Справа № 160/17509/20
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В.,
29.12.2020 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач (з урахуванням уточнень (вх. №8340/21 від 02.02.2021) просить суд:
02.03.2021 до суду надійшла відповідь на відзив (вх. №3556/21), в якій позивач зазначила, що у зв`язку з пандемією коронавірусу SARS-COV2 вона підприємницьку діяльність фактично не здійснювала, а, отже, реалізатором на час проведення перевірки не могла бути й висловила сумніви щодо дійсного проведення означеної перевірки. Додатково позивач наголосила на можливій фальсифікації документів, пов`язаних з перевіркою, звернувши увагу суду, зокрема, на зміст акта відмови від підписання акта перевірки, згідно з яким перевірка розпочалася 23.10.2020 о 09:45 та закінчилася 29.10.2020 о 17:00, тобто тривала 6 діб 7 годин і 20 хвилин, що є спробою спотворення доказів. Окрім того, ОСОБА_1 наголосила, що у спірному акті наявні посилання на касовий апарат MINI-T 400 ME, однак на підтвердження факту продажу вказаних в акті товарів відповідачем не наданого жодного доказу (зокрема, фіскального чеку).
У судове засідання 27.04.2021 позивач та представник відповідача не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сторони були належним чином повідомлені судом, що підтверджується наявними у справі матеріалами.
Позивачем подано до суду клопотання (вх. №6912/21 від 27.04.2021) про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Згідно з ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
У відповідності до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи наведені положення процесуального законодавства та клопотання позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець (далі ФОП) 09.03.1999, місцезнаходження: АДРЕСА_2 .
Позивач перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та видами його економічної діяльності є (код КВЕД): 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); 79.90 Надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у.
На момент виникнення спірних правовідносин ФОП ОСОБА_1 отримала від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області наступні ліцензії:
Фахівцями Головного управління ДПС у Дніпропетровській області у період з 23.10.2020 по 29.10.2020 на підставі наказу «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 )» №2599-п від 22.10.2020 та направлень від 23.10.2020 за №№3043, 3044 проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання законодавства у сфері обігу підакцизних товарів.
23.10.2020 фахівцями контролюючого органу складено акт відмови від отримання наказу на проведення перевірки та підпису у направленнях на перевірку, за змістом якого суб`єкт господарювання або інша уповноважена особа, а у випадку їх відсутності особа уповноважена здійснювати розрахункові операції (реалізатор ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) після ознайомлення відмовилися від отримання наказу від 22.10.2020 №2599-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 )» та підпису у направленнях від 23.10.2020 №2043 та №2044.
Згідно з означеним актом перевіркою встановлено факт реалізації алкогольних напоїв та тютюнових виробів на загальну суму 11 грн., а саме: горілки 0,1 л, на розлив за ціною 8 грн. 00 коп. та сигарети «Pull» 1 шт. за ціною 3 грн. 00 коп.
В ході проведення перевірки торгового об`єкта за адресою: АДРЕСА_5 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_2 ), встановлено реалізацію алкогольних напоїв за цінами нижчими, ніж встановлено діючим законодавством, реалізацію алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без дозвільних документів, яка надають статус місця громадського харчування та реалізацію тютюнових виробів поштучно, а саме: реалізація горілки 0,1 л, на розлив за ціною 8 грн. 00 коп.; реалізація сигарети «Pull» 1 шт. за ціною 3 грн. 00 коп.
Разом з тим, в пункті 12 акта перевірки наявна примітка про те, що чек на алкогольний напій та тютюнові вироби реалізатором не надано, а від пояснень реалізатор відмовився.
З огляду на викладене, перевіряючі контролюючого органу дійшли висновку про порушення позивачем ст. 15-3, ч.10 ст.18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» № 481/95ВР від 19.12.1995 та вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» № НОМЕР_4 від 30.10.2008.
Копії вищевказаних акта перевірки й додатків до нього, а також висновку до акту відповідачем направлено на юридичну адресу ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку та отримано останньою 05.11.2020 згідно із наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
26.11.2020 на підставі акта перевірки Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій за № 000115/04-36-09-03/ НОМЕР_2 .
Копію вищевказаного рішення відповідачем направлено на юридичну адресу ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку та отримано останньою 05.12.2020 згідно із наявною у матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Не погодившись із вищезазначеними актом та рішенням контролюючого органу, ОСОБА_1 звернулася за захистом своїх прав та інтересів до суду з означеним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Обов`язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).
Відповідно до підпункту 19-1.1.14 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, контролюючі органи здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів.
Згідно із п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючий орган має право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки встановлений статтею 80 ПК України.
Згідно п. 80.1 ст. 80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
За приписами п.п. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, у тому числі, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.
Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.
Підпунктом 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.
Реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів - продаж пива, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших об`єктах громадського харчування (п.п. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України встановлені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95ВР від 19.12.1995 (далі - Закон № 481/95-ВР).
Згідно з приписами ст. 1 Закону №481/95-ВР, у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування;
місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів;
мінімально роздрібні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються виходячи з мінімальних оптово-відпускних цін на цю продукцію та торговельної надбавки.
Згідно зі ст. 11-1 Закону № 481/95, встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення.
Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України.
Дата виготовлення наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається із шести цифр, перші дві з яких означають день, наступні дві - місяць, останні дві - рік такої дати.
Нанесення максимальної роздрібної ціни та дати виготовлення на упаковку тютюнових виробів, призначених для вивезення (експортування) за межі митної території України, здійснюється згідно з умовами відповідної угоди на експорт.
Відповідно до ч.20 ст.15 Закону № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
При цьому, однією з умов отримання ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (крім столових вин) є наявність зареєстрованого належним чином РРО (книг обліку розрахункових операцій) (ч. 35 ст. 15 Закону № 481/95-ВР).
Згідно із приписами статті 15-3 Закону № 481/95-ВР, забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів, зокрема, поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар).
Продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265 від 06.07.1995 (далі - Закон №265), суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції.
Статтею 2 Закону № 265 визначено, що розрахунковим документом є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» № 957 від 30.10.2008 (далі Постанова №957) встановлено розмір мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв.
Відповідно до пункту 1 розділу Примітки Постанови № 957 встановлено, що мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро - горілчаних виробів, віскі, рому та інших спиртових дистилятів та спиртних напоїв, одержаних шляхом перегонки зброджених продуктів з цукрової тростини, джину та ялівцевої настоянки, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п`ять зірочок, інших спиртових дистилятів та спиртових напоїв, у тому числі бренді ординарного, горілки виноградної, інших зброджених напоїв, сумішей із зброджених напоїв та сумішей зброджених напоїв з безалкогольними напоями різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.
Тому при розрахунку мінімальної ціни реалізації алкогольного напою, розрахунок проводиться з урахуванням міцності напою, який визначається у відсоткових показниках.
Враховуючи вимоги Постанови №957 (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), мінімальна роздрібна ціна на пляшку 0,5 л горілки 40% міцності встановлена з 02.10.2018 у розмірі 89,40 грн.
У відповідності до положень статті 17 Закону №481/95-ВР встановлено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів за наступні порушення та у наступних розмірах, а саме:
- у разі порушення вимог статті 15-3 цього Закону 6800 грн.;
Рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом - сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України (частина 4 статті 17 Закону № 481/95-ВР).

В силу приписів підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до ст.16 Закону № 481/95-ВР, контроль за дотриманням цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" визначає Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затверджений постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.2003 (далі - Порядок №790).

Пунктом 3 Порядку №790 передбачено, що до суб`єктів підприємницької діяльності, винних у вчиненні порушень, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірах, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів (п. 5 Порядку №790).

Таким чином, вказаними нормами передбачена відповідальність саме за продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці за відсутністю статусу суб`єкта господарювання громадського харчування та роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої

Тобто, з метою застосування штрафних санкцій визначальним фактом є встановлення саме факту продажу алкогольних напоїв.

В акті перевірки, що став підставою для прийняття оскарженого рішення та в якому вказано факт реалізації тютюнового виробу (сигарета 1 шт.) та алкогольного напою на розлив (0,1 горілки), посадовими особами не зазначено, яким чином такий факт було встановлено. Більш того, будь - які відомості щодо особи на посаді «реалізатор», в присутності якої перевірку проведено в акті перевірки відсутні, у зв`язку з чим ідентифікувати цю особу неможливо.

Щодо висновків акта перевірки про порушення вимог Закону № 481/95-ВР, в частині продажу поштучно тютюнових виробів, а також в частині продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без статусу суб`єкта господарювання громадського харчування за ціною нижчою, ніж встановлену роздрібну ціну за такий алкогольний напій (горілка), суд відзначає, що контролюючий орган на підтвердження наведених в акті перевірки тверджень надає лише фото, на якому зображений стакан з рідиною та одна цигарка.

Згідно із приписами ч. ч. 1, 2 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Надані відповідачем під час розгляду справи фотоматеріали не можуть бути прийняті судом в якості належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини, що зазначені в акті перевірки, оскільки в акті перевірки не зазначено про те, що під час проведення перевірки здійснювалася фотозйомка, вказані фотоматеріали не підтверджують самого факту продажу позивачем алкогольного напою та тютюнового виробу.

Разом з тим, той факт, що на вказаних фотоматеріалах зображено розташування алкогольних напоїв в магазині не може свідчити про порушення позивачем норм чинного законодавства, з огляду на те, що позивач мала ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, які на момент проведення фактичної перевірки були чинними.

Окрім того, контролюючим органом не надано доказів того, що під час проведення фактичної перевірки у відповідності до пункту 80.4 статті 80 ПК України були проведені контрольно-розрахункові операції, під час яких можливо б було встановити продаж позивачем тютюнових виробів та алкогольних напоїв з порушенням вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

У постанові від 20.07.2020 у справі № 820/4881/16 Верховний Суд за аналогічних обставин дійшов висновку, що відсутність розрахункових документів свідчить про відсутність факту продажу алкогольних напоїв.

Таким чином, суд не погоджується із доводами контролюючого органу про встановлений факт порушення позивачем вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», в частині продажу тютюнового виробу поштучно та продажу алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці за відсутністю статусу суб`єкта господарювання громадського харчування та роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.

Частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Натомість, відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення, не було надано до суду належних, достовірних та достатніх доказів того, що позивачем здійснювався продаж тютюнового виробу поштучно, а також продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці за відсутністю статусу суб`єкта господарювання громадського харчування та роздрібна торгівля алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої.

За таких обставин суд вважає, що висновки акта перевірки про порушення вимог статті 15, частини 10 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних, роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв», щодо реалізації пляшки горілки нижче мінімальної ціни та продажу алкогольного напою на розлив для споживання на місці є такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за № 000115/04-36-09-03/ НОМЕР_2 від 26.11.2020 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом.

Щодо позовних вимог ФОП ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування складеного Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області акта перевірки за № 54695/04-36-09-03/ НОМЕР_1 від 29.10.2020, суд зазначає таке.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає, що начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

В свою чергу, за своєю правовою природою акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені суб`єктом владних повноважень порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання та документом, на підставі якого приймається відповідне рішення.

Висновки акта перевірки не змінюють стану суб`єктивних прав особи, не породжують у неї додаткового обов`язку та не можуть безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі.

Також слід зауважити, що означений акт не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків.

Натомість, саме прийняте контролюючим органом рішення, на підставі такого акту є підставою для виникнення у позивача прав чи обов`язків.

Означену правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України №21-237а13 від 10.09.2013.

Таким чином, акт Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №54695/04-36-09-03/ НОМЕР_1 від 29.10.2020 не створює жодних правових наслідків для позивача, а тому не може порушувати її права чи інтереси.

З огляду на викладене, спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання протиправним та скасування зазначеного вище акта сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування складеного Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області акта перевірки за №54695/04-36-09-03/ НОМЕР_1 від 29.10.2020.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню судом.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України, про частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 242 - 246, 247, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_6 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, 17-А, м.Дніпро, 49000; ) про визнання протиправними та скасування акта перевірки, рішення про застосування фінансових санкцій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №000115/04-36-09-03/ НОМЕР_2 від 26.11.2020 про застосування фінансових санкцій.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Повний текст судового рішення складений 27.04.2021.

Суддя О.В. Царікова