Справа № 240/3151/21
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
17 травня 2021 року м. Житомир справа № 240/3151/21
категорія 102090000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Майстренко Н.М.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною відмову виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 04.02.2021 у знятті з реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , 1965 року народження, з підстав відсутності згоди власника/співвласників житла , наймача, членів сім`ї наймача;
- зобов`язати виконавчий комітет Бердичівської міської ради зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , 1965 року народження, за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди власника/співвласників житла, наймача, членів сім`ї наймача - ОСОБА_2 , 1968 року народження, та ОСОБА_3 , 1987 року народження;
- визнати протиправною відмову виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 04.02.2021 в реєстрації місця проживання в кв. АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , 1965 року народження, з підстав відсутності згоди власника/співвласників житла, наймача, членів сім`ї наймача;
- зобов`язати виконавчий комітет Бердичівської міської ради зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 , 1965 року народження, за адресою: АДРЕСА_2 , без згоди власника/співвласників житла, наймача, членів сім`ї наймача - ОСОБА_2 , 1968 року народження, та ОСОБА_3 , 1987 року народження.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відмова відповідача в знятті/реєстрації місця проживання є протиправною та порушує його права та інтереси.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 04.03.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження)
Відповідач у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що в порушення норм чинного законодавства позивачем при подачі документів до центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Бердичівської міської ради не було долучено військово-обліковий документ та відсутня відмітка про взяття на військовий облік (даний факт не спростовується позивачем), а також не надано згоду власника житла, а тому відділ з питань державної реєстрації виконавчого комітету Бердичівської міської ради правомірно відмовив позивачу у знятті з реєстрації та реєстрації місця проживання.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, з врахуванням положень ст. 263 КАС України.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Судом встановлено, що позивач 04.02.2021 звернувся до відділу з питань державної реєстрації Бердичівської міської ради Житомирської області із заявою про реєстрацію свого місця проживання, додавши до заяви квитанцію про сплату адміністративного збору, ордер.
Відділом з питань державної реєстрації виконавчого комітету Бердичівської міської ради 04.02.2021 було відмовлено у реєстрації місця проживання позивача на підставі ч. 2 ст. 38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1999 №2232-ХІІ (зі змінами та доповненнями), пп. 5 п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207, п. 58 Порядку організації та ведення військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затверджених постановою КМУ від 07.12.2016 №921, у зв`язку із відсутністю військово-облікового документу та відмітки про взяття на військовий облік, а також відсутністю документів, що підтверджують право на проживання, згоди валсника/співвласників житла. Заявник надав ордер, термін дії якого закінчився.
Також позивач звернувся до відповідача із заявою про зняття з реєстрації місця проживання. Відділом з питань державної реєстрації виконавчого комітету Бердичівської міської ради 04.02.2021 було відмовлено позивачу у знятті з реєстрації місця проживання у зв`язку з неможливістю проведення реєстрації місця проживання відповідно до пп. 4, 5 п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" (надалі - Закон) відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.
Відповідно до статті 2 Закону громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.
У статті 3 Закону визначено, що реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Орган реєстрації - це виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Частиною першою статті 6 Закону встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.
При цьому частиною третьою статті 6 Закону визначений перелік документів, які особа подає для реєстрації до органу реєстрації, зокрема:
- документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження;
- квитанцію про сплату адміністративного збору;
- документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації;
- військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
Частиною восьмою статті 6 Закону встановлено, що забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів.
Також статтею 9 Закону визначені підстави для відмови в реєстрації, зокрема, якщо:
- особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію;
- у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними;
- для реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку.
Механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також форми необхідних для цього документів встановлено Правилами реєстрації місця проживання і Порядком передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207 (далі - Правила).
Відповідно до пункту 1 ці Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.
Пунктами 3-4 Правил передбачено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.
Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання.
Реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена одночасно із зняттям з попереднього місця проживання.
Відповідно до пункту 8-9 Правил документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративні послуги".
Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.
Пунктом 11 Правил передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо:
- особа не подала необхідних документів або інформації;
- у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;
- звернулася особа, яка не досягла 14 років.
Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Згідно з пунктом 18 Правил для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:

1) заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;

2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження. Реєстрація місця проживання дітей, які є іноземцями чи особами без громадянства, здійснюється за умови внесення даних про дітей до посвідки на постійне або тимчасове проживання їх батьків та копії свідоцтва про народження. Документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору (у разі реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з попереднього місця проживання адміністративний збір стягується лише за одну послугу);

4) документи, що підтверджують:

- право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників);

- право на перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи, - довідка про прийняття на обслуговування в спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту особи за формою згідно з додатком 9, копія посвідчення про взяття на облік бездомної особи, форма якого затверджується Мінсоцполітики (для осіб, які перебувають на обліку у цих установах або закладах);

- проходження служби у військовій частині, адреса якої зазначається під час реєстрації, - довідка про проходження служби у військовій частині, видана командиром військової частини за формою згідно з додатком 10 (для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби);

5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку);

6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Органи реєстрації місця проживання чи перебування осіб (крім випадків, передбачених Кабінетом Міністрів України) зобов`язані здійснювати реєстрацію за місцем проживання або перебування чи зняття з реєстрації призовників, військовозобов`язаних та резервістів лише в разі наявності в їхніх військово-облікових документах позначок відповідних районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України відповідно про зняття з військового обліку або про перебування на військовому обліку за місцем проживання (ч.2 ст.38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Судом встановлено та визнається сторонами, що позивач 04.02.2021, звертаючись до відповідача із заявою про реєстрацію його місця проживання, подав лише квитанцію про сплату адміністративного збору та ордер.

Суд погоджується з рішенням відповідача про відсутність підстав для задоволення поданих позивачем заяв, зважаючи на те, що ним не було подано усіх необхідних документів для проведення цих дій.

Як було вже зазначено, сторонами не заперечується, що позивачем для реєстрації місця проживання не був поданий військово-обліковий документ з відміткою про взяття на військовий облік, а відтак цей факт є достатньою самостійною підставою для визнання оскаржуваної відмови законною.

Що ж стосується висновку відповідача про відсутність документів, що підтверджують право на проживання в житлі, то з цього приводу суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 58 Житлового кодексу Української РСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Наведене свідчить, що ордер є єдиною підставою саме для вселення у житлове приміщення.

Відповідно до виданого ордера в передбачене у ньому житлове приміщення вселяються як громадянин, що одержав ордер, так і члени його сім`ї, зазначені в ордері. Згідно п. 72 Правил квартирного обліку при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації.

З матеріалів справи вбачається, що ордер №187 видано позивачу та членам його сім`ї 22.08.1988 року.

Оскільки ордер є підставою для вселення особи та вказаних в ньому членів сім`ї особи в житлове приміщення, то вказане вище дає підстави для висновку, що позивачем своєчасно реалізовано (пред`явлено) ордер з метою вселення в квартиру кв. АДРЕСА_2 .

Проте з 03.01.2004 позивач був знятий з реєстрації у цій квартирі, зважаючи на що наймачами вищезазначеної квартири стали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Оскільки позивач у 2004 році внаслідок зняття з реєстрації втратив право користування квартирою, про яку йдеться, ці обставини є такими, що передбачають необхідність надання позивачем для реєстрації місяця проживання згоди власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї, чого ним зроблено не було.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач, визнавши той факт, що ним не було подано усіх необхідних документів для здійснення реєстрації місця проживання, оскільки не було подано військово-облікового документу, фактично просить на майбутнє зобов`язати відповідача зареєструвати його місце проживання без згоди власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї.

Захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, що має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами. Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності відповідного органу щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні наслідки.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за встановленими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Оскільки вимога позивача зобов`язати відповідача зареєструвати його місце проживання без наявності певних документів звернена на майбутнє, суд дійшов висновку, що на даний час права позивача у цій частині не порушені, оскільки відповідач ще не ухвалював рішення про відмову у вчиненні цих дій тільки з підстав відсутності згоди власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї, а тому суд вважає, що позовні вимоги з обраних позивачем підстав також є передчасними.

Отже, суд наділений повноваженнями надати правову оцінку конкретному рішенню суб`єкта владних повноважень, яким у даній справі є рішення від 04.02.2021 про відмову у знятті з реєстрації та реєстрації місця проживання позивача у кв. АДРЕСА_2 .

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана у даній справі відмова виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 04.02.2021 у знятті та реєстрації місця проживання позивача є правомірною, оскільки позивачем не було подано усіх необхідних документів для вчинення цих дій, зважаючи на що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати зі сплати судового збору стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246, 263 КАС України,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 17.05.2021.

Суддя Н.М. Майстренко