Справа № 360/688/21
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 травня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/688/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі позивач, ГУ ПФУ в Луганській області) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (далі відповідач, ВПВР УЗПВР у Луганській області), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 02.02.2021 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн у виконавчому провадженні ВП № 63658097.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.02.2021 на адресу позивача надійшла постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 02.02.2021 у виконавчому провадженні ВП № 63658097 про накладення штрафу на позивача у розмірі 10200 грн.

18.11.2020 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 63658097 з примусового виконання виконавчого листа № 428/6685/19 виданого 13.11.2020 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 пенсію, яка була призначена, нарахована та належала його батькові ОСОБА_2 , але не була ним одержана за життя, у розмірі 104620,97 грн.

Листом від 25.11.2020 № 1200-010302-8/25841 позивач повідомив відповідача про те, що на виконання рішення Сєвєродонецького міського суду від 28.11.2019 по справі №428/6685/19 здійснено розрахунок недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 30.09.2018.

Нарахована сума пенсії ОСОБА_2 склала 104620,97 грн, що підтверджується розрахунком на виконання рішення Сєвєродонецького міського суду від 28.11.2019 по справі № 428/6685/19.

Для вирішення питання виплати заборгованості пенсійної виплати за рахунок коштів Державного бюджету дані було внесено в електронний реєстр судових рішень (за №60353, дата реєстрації даних в реєстрі судових рішень 22.10.2020) відповідно до Порядку ведення обліку рішень суду у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 № 20-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.10.2018 за № 1189/32641, що підтверджується Витягом з реєстру рішень суду, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, яка буде виплачена в межах покладених судом зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.

Виплата належних стягувану грошових коштів, має здійснюватися у порядку черговості, а також в межах наданих асигнувань.

04.03.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 49-54) в якому відповідач просить суд відмовити у задоволені позову за необґрунтованістю.

В обґрунтування відзиву зазначено, що 18.11.2020 на виконання до Відділу надійшов виконавчий лист від 13.11.2020 № 428/6685/19 про зобов`язання Головне управління пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ., пенсію, яка була призначена, нарахована та належала його батькові ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не була ним одержана за життя, у розмірі 104620,97 грн.

18.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63658097.

Листом від 25.11.2020 № 1200-010302-8/25841 ГУ ПФУ в Луганській області повідомило державного виконавця, що на виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.11.2019 у справі № 428/6685/19 ГУ ПФУ в Луганській області здійснено розрахунок недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 30.09.2018. Сума недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016 по 30.09.2018, що складає 104620,97 грн, обліковано в Головному управлінні та буде виплачена урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. З посиланням на статті 58, 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 23 та 116 Бюджетного кодексу України ГУ ПФУ в Луганській області зазначає, що не має правових підстав для проведення виплат за рішенням суду, оскільки вони не передбачені відповідними бюджетними законами.

Головне управління не має правових підстав для проведення виплат за рішенням Сєвєродонецького міського суду від 28.11.2019 по справі № 428/6685/19, оскільки вони не передбачені відповідними бюджетними законами. Таким чином, рішення Сєвєродонецького міського суду від 28.11.2019 по справі № 428/6685/19 фактично виконано в повному обсязі.

Щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, інформації та копій підтверджуючих документів, надано не було

Станом на 10.12.2020 щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, інформації та копій підтверджуючих документів також не надходило.

Ураховуючи вищезазначене, 10.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн.

Зазначає, що зазначену постанову боржником було оскаржено.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі №360/4998/20 у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 10.12.2020 ВП № 63658097 відмовлено повністю.

Державним виконавцем направлено вимогу боржнику щодо стану виконання рішення суду з попередженням про наслідки невиконання рішення суду.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 30.12.2020 № 1200-010302-5/28785 щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, інформації та копій підтверджуючих документів, надано не було.

Щодо повного та фактичного виконання вищезазначеного рішення боржником не було надано інформації і станом на 02.02.2021.

Враховуючи вищезазначене, 02.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі 10200 грн, направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до органів досудового розслідування.

Таким чином, накладаючи штраф постановою від 02.02.2021 на боржника, державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Отже, дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є правомірними та відповідають нормам Закону України Про виконавче провадження.

Вважає, що жодних законних підстав для задоволення адміністративного позову не існує. Обставини на які посилається Головне управління Пенсійного фонду України в Луганський області є необґрунтованими.

Ухвалою суду від 15.02.2021 позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 10-11).

Ухвалою суду від 01.03.2021 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 04.03.2021 (арк. спр. 17-18).

Ухвалою суду від 04.03.2021 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 360/4998/20 (арк. спр. 44-45).

Ухвалою суду від 31.03.2021 поновлено провадження (арк. спр. 115).

Ухвалою суду від 31.03.2021 клопотання представників сторін про зупинення провадження у справі задоволено; зупинено провадження у справі № 360/688/21 до ухвалення Верховним Судом судового рішення у справі № 360/3573/20 (арк. спр. 116-117).

Ухвалою суду від 18.05.2021 поновлено провадження у справі (арк. спр. 125).

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином в порядку, визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у позові просив суд розглянути справу без участі представника (арк. спр. 4).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином в порядку, визначеному статтею 268 КАС України, у відзиві на позов просив суд розглянути справу без участі представника (арк. спр. 54).

Частиною четвертою статті 287 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець (частина третя статті 287 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (частина друга статті 268 КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином і відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено.

На підставі рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.02.2019 у справі № 428/6685/19, яке набрало законної сили 23.09.2020, видано виконавчий лист № 428/6685/19 від 13.11.2020 про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію, яка була призначена, нарахована та належала його батькові ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не була ним одержана за життя, у розмірі 104620,97 грн (арк. спр. 59-60).

17.11.2020 заявник звернувся до відповідача із заявою про відкриття виконавчого провадження (арк. спр. 58).

Постановою державного виконавця від 18.11.2020 відкрито виконавче провадження № 63658097, копію якої направлено боржнику (арк. спр. 5 зв.б., 62).

Листом від 25.11.2020 № 1200-010302-8/25841 позивач повідомив державного виконавця, що на виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.11.2019 у справі № 428/6685/19 ГУ ПФУ в Луганській області здійснено розрахунок недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 30.09.2018. Сума недоотриманої пенсії за період з 01.03.2016 по 30.09.2018 року, що складає 104620,97 грн, обліковано в Головному управлінні та буде виплачена урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. З посиланням на статті 58, 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 23 та 116 Бюджетного кодексу України ГУ ПФУ в Луганській області зазначає, що не має правових підстав для проведення виплат за рішенням суду, оскільки вони не передбачені відповідними бюджетними законами (арк. спр. 6, 67-68).

До вказаного листа надано розрахунок недодержаної пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 на виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.02.2019 у справі № 428/6685/19, з якого вбачається, що відповідні суми управлінням нараховані, проте не виплачені (арк. спр. 7, 69).

Державним виконавцем винесено постанову від 10.12.2020 про накладення штрафу на позивача у розмірі 5100,00 грн у виконавчому провадженні ВП №63658097 (арк. спр. 71).

29.12.2020 за № 16769 державним винесено вимогу щодо надання інформації про повне та фактичне виконання рішення суду (арк. спр. 72-73).

Листом № 1200-010301-5/28785 від 30.12.2020 позивач повідомив відповідачу відомості, аналогічні відомостям викладених у листі від 25.11.2020 № 1200-010302-8/25841 (арк. спр. 74-75).

До вказаного листа надано розрахунок недодержаної пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 на виконання рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28.02.2019 у справі № 428/6685/19, з якого вбачається, що відповідні суми управлінням нараховані, проте не виплачені (арк. спр. 77), а також витяг з реєстру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, в якому наявна інформація про стягувача (арк. спр. 76, 7 зв.б.).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі №360/4998/20 у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 10.12.2020 ВП № 63658097 відмовлено повністю (арк. спр. 84-91).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 16.03.2021 у справі №360/4998/20 апеляційну скаргу залишено без задоволення; рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі № 360/4998/20 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - залишено без змін (арк. спр. 122-124)

Постановою начальника відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 02.02.2021 накладено штраф на Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області у сумі 10200,00 грн у зв`язку з повторним невиконанням судового рішення (арк. спр. 8 зв.б., 79).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону № 1404-VIII, за змістом частин першої - третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Статтею 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Судом встановлено, що рішенням Сєвєродонецького міського суду від 28.11.2019 у справі № 428/6685/19 зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію, яка була призначена, нарахована та належала його батькові ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не була ним одержана за життя, у розмірі 104620,97 грн.

Однак, станом на дату винесення спірної постанови про накладення штрафу, відомості про повне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні.

Проте, судом встановлено, що обставини, які повідомив позивач в своїй сукупності свідчать про реальну фінансову неможливість виконати судове рішення, оскільки невиплата в повному обсязі коштів за виконавчим документом зумовлена не недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а відсутністю відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, що не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин, оскільки виділення коштів на фінансування не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, немає правових підстав.

Вказані обставини повідомлено відповідачу листом від 30.12.2020, який відповідач отримав 05.01.2021, та на час винесення оскаржуваної постанови (02.02.2021) мав у своєму розпорядженні дані про те, що невиплачена сума внесена боржників у встановленому порядку до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач звертався до Пенсійного фонду України, який листом від 15.02.2021 № 2800-030203-9/6593 (арк. спр. 97) повідомив про виконання рішення судів в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповдних виплат.

Статтею 71 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом.

Так, судом встановлено, що виплати пенсій можуть бути здійснені відповідачем виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

На переконання суду, невиконання судового рішення позивачем в частині виплати нарахованих стягувачу грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

З огляду на викладене, судом враховується, що, як було зазначено вище, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Даний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постановах від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18, від 19.08.2020 у справі №140/784/19 та від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20.

В силу пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 02.02.2021 про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн у виконавчому провадженні ВП № 63658097.

За вказаних обставинах відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи усі наведені обставини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При звернені до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2102,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням № 2077 від 17.02.2021 (арк. спр. 15).

З огляду на те, що позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача, який у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 2270,00 грн.

Враховуючи те, що Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області є структурним підрозділом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яке, в свою чергу, є юридичною особою, судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 2270,00 грн необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) грн у виконавчому провадженні ВП № 63658097 від 02.02.2021 про накладення штрафу в розмірі 10200,00 грн.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (місцезнаходження: 93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9, ідентифікаційний код 21782461) за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (ідентифікаційний код 43315445, місцезнаходження: 61002, Харківська область, м. Харків, Київський район, вул. Ярослава Мудрого, буд. 16) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Смішлива