Справа № 372/851/21
Суддя: Зінченко О. М.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/851/21
Провадження № 2-а-8/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі

Головуючого - судді Зінченко О.М.,

при секретарі Тищенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Костюк В.О. звернувся в суд із позовною заявою до Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Заявлені вимоги мотивує тим, 15.01.2021 року близько 16:30 год. позивач ОСОБА_1 рухався на власному автомобілі Opel Vivaro державний номерний знак НОМЕР_1 по проспекту Дніпровському в місті Українка Обухівського району Київської області у бік з`їзду на вулицю Соснову. Проїжджаючи повз будинок №3, позивач побачив як двоє або троє малолітніх хлопців, які стояли на протилежному боці дороги віком приблизно 12-14 років, почали кидати предметами, схожими на снігові криги у його автомобіль, при цьому влучивши не менше 4 разів по автомобілю, а саме по лобовому склу та кузову автомобіля з лівої сторони. Зупинивши автомобіль, та вийшовши з нього, позивач попрямував через проїжджу частину в бік цих дітей, з метою з`ясування причин їхньої хуліганської поведінки. Побачивши його, вони одразу кинулись тікати вниз, а саме у бік школи мистецтв, що розташована по вул. Сосновій 2-а. Зупинившись внизу та побачивши що позивач не робить спроби наздогнати їх, ці хлопці почали викрикувати нецензурні слова та показувати непристойні жести. Розвернувшись, позивач попрямував до свого автомобіля та після цього поїхав далі. В подальшому під час огляду автомобіля, ОСОБА_1 виявив пошкодження в місцях ударів кригою об автомобіль. Сума завданих внаслідок пошкодження збитків становить 10 300 (десять тисяч триста) гривень. Враховуючи вищевикладене позивач вважає, що в діях вказаних дітей вбачалися ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 15.01.2021 року працівниками поліції, які прибули на місце події було встановлено особи двох малолітніх учасників події, а також їх батьків. Малолітніми особами, які вчиняли протиправні дії є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Враховуючи те, що неповнолітні хлопці, які обкидали автомобіль ОСОБА_1 сніжками, а також виражались нецензурною лайкою та показували образливі жести в громадському місці не досягли віку адміністративної відповідальності, тому притягненню до відповідальності за ст. 184 КУпАП підлягають батьки дітей. 22 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про вчинення адміністративного правопорушення. 11.03.2021 року було отримано висновок про завершення перевірки по заяві ОСОБА_1 від 22.01.2021 року.Однак позивач вважає, вказаний висновок є протиправний та підлягає скасуванню.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив крім того просив в задоволенні заявлених вимог відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.01.2021 року близько 16:30 год. позивач ОСОБА_1 рухався на власному автомобілі Opel Vivaro державний номерний знак НОМЕР_1 по проспекту Дніпровському в місті Українка Обухівського району Київської області у бік з`їзду на вулицю Соснову. Проїжджаючи повз будинок №3, позивач побачив як двоє або троє малолітніх хлопців, які стояли на протилежному боці дороги віком приблизно 12-14 років, почали кидати предметами, схожими на снігові криги у його автомобіль, при цьому влучивши не менше 4 разів по автомобілю, а саме по лобовому склу та кузову автомобіля з лівої сторони. Зупинивши автомобіль, та вийшовши з нього, позивач попрямував через проїжджу частину в бік цих дітей, з метою з`ясування причин їхньої хуліганської поведінки. Побачивши його, вони одразу кинулись тікати вниз, а саме у бік школи мистецтв, що розташована по вул. Сосновій 2-а. Зупинившись внизу та побачивши що позивач не робить спроби наздогнати їх, ці хлопці почали викрикувати нецензурні слова та показувати непристойні жести. Розвернувшись, позивач попрямував до свого автомобіля та після цього поїхав далі. В подальшому під час огляду автомобіля, ОСОБА_1 виявив пошкодження в місцях ударів кригою об автомобіль.

Сума завданих внаслідок пошкодження збитків становить 10 300 (десять тисяч триста) гривень, що підтверджується копією рахунку-фактури (а.с.10).

В день події, а саме 15.01.2021 року працівниками поліції, які прибули на місце події було встановлено особи двох малолітніх учасників події, а також їх батьків. Малолітніми особами, які вчиняли протиправні дії є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Матір`ю неповнолітнього ОСОБА_2 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

22 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 184 КУпАП батьків двох малолітніх учасників події, у зв`язку з недосягенням малолітніх віку притягнення до адміністравтиної відповідальності.

11.03.2021 року позивачем було отримано висновок про завершення перевірки по заяві ОСОБА_1 від 22.01.2021 року.

Не погоджуючись з отриманим висновком позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Приписами частини 1 ст. 19 КАС України визначений перелік публічно-правових спорів на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, пунктом 1 вказаної норми передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовим спором є спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Водночас завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ст. 2 КАС України).

З огляду на вищевказані норми, суд зазначає, що адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, обов`язковою умовою для визнання дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними, а також зобов`язання останнього вчинити певні дії (як спосіб відновлення порушених прав, свобод та інтересів) є наявність факту порушення вказаними діями/бездіяльністю прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Як встановлено судом, позивач звернувся з цим позовом до суду, оскільки вважає що бездіяльністю відповідача порушено його права та законні інтереси, оскільки не складено протокол на осіб які відповідають за вчинки своїх неповнолітніх дітей, в результаті яких автомобіль позвиача було пошкоджено.

Ураховуючи вищевикладене, вирішуючи питання чи порушуються оскаржуваною бездіяльністю (яка полягає у нескладенні протоколу про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 184 КУпАП України) суб`єкта владних повноважень права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача, суд виходить з наступного.

Положеннями ст.184 КУпАП передбачено, що у разі ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, такі особи несуть адміністративну відповідальність.

Разом з цим, як було з`ясовано судом позивачу ОСОБА_1 в результаті протиправних дій малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було завдано матеріальної шкоди, та в діях останніх наявний склад правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, однак вони не досягли віку адміністративної відповідальності, а відтак відповідальності підлягають батьки за ст..184 КУпАП.

При цьому, слід зауважити, що причинно-наслідковий зв`язок між діями малолітніх ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та пошкодженнями завданими майну позивачу не встановлювалась, оскільки протокол про адміністративне правопорушення посадовими особами поліції відносно батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не складався.

Разом з цим, суд зазначає, відповідно до приписів ст. 251 КУпАП наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини встановлюються на підставі доказів у справі про адміністративне правопорушення, зокрема, даних протоколу про адміністративне правопорушення. При цьому, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом п. 1 ст. 255 КУпАП України у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати: уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції), у т.ч. за ст. 184 КУпАП.

Отже, з наведеного слідує, що складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суб`єкт владних повноважень не вправі встановлювати наявність події та складу адміністративного правопорушення, за ст.184 КУпАП, оскільки дана категорія справ про адміністративні правопорушення відносить виключно до компетенції суду.

Відповідно до приписів пункту 17 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 року №1376 у разі вчинення адміністративного правопорушення неповнолітньою особою віком від чотирнадцяти до шістнадцяти років протокол про адміністративне правопорушення складається стосовно одного з батьків неповнолітньої особи або особи, яка їх замінює, відповідно до частини третьої статті 184 КУпАП.

У разі вчинення неповнолітньою особою віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 121 - 127, частинами першою, другою і третьою статті 130, статтею 139, частиною другою статті 156, статтями 173, 174, 185, 190 - 195 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення складається стосовно цієї особи.

Відповідно до пункту 18 Інструкції протокол про адміністративне правопорушення та матеріали про вчинене адміністративне правопорушення відповідно до статті 257 КУпАП надсилаються (надаються) органу (посадовій особі), уповноваженому (їй) розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Таким чином, у передбачених законом випадках, зокрема, по факту правопорушення та завдання матеріальних збитків позивачу, відповідальність за яке передбачена КУпАП, дії щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язком посадових осіб Національної поліції, а зафіксовані у цьому протоколі обставини адміністративного правопорушення оцінюються уповноваженим на те органом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення (в даному випадку судом) у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами та обставинами справи.

Крім того в оскаржуваному висновку суб`єкт владних повноважень зазначає, що з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проведено профілактичні бесіди виховного характеру щодо недопущення проявів хуліганської поведінки в подальшому. Тобто, суб`єкт владних повноважень встановив причетність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до вчинення правопорушення та складу і ознак адміністративного правопорушення, однак не склав протокол про адміністративне правопорушення на батьків правопорушників.

При цьому, варто зазначити, що дії уповноваженої особи щодо фіксування обставин та особи адміністративного правопорушення самі по собі не несуть жодних правових наслідків для особи відносно якої його було складено.

Водночас, на думку суду, бездіяльність посадових осіб Національної поліції щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення по факту невиконання батьками своїх обов`язків, за наявності підстав вважати, що неповнолітніми особами було вчинено адміністративного правопорушення фактично позбавляє можливості оцінити правомірність дій цих осіб, встановити дійсні обставини події та притягнути до відповідальності винних осіб.

За наведених обставин та урахуванням того, що механічні ушкодження транспортному засобу позивача було заподіяно внаслідок дій неповнолітніх осіб, які не досягли віку цивільної правоздатності, а тому відповідною бездіяльністю відповідача порушуються законні права та інтереси позивача, зокрема, щодо вирішення питань пов`язаних з відшкодуванням завданих збитків.

Разом з цим, суд зазначає, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено право особи, права та свободи якої було порушено, на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до п. 4 частини другої ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З огляду на зазначене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що у даному випадку ефективним способом порушеного права позивача буде скасування висновку та зобов`язання відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 184 КУпАП та передати його до суду розгляду по суті.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок Інспектора СЮП ВП Обухівського РУП ГУНП в Київській області Ковтуненка В.О. по повідомленню ОСОБА_1 від 12 лютого 2021 року.

Зобов`язати Обухівське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області скласти протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення по заяві ОСОБА_1 від 22 січня 2021 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи в порядку письмово провадження, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко