Справа № 280/1983/21
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
17 травня 2021 року Справа № 280/1983/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Військова частина НОМЕР_2 Міністерства оборони України (адреса для листування: АДРЕСА_2 , В/Ч НОМЕР_3 , ) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати надбавки за вислугу років за час проходження служби в органах Збройних сил України у розмірі 35% від окладу за період з 01 січня 2017 року по 25 вересня 2020 року у загальній сумі 53 965 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача надбавку за вислугу років у розмірі 35% від окладу за період з 01 січня 2017 року по 25 вересня 2020 року за час проходження служби в органах Збройних сил України у загальній сумі 53 965 грн.

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дня звільнення 25 вересня 2020 року по день прийняття рішення судом - у розмірі 27 307 грн.

Ухвалою суду від 17 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час проходження ОСОБА_1 військової служби в лавах Збройних Сил України в період з 01 січня 2017 року по 25 вересня 2020 року йому не в повному обсязі виплачувалась надбавка за вислугу років, яка є складовою заробітної плати, у розмірі 35% від окладу у загальній сумі 53965,00 грн. У зв`язку з тим, що не нарахована та невиплачена надбавка за вислугу років у загальній сумі 53965,00 грн. є заробітною платою, позивач вважає, що відповідач повинен виплатити йому середній заробіток по день фактичного розрахунку (по день винесення рішення). Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 05 квітня 2021 року надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№19449), в якому зазначає, що позивач вказує на нормативні акти, які регулюють соціальне забезпечення співробітників органів внутрішніх справ та не мають ніякого відношення до Збройних Сил України, а час навчання додатково зараховується у цивільних закладах вищої освіти після яких присвоюється офіцерське звання. Позивач має звання молодшого сержанта, а отже після закінчення, з його слів, вищого навчального закладу офіцерське звання не отримував. Крім того незрозумілим є де саме та коли навчався позивач. Згідно з записом №1 трудової книжки позивача він навчався в технікумі в період з 01 вересня 1995 року по 30 червня 1999 року. Інших доказів отримання освіти не має. Таким чином розрахунки позивача та висновок про 2,8 років страхового стажу, а також про виплату надбавки 10-15% згідно посилання на пункт 6 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року, є такими, що не відповідають нормам обчислення страхового стажу військовослужбовців. Вказує на те, що розрахунок наданий позивачем не відповідає чинному законодавству, а його страховий стаж складає період служби у Збройних Силах України, а саме: 4 роки, 1 місяць. Вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 28 липня 2016 року по 25 вересня 2020 року проходив військову службу за контрактом в Збройних Силах України на підставі наказу №49-РС від 28 липня 2016 року.

05 лютого 2018 року зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби, де проходив військову службу до 25 вересня 2020 року.

Звільнений з військової служби на підставі підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «По військовий обов`язок та військову службу», що підтверджується Витягом з Наказу №27-РС від 25 серпня 2020 року, військовим квитком серії НОМЕР_4 та записами в трудовій книжці № НОМЕР_5 , 19.

З 06 вересня 2016 року по 01 червня 2017 року приймав безпосередню участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції в ОТУ «Маріуполь» на території Донецької та Луганської областей м. Маріуполь Донецької області, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції №1027 від 26 квітня 2017 року, виданою тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_6 за підписом підполковника ОСОБА_2 .

З 09 жовтня 2018 року по 21 жовтня 2018 року брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, що підтверджується Довідкою № 732/737 від 21 вересня 2020 року. Дана довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій. 25 вересня 2020 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) №27-РС ОСОБА_1 було звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «а» (по закінченню терміну контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

25 вересня 2020 року на підставі наказу № 184 командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Запорізького об`єднаного міського військового комісаріату міста Запоріжжя.

За підсумками участі в антитерористичній операцій ОСОБА_1 було присвоєно статус учасника бойових дій, та видано посвідчення учасника бойових дій у 2017 році серії НОМЕР_7 .

Вважає, що під час проходження ним військової служби в лавах Збройних Сил України в період з 01 січня 2017 року по 25 вересня 2020 року йому не в повному обсязі виплачувалась надбавка за вислугу років, яка є складовою заробітної плати, у розмірі 35% від окладу у загальній сумі 53965,00 грн., на підтвердження чого наводить розрахунку своєї вислугу років.

Крім того, зазначає, що у зв`язку з тим, що не нарахована та невиплачена надбавка за вислугу років у загальній сумі 53965,00 грн. є заробітною платою, позивач вважає, що відповідач повинен виплатити йому середній заробіток по день фактичного розрахунку (по день винесення рішення).

Вказане зумовило звернення позивача до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Статтею 12 цього Закону визначено умови призначення пенсій за вислугу років. Пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

- по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше;

- з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Особам, які є особами з інвалідністю внаслідок війни, пенсія на визначених у цьому пункті умовах призначається незалежно від віку;

в) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом при досягненні 45-річного віку і за наявності в них вислуги 20 календарних років і більше, які звільняються з військової служби відповідно до Закону України "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються зі служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей";

г) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які займали посади льотного складу та плаваючого складу підводних човнів Збройних Сил не менше 20 років, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Зберігається право на пенсію за вислугу років для осіб, які були звільнені зі служби до набрання чинності Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та мають вислугу 20 років, у разі їх призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та подальшим їх фактичним звільненням з такої служби або прийняття на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці України, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Частиною другою статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

Аналогічне положення передбачено пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», а саме: До вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, під час призначення пенсії згідно з пунктом а статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Суд зауважує, що позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на пункт «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та вибірково цитує її положення частиною другою статті 17 цього Закону.

Разом з тим, частиною другою статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» чітко визначено коло осіб, яких стосується зарахування періоду навчання у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, зокрема, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи офіцерського складу, особи середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, позивач вказує на нормативні акти, які регулюють соціальне (пенсійне) забезпечення співробітників органів внутрішніх справ та не мають жодного відношення до Збройних Сил України.

Крім того, як вбачається із записів трудової книжки серії НОМЕР_8 від 13 серпня 1999 року, ОСОБА_1 навчався в технкікумі в період з 01 вересня 1995 року по 30 червня 1999 року, а інших доказів отримання вищої освіти матеріали справи не містить.

Як зазначалось вище, норми частини другої статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» чітко передбачають, що час навчання додатково зараховується у цивільних закладах вищої освіти, після яких присвоюється офіцерське звання.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Підпунктом 1 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено виплачувати надбавку за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 16.

У додатку 16 вказаної постанови визначені розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, зокрема, за вислугу років від 10 до 15 років передбачена надбавка у розмірі 35%.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог щодо зарахування до вислуги років позивача періодів його навчання у цивільних закладах вищої освіти, а іншого стажу його служби у Державній кримінально-виконавчій службі України та Збройних Силах України недостатньою для виплати надбавки у розмірі 35%, у заявлених вимогах щодо стягнення надбавки за вислугу років у розмірі 35% від окладу за період з 01 січня 2017 року по 25 вересня 2020 року за час проходження служби в органах Збройних сил України у загальній сумі 53 965 грн. та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з дня звільнення 25 вересня 2020 року по день прийняття рішення судом - у розмірі 27307 грн. також належить відмовити.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується, з огляду на те. що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог та звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 5, 9, 77, 139, 241, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Військова частина НОМЕР_2 Міністерства оборони України (адреса для листування: 71154, Запорізька область, Бердянський район, село Азовське, вул. Космічна, 53, В/Ч 1965, ) про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 17 травня 2021 року.

Суддя Д.В. Татаринов