Справа № 620/6128/20
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 року Чернігів Справа № 620/6128/20

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Непочатих В.О.,

при секретарі Борисенко А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Пушкарського С.С., представника відповідача Поліської К.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просить:

- стягнути з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 по 22.11.2019 в сумі 192116,16 грн.;

- стягнути з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на користь позивача заробітну плату в сумі 37907,75 грн. за період з 05.12.2019 по 05.10.2020;

- стягнути з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на користь позивача грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період з 05.12.2019 по 05.10.2020;

- стягнути з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на користь позивача вихідну допомогу за період з 05.12.2019 по 05.10.2020;

- визнати протиправним та скасувати наказ від 05.10.2020 № 4 о/с Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області щодо звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого Слідчого відділення Ніжинського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (з обслуговування міста Ніжина та Ніжинського району) з 05.10.2020 через скорочення штатів на підставі пункту 64 «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114;

- поновити ОСОБА_1 з 06.10.2020 на посаді слідчого Слідчого відділення Ніжинського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (з обслуговування міста Ніжина та Ніжинського району).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 22.11.2019, оскільки Верховний Суд у своїй постанові від 22.11.2019 у справі № 825/3636/15-а визнав незаконним та скасував наказ начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області № 416 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення позивача з посади слідчого Слідчого відділення Ніжинського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (з обслуговування м. Ніжина та Ніжинського району), у зв`язку з чим він був поновлений на посаді з 22.11.2019. Позивач вказує, що протягом періоду з 05.12.2019 по 05.10.2020 він та Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області перебували в трудових відносинах, а тому останній зобов`язаний був нараховувати та виплачувати грошове забезпечення. Стверджує, що в день його звільнення через скорочення штатів 05.10.2020, Ліквідаційна комісія Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області зобов`язана була нарахувати та виплатити грошову компенсацію за всі не використані дні щорічної відпустки, а також вихідну допомогу у зв`язку із звільненням через скорочення штатів. Також позивач зазначає, що наказ «По особовому складу» від 05.10.2020 № 4 о/с на підставі якого його було звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) з 05.10.2020 є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки станом на 05.10.2020 відповідачі не виконали вимоги постанови Верховного Суду від 22.11.2019 у справі № 825/3636/15-а в частині обов`язку розглянути питання щодо прийняття позивача на службу до Національної поліції України, у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Національну поліцію», згідно поданого позивачем 04.11.2015 рапорту.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що на момент поновлення позивача на службі закінчилися преклюзивні строки визначені у перехідних положеннях Закону України «Про Національну поліцію» щодо призначення працівників ОВС України на посади поліцейських. Згідно приписів Закону України «Про Національну поліцію» позивач має право бути прийнятим на службу до поліції. Однак таке право не є переважним і може бути ним реалізоване на загальних підставах. Також зазначає, що ні у Ніжинському MB УМВС України в Чернігівській області, ні в УМВС України в Чернігівській області жодної посади слідчого, чи будь-якої іншої посади співробітника міліції немає, оскільки такі посади, згідно приписів Закону України «Про Національну поліцію», скасовано. В тому числі відповідно до наказу МВС України від 06.11.2015 № 1388 скасовано всі штатні посади в територіальних органах МВС України в областях. Крім того, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань діяльність Ніжинського МВ УМВС України в Чернігівській області повністю припинено. Тому відповідач вважає, що наказ УМВС України в Чернігівській області від 05.10.2020 № 4 о/с про звільнення позивача зі служби є законним та скасуванню не підлягає.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з УМВС України в Чернігівській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 по 22.11.2019 у сумі 192116,00 грн. відповідач зазначив, що вказане питання вже вирішено судами, а тому ця позовна вимога не підлягає задоволенню. Також відповідач вказав, що у період з 05.12.2019 по 05.10.2020 позивач ні одного дня не перебував на службі, службові завдання слідчого не виконував, а тому не набув право на відпустку за цей період. Отже, у відповідача відсутній обв`язок виплачувати грошову компенсацію за не використану щорічну відпустку. На момент звільнення позивача зі служби 07.11.2015, вихідна допомога була виплачена позивачу в повному обсязі. За таких підстав в УМВС України в Чернігівській області не виникає обов`язку її повторно виплачувати.

У поданій до суду відповіді на відзив позивач додатково вказав, що при ухваленні Верховним Судом постанови від 22.11.2019 по справі № 825/3636/15-а, питання щодо стягнення з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу не розглядалось та не вирішувалось, що призвело до необхідності звернення до суду з позовними вимогами щодо стягнення з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 22.11.2019 в сумі 192116,16 грн.

В наданих до суду письмових запереченнях відповідач просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

Вислухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач з 2006 року працював в органах Міністерства внутрішніх справ України та наказом УМВС України в Чернігівській області від 06.11.2015 № 416 о/с, на підставі пунктів 10 та 11 Розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, був звільнений у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів), з посади слідчого Слідчого відділення Ніжинського МВ УМВС (з обслуговування м. Ніжина та Ніжинського району).

На виконання постанови Верховного Суду від 22.11.2019 по справі № 825/3636/15-а, наказом «По особовому складу» від 05.12.2019 № 17 о/с УМВС України в Чернігівській області скасовано пункт наказу УМВС від 06.11.2015 № 416 о/с в частині звільнення позивача з 06.11.2015 у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) згідно з пунктами 10 та 11 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, та поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого Слідчого відділення Ніжинського міського відділу УМВС України в Чернігівській області (з обслуговування м. Ніжина та Ніжинського району) з 07.11.2015 (а.с. 20).

04.08.2020 Ліквідаційною комісією УМВС України в Чернігівській області було попереджено позивача про наступне вивільнення з роботи 29.09.2020 згідно пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 21).

Наказом Ліквідаційної комісії «По особовому складу» від 05.10.2020 № 4 о/с відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 було звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) з 05.10.2020 (а.с. 22).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIІI).

Відповідно до статті 1 Закону № 580-VIІI національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно пункту 1 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580-VIІI, цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI, з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

06.08.2015 Закон № 580-VIІI опубліковано в газеті «Голос України» № 141-142.

Згідно з приписами пунктів 9, 10, 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIІI працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції; посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції; працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що працівник міліції, посада якого скорочена, може бути прийнятий на службу до поліції, за умови його відповідності вимогам до поліцейських, одним із двох способів: шляхом видання наказу про призначення за його згодою або шляхом проходження конкурсу.

У першому випадку формою волевиявлення особи є надання згоди на призначення на посаду. При цьому, наданню згоди повинна передувати пропозиція щодо призначення на відповідну посаду, тобто ініціатива керівництва. Згода особи є відповіддю на цю ініціативу, а наслідком згоди є призначення особи на посаду відповідно до узгодженої пропозиції. Отже, особа, попереджена про звільнення за скороченням штатів, у цьому випадку не має можливості виявити ініціативу і своє волевиявлення здійснює шляхом згоди на ініціативу керівництва.

Така ініціатива є обов`язковою, оскільки без неї не може бути виявлено наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі.

У другому випадку необхідна ініціатива особи щодо участі в конкурсі. Спосіб виявлення такої ініціативи визначається порядком проведення конкурсу та може мати форму письмової заяви (рапорту).

Отже, суд звертає увагу на те, що лише якщо особа відмовилася від усіх пропозицій щодо зайняття певних посад і не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття певної посади, виникають підстави для застосування пункту 10 розділу XI Закону № 580-VІІІ щодо звільнення особи за скороченням штатів.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.10.2019 у справі № 821/73/16, від 18.01.2019 у справі № 817/16/16, від 22.11.2019 у справі № 825/3636/15-а.

Так, розглядаючи питання щодо правомірності звільнення позивача з посади наказом УМВС України в Чернігівській області від 06.11.2015 за № 416 о/с, на підставі пунктів 10 та 11 Розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, позивача звільнено у запас Збройних Сил України за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів), Верховний Суд у постанові від 22.11.2019 по справі № 825/3636/15-а встановив, що 04.11.2015 ОСОБА_1 подала рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ у зв`язку з переходом у встановленому порядку на службу в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади-поліцію, що підтверджується постановою слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Чернігівської області молодшим радником юстиції Плоским О.О. від 31.10.2016 про закриття кримінального провадження.

Таким чином, позивач виявив бажання продовжувати службу у лавах Національної поліції України, а тому були відсутні у відповідача підстави для звільнення ОСОБА_1 за скороченням штатів у відповідності до пункту 10 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 06.11.2015 у запас Збройних сил за пунктом 64 «г» (скорочення штатів).

Також судом було встановлено, що будь-яких пропозицій від УМВС України в Чернігівській області стосовно подальшого працевлаштування на службу до Національної поліції позивач не отримував.

Суд звертає увагу, що скасувавши на виконання постанови Верховного Суду від 22.11.2019 по справі № 825/3636/15-а, пункт наказу УМВС від 06.11.2015 № 416 о/с в частині звільнення позивача з 06.11.2015 та поновивши ОСОБА_1 на посаді слідчого Слідчого відділення Ніжинського міського відділу УМВС України в Чернігівській області (з обслуговування м. Ніжина та Ніжинського району), відповідачем також не було запропоновано позивачу будь-яких пропозицій щодо подальшого працевлаштування на службу до Національної поліції.

Отже, відповідачем було порушено процедуру звільнення позивача в частині недотримання гарантій, передбачених частиною третьою статті 184 Кодексу законів про працю України та відсутності доказів обізнаності позивача із переліком усіх наявних вакантних посад в органі поліції, що унеможливило встановити наявність чи відсутність можливості подальшого використання особи на службі.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування наказу Ліквідаційної комісії УМВС України в Чернігівській області від 05.10.2020 № 4 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого Слідчого відділення Ніжинського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (з обслуговування міста Ніжина та Ніжинського району) з 05.10.2020 за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114.

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно з частиною першою статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

У постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 у справі № 6-33цс14 зазначається, що у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Таким чином, враховуючи, що оскаржуваний наказ про звільнення вже визнано судом таким, що підлягає скасуванню, ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді слідчого Слідчого відділення Ніжинського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (з обслуговування міста Ніжина та Ніжинського району), з 06.10.2020.

За приписами частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік (частина друга статті 235 Кодексу законів про працю України).

Як було зазначено вище, на виконання постанови Верховного Суду від 22.11.2019 по справі № 825/3636/15-а, Ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області позивача було поновлено на посаді, а тому на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 (наступний день після звільнення) по 22.11.2019 (дата винесення рішення про поновлення) в сумі 192246,32 грн.

Суд звертає увагу, що при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок).

Абзацом третім пункту 3 Порядку передбачено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Як вбачається з пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно абзаців першого та третього пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до абзацу першого пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 12.01.2021 № 244/124/21/01-2020 розмір середньоденного грошового забезпечення позивача з розрахунку календарних днів становить 130,16 грн. (а.с. 121).

Отже, стягненню підлягає грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07.11.2015 по 22.11.2019 в розмірі 192246,32 грн. (1477 днів вимушеного прогулу * середньоденне грошове забезпечення 130,16 грн.).

Стосовно вимог позивача про стягнення грошового забезпечення, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, вихідної допомоги, суд зазначає таке.

За встановленими обставинами, місцем служби позивача є Ніжинський MB УМВС України в Чернігівській області до повноважень якого належить виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

У витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться запис про припинення юридичної особи - Ніжинський MB УМВС України в Чернігівській області з 19.08.2020.

Нормативні правові акти щодо врегулювання службової діяльності та нарахування грошового забезпечення, виплати грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, колишніх працівників міліції, а саме Закон України «Про міліцію» та наказ Міністерства внутрішніх справ України від 31.10.2007 № 499 «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» втратили чинність.

З огляду на відсутність правового врегулювання питання компенсації невикористаної частини відпустки працівнику органів внутрішніх справ при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи Кодексу законів про працю України та Закону України «Про відпустки», якими передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що компенсація за невикористані дні відпустки визначається в наказі про звільнення із зазначенням кількості днів, а тому вимога про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку є передчасною та такою, що суперечить законодавчо закріпленій процедурі проведення таких виплат, оскільки наказ про звільнення позивача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Суд погоджується з доводами відповідача про те, що у період з 05.12.2019 по 05.10.2020 позивач ні одного дня не перебував на службі, службові завдання слідчого не виконував, а тому відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача грошового забезпечення за період з 05.12.2019 по 05.10.2020.

Суд зазначає, що відповідач в даному випадку виконав рішення суду та поновив позивача на посаді, однак і у позивача є певні функціональні обов`язки, окрім прав, які в свою чергу останнім не виконані.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на користь позивача заробітної плати в сумі 37907,75 грн. та грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку, за період з 05.12.2019 по 05.10.2020, задоволенню не підлягають.

Згідно довідки Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 12.01.2021 № 246/124/21/01-2021 при звільнені в 2015 році позивач отримав одноразову допомогу.

Випадки виплати вихідної допомоги при припинення трудового договору визначені статтею 44 Кодексу законів про працю України, зокрема, виплата вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку передбачена при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2, 6 статті 40 Кодексу законів про працю України.

З викладеного слідує, що умовою виплати працівникові вихідної допомоги за статтею 44 Кодексу законів про працю України є звільнення працівника виключно з визначених цією статтею підстав.

Отже, враховуючи, що позивача звільнено з підстави та в порядку, визначених Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, яким не передбачено виплату вихідної допомоги при звільненні, позивач не набув права на її отримання, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача вихідної допомоги задоволенню не підлягає.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді підлягає негайному виконанню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (просп. Перемоги, 74, м. Чернігів, 14000, ), Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (просп. Перемоги, буд. 74, м. Чернігів, 14000, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області від 05.10.2020 № 4 о/с «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 з посади слідчого Слідчого відділення Ніжинського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (з обслуговування міста Ніжина та Ніжинського району) з 05.10.2020 за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114.

Поновити ОСОБА_1 з 06.10.2020 на посаді слідчого Слідчого відділення Ніжинського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (з обслуговування міста Ніжина та Ніжинського району).

Стягнути з Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 22.11.2019 в сумі 192246,32 грн.

В решті позову відмовити.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 з 06.10.2020 на посаді слідчого Слідчого відділення Ніжинського міського відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області (з обслуговування міста Ніжина та Ніжинського району).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.05.2021.

Суддя В.О. Непочатих