Справа № 160/12333/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Зв`язок України" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Ухвалою суду від 16.12.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідач надав до суду відзив, у якому просив у задоволенні позовної заяви відмовити посилаючись на те, що підставою визнання нереальності господарської операції між позивачем і його контрагентом ТОВ «Сокта» є вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2018 року по справі №204/2342/18.
Позивачем подано відповідь на відзив, в обгрунтування якої зазначено, що відповідачем не спростовано того, що до 15.09.2016 року від імені ТОВ «Сокта» діяв директор- ОСОБА_1 , що вказано в акті відповідача (сторінка 4), вирок його не стосується, а вирок постановлено відносно ОСОБА_2 , з якою позивач не мав жодних взаємовідносин.
Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.
Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг.
Згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.
Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
З матеріалів справи вбачається, що право на нарахування податкового кредиту виникло із взаємовідносин між позивачем та ТОВ «Сокта», що підтверджується:
При досліджені судом доказів по справі, встановлено, що первинні документи по своїй суті та оформленню відповідають нормам:
- Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-IV (із змінами та доповненнями);
- п.2. ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (із змінами та доповненнями);
- п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95р. за №168/704 3акону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (із змінами та доповненнями);
- складені на паперових носіях під час здійснення господарських операцій з придбання товарів/послуг; - призвели до виникнення юридичних наслідків - змін в зобов`язаннях підприємства, проведення розрахунків та ін.; підтверджують факт придбання послуг.
Щодо тверджень відповідача, відносно нереальності операцій позивача та ТОВ «СОКТА», суд не погоджується з ними, виходячи з наступного.
Податковим органом не проведено жодної зустрічної перевірки з питання правомірності декларування підприємством-контрагентом податкових зобов`язань з урахуванням наданих для перевірки документів.
Отже, суб`єктивне мислення податкового органу «ставлення під сумнів проведення господарських операцій» не може бути підставою для позбавлення права платника податків на податковий кредит.
Чинне податкове законодавство не ставить в залежність право ТОВ «Зв`язок України» на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.
Крім того, згідно ст.61 Конституції України - юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
У зв`язку з наявністю всіх документів, що підтверджують господарські взаємовідносини, як вбачається, підставою для встановлення порушень, - є результати аналізу податкової звітності ТОВ «СОКТА».
Отже, ГУ ДПС у Дніпропетровській області посилається на неконкретизовану інформацію стосовно діяльності ТОВ «Зв`язок України». Так, не має жодного посилання на достовірність дослідження господарської діяльності ТОВ «СОКТА» на підставі поданої фінансової та податкової звітності, неконкретизованої податкової інформації, законність та юридичну значимість таких досліджень та висновків стосовно поданих податкових декларацій ТОВ «Зв`язок України».
Чинне податкове законодавство не ставить в залежність право ТОВ «Зв`язок України» на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.
За приписами п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.
Натомість, контролюючий орган не посилається на жоден акт та не надає правової оцінки, юридичної значимості аналізу звітності контрагентів стосовно ТОВ «Зв`язок України», у тому числі як підстав, для відповідальності за діяльність контрагента та такого визначення як «обриву ланцюга постачання» (постачання за результатами аналізу звітності з податку на додану вартість).
Крім того, контрагент, ТОВ «СОКТА», мав можливість прибрати послуги без податку на додану вартість - від неплатників податку на додану вартість.
ТОВ «Зв`язок України» мало господарські взаємовідносини з ТОВ «СОКТА» - зазначені взаємовідносини відображені у податковій звітності та має в наявності усі документи, що підтверджують право на формування податкового кредиту та достовірність формування податкових зобов`язань та не порушувало вимог Податкового кодексу України по зазначеним взаємовідносинам.
Станом на теперішній час, жодного акту контролюючим органом відносно ТОВ «СОКТА» не складено.
На момент проведення господарських операцій ТОВ «СОКТА» знаходилось на обліку як платник податків так і як платник податку на додану вартість, мало право на оформлення податкових накладних та на даний період теж зареєстровано. Державну реєстрацію не скасовано.
Суд не погоджується з висновками відповідача, що нереальність господарських операцій позивача та ТОВ «СОКТА» підтверджуються вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2018 року у справі №204/2342/18.
Як встановлено судом правовідносини між позивачем та ТОВ «Сокта» відбувались до 28.07.2016 року. Від ТОВ «Сокта» діяв директор ОСОБА_1 , яким підписано всі первинні документи. Вирок суду по кримінальній справі №204/2342/18 постановлено відносно директора ОСОБА_2 , яка стала директором 14.09.2016 року. Отже, даний вирок не може братись судом як належний та допустимий доказ.
Згідно із ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В ході розгляду адміністративної справи, судом встановлено, що відповідач діяв у порушення ч.2 ст.2 КАС України, і тому податкове повідомлення рішення підлягає скасуванню.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, з системного аналізу норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовна заява є обгрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1921грн. 00коп., що підтверджується платіжним дорученням №168 від 25.09.2019 року, підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 241 - 246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Зв`язок України" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова