію, висловлену у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції», яке згідно із Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у пункті 110 вказаного рішення Європейський суд з прав людини дійшов висновку про те, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У матеріалах справи міститься платіжне доручення від 21.11.2017 року №1462, яким підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 12 924, 99 грн.

З огляду на задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, суд дійшов висновку про стягнення сплаченої суми судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на користь ТОВ «Форлайн».

Керуючись статтями 6, 9, 52, 73-80, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Форлайн» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 13.09.2017 року (форма «Р»).

3. Визнати протиправною та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 13.09.2017 року (форма «Р»).

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) суму судового збору у розмірі 12 924,99 грн. (дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири грн. 99 коп.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форлайн» (, юридична адреса: 04107, м. Київ, вул. Половецька, 49).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з підпунктом 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Форлайн» (, юридична адреса: 04107, м. Київ, вул. Половеька, 49);

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Повне рішення складено 13.05.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна