Справа № 640/8047/19
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 року м. Київ № 640/8047/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянув в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити дії,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві, які полягають у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити обчислення, нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком у відповідності до статей 27, частин 1, 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції, чинній з 01.01.2018 по 31.12.2018, із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2016 та 2017 роки з дня призначення пенсії за віком, тобто з 17.09.2018;

- зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити обчислення, нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги передбаченої п. 7-1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день призначеної пенсії за віком.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.05.2019 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та запропоновано відповідачу надати відзив протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві.

Відповідач у наданому відзиві на позовну заяву проти позову заперечує, посилаючись при цьому на те, що в рамках спірних правовідносин мають місце обставини переведення позивача з одного виду пенсії на інший, внаслідок чого підстави для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки (як у випадку призначення пенсії вперше) відсутні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Як зазначає позивач в позовній заяві та не було заперечено і спростовано відповідачем в наданому відзиві, 20.12.2010 позивач звільнилась за власним бажанням з посади вчителя початкових класів Спеціалізованої школи №196 м. Києва, за результатами чого їй була призначена пенсія за вислугою років відповідно до абз.2 ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Разом із тим, 27.12.2010 позивач знову була прийнята на посаду вчителя початкових класів тієї ж школи, а тому відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивач втратила право на отримання пенсії. З 27.12.2010 пенсія за вислугу років позивачу не нараховувалась і не виплачувалась, що також між сторонами не є спірним.

14 вересня 2018 року позивач досягла віку, з якого відповідно до абз.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виникає право на призначення пенсії за віком.

17 вересня 2018 року позивач подала до ГУ ПФУ в м. Києві заяву, якою просила призначити пенсію за віком.

Згідно пояснень відповідача, викладених у відзиві, з 17.09.2018 позивач отримує пенсію за віком відповідно за Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В той же час, на звернення позивача №Н-1517 від 05.02.2019 стосовно питання призначення (перерахунку) пенсії з 17.09.2018, ГУ ПФУ у м. Києві листом від 13.02.2019 №29079/02/Н-1517 повідомило позивача про те, що пенсія за віком призначена позивачу виходячи з показника середньої заробітної плати за три календарні роки (2014-2016).

У зв`язку зі здійсненням відповідачем перерахунку пенсії за вислугу років та призначення пенсії за віком із урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки (2014 - 2016), а не призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за два календарні роки (2016 - 2017) позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суть спору зводить до того, що на переконання позивача, призначення пенсії на загальних підставах за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі також Закон №1058) (після призначеної пенсії за вислугу років), слід рахувати, як призначення пенсії вперше із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2016-2017 pp., в той час як на переконання відповідача, в рамках даного юридичного спору має місце саме переведення позивача з одного виду пенсії на інший, внаслідок чого врахуванню підлягає заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначена(ий) в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стосовно позовних вимог в частині визнання протиправними дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

В матеріалах справи відсутні докази прийняття відповідачем окремо визначеного рішення про застосування показника середньої заробітної плати (доходу) по відношенню до позивача, який враховувався під час перерахунку (попередньо призначеної) пенсії за вислугу років.

Разом з тим, оскільки позивач наполягала на вчиненні відповідачем таких дій, а у відзиві на позовну заяву представником відповідача самостійно зазначено, що при переведенні працівника з пенсії за вислугу років на пенсію за віком така особа матиме право на врахування страхового стажу, набутого після призначення (попереднього перерахунку) пенсії за вислугу років та обчислення пенсії з урахуванням заробітку за період, визначений статтею 40 Закону № 1058, однак при цьому буде застосовано показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час перерахунку пенсії за вислугу років, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до висновку, що в рамках спірних правовідносин відповідачем було вчинено дії по нарахуванню позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2014-2016 роки.

Частиною 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Як зазначає позивач та не було спростовано відповідачем з посиланням на належні і допустимі докази, ОСОБА_1 , не висловлювала бажання щодо врахування заробітної плати при призначенні пенсії, в порядку, визначеному ч.3 ст.45 вказаного вище закону.

За таких обставин, дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2014-2016 роки не можна вважати правомірними, оскільки лише за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовувати норми ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання відповідача вчинити дії, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (ст. 44 Основного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де, в тому числі: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Відповідно до абз.2 п.41 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1058-IV, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Водночас, як вже зазначалось, ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV установлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV.

Однак в рамках спірних правовідносин, має місце призначення іншої пенсії (за віком) за іншим законом (Закон №1058-IV), а ніж було призначено до цього (за вислугу років відповідно до Закону № 1788), а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за 2016 та 2017 роки, відповідно до Закону №1058-IV.

Зокрема, суд звертає увагу, що з 20.12.2010 по 27.12.2010 позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно Закону №1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії.

В той же час, для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV позивач звернулась вперше 17.09.2018.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 по справі № 876/5312/17.

Отже, у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

При цьому, суд не вбачає правових підстав для вказання відповідачу конкретних норм на підставі яких необхідно здійснити обчислення, нарахування та виплату пенсії, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що за наслідками набрання даним рішенням законної сили, з урахуванням доводів суду, викладених у мотиваційній частині, відповідні дії органом Пенсійного фонду будуть здійснені з порушенням норм, що регулюють спірні правовідносини.

Позовні вимоги в частині зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві здійснити обчислення, нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги передбаченої п. 7-1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день призначеної пенсії за віком, задоволенню не підлягають, як передчасні, адже в матеріалах справи відсутні докази відмови відповідача у здійсненні на користь позивача відповідного нарахування і виплати грошової допомоги.

Оскільки дії, передбачені п. 7-1 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відносяться до виключної компетенції відповідача, а в матеріалах справи відсутні докази відмови ГУ ПФУ позивачу у вчиненні таких дій, суд не вбачає підстав для втручання у виключні повноваження відповідача за відсутності між сторонами спору в цій частині.

При цьому, позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача в цій частині позивачем не заявлено.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу позивача, який має значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір в сумі 1536,80 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768,40 грн.

Підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутні, оскільки до матеріалів справи не надано доказів, які б підтверджували зв`язок сплачених позивачем коштів адвокату в сумі 6500 грн згідно квитанції до ПКО серії 01АААІ №193100 із даною справою.

При цьому, а ні позивачем, а ні адвокатом не пояснено суду доцільності долучення до матеріалів справи копії договору про надання правової (правничої) допомоги і квитанції до ПКО серії 01АААІ №193100, адже ордер серії КС №293975 посилань на такий договір в собі не містить.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які полягають у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити обчислення, нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2016 та 2017 роки з дня призначення пенсії за віком, тобто з 17.09.2018.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім грн 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович