Справа № 520/5539/21
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

13 травня 2021 р. справа № 520/5539/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Старосєльцевої О.В., розглянувши у порядку ст.287 КАС України за правилами письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), третя особа приватний виконавець Бабенко Дмитро Анатолійович про скасування постанов, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, боржник, громадянин) у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги про: 1) скасування постанови Старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Грецького Д.Є. від 07.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору винесену при виконанні виконавчого листа № 2-6598/2010 виданий 21.12.2011р. Дзержинським районний судом м. Харкова про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк», (АСВП № 51717516); 2) скасування постанови Старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Грецького Д.Є. від 02.10.2020 року про відкриття виконавчого провадження (АСВП № 63186004); 3) стягнення на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 сплаченої суми судового збору в розмірі 1816,00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, ; 4) стягнення на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) м. Харків, майдан Захисників України, 7/8, .

Аргументуючи ці вимоги зазначив про протиправність оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження, оскільки державним виконавцем порушено вимоги ч. 1 ст. 24 та ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", вимоги п.п. 14, 15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5.

13.05.2021 р. представником позивача було подано клопотання про розгляд справи без його участі, а також зазначено, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач, Московський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), подав відзив на адміністративний позов, в якому проти позову заперечував у зв`язку з тим, що всі дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України "Про виконавче провадження", а тому просив суд відмовити в задоволенні позову.

13.05.2021 р. представником відповідача подано клопотання про розгляд справи без його участі, а також зазначено, що проти розгляду справи в письмовому провадженні він не заперечує, та просив суд відмовити в стягненні витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, своїх письмових пояснень до суду не надала.

З огляду на приписи ч.9 ст.205 КАС України, суд дійшов висновку, що справа має бути розглянута в порядку письмового провадження.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

На виконанні Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження відкрите 19.07.2016 року № 51717516 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6598/2010 виданого 21.12.2011р. Дзержинським районний судом м. Харкова про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк», в особі Харківської філії АБ «Укргазбанк».

Виконавчий документ повернуто стягувачу 07.09.2020 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

07.09.2020 року старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Грецьким Д.Є. винесено постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні 51717516, якою постановлено стягнути виконавчий збір у розмірі 25786,21 грн. з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

02.10.2020 року Старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Грецьким Д.Є. на підставі постанови про стягнення виконавчого збору № 51717516 від 07.09.2020 року, виданої Московським відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відкрито виконавче провадження № 63186004 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Разом з тим, 11.09.2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитром Анатолійовичем відкрито виконавче провадження №63020368 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6598/2010, виданого 21.12.2011 Дзержинським районним судом м. Харкова. Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Також, 11.09.2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитром Анатолійовичем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди (виконавчого збору) у розмірі 19178,86 грн. та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження на суму 300,00 грн.

20.11.2020 року боржником ОСОБА_1 по виконавчому листу № 2-6598/2010 виданий 21.12.2011р. Дзержинським районний судом м. Харкова було сплачено повністю суму боргу, витрати виконавчого провадження, виконавчий збір (винагорода приватного виконавця) у розмірі 214 462,90 грн.

Погашення всієї заборгованості підтверджується квитанцією № 22 від 20.11.2020 року АТ «Державний Ощадний Банк України».

23.11.2020 року Приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку із повним фактичним виконанням рішення суду.

Не погоджуючись з постановами Старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Грецького Д.Є. від 07.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору та від 02.10.2020 року про відкриття виконавчого провадження (АСВП № 63186004), заявник ініціював даний спір.

Стосовно строку звернення до суду, суд вважає, що строк звернення до суду з даним позовом позивачем не пропущено, оскільки копії оскаржуваних матеріалів виконавчого провадження позивачем отримано 29.03.2021 року на адвокатський запит від 18.03.2021 року, а до суду позивач звернувся 02.04.2021 року, тобто в межах десятиденного строку з дня коли дізнався про порушення своїх прав.

Вирішуючи спір по суті суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зміст та обсяг повноважень державного виконавця з приводу виконання рішень судів, а також спосіб та порядок реалізації цих повноважень визначені, насамперед, приписами Закону України Про виконавче провадження, у розумінні ч.1 ст.1 якого виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

05.10.2016р. набрав чинності Закон України Про виконавче провадження від 02.06.2016р. №1404-VIII (далі за текстом - Закон від 02.06.2016р. №1404-VIII).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII).

Згідно ст.5 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

Відповідно до ст.10 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII під заходами примусового виконання рішень розуміють: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ст.26 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. року АТ «Державний Ощадний Банк України».

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII зазначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII зазначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно абз.1 та 3 ч.4 ст.27 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Згідно з п. 5 ч. 5 ст. 27 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII зазначено, що виконавчий збір не стягується: у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Згідно ч.8 ст.27 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Так, з аналізу вищенаведених норм Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Слід зазначити, що законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми.

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання рішення.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII зазначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч.3 ст.40 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Як зазначалося вище, виконавчий документ (виконавчий лист № 2-6598/2010 виданий 21.12.2011р. Дзержинським районний судом м. Харкова) повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону у зв`язку з поданням письмової заяви про повернення виконавчого документа.

При цьому, державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача присуджених сум за вищевказаним виконавчим документом, що призвели до фактичного виконання рішення суду.

В свою чергу, стягнення за вказаним виконавчим документом відбулось в межах виконавчого провадження відкритого 11.09.2020 року Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитром Анатолійовичем за №63020368 з примусового виконання виконавчого листа № 2-6598/2010, виданого 21.12.2011 Дзержинським районним судом м. Харкова.

Сум винагороди приватного виконавця (виконавчий збір) позивачем сплачено в повному обсязі.

Протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до п.21 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені ч.1 ст.40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Отже, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувача виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

Отже, у разі стягнення виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника, будуть створюватись умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 19.06.2019 у справі №824/172/18-а.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2540/3203/18 наголошується, що виконавчий збір за своїм змістом є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Враховуючи наведене, дії Московського ВДВС щодо стягнення з позивача виконавчого збору, який також стягнуто приватним виконавцем створюють умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Таким чином, у старшого державного виконавця Московського ВДВС у м. Харкові Грецького Д.Є. відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений в постанові про стягнення виконавчого збору від 07.09.2020 року, як наслідок така постанова не відповідає вимогам ст.ст. 4, ч.1 ст. 28, ст. 27 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону від 02.06.2016р. №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як стверджує позивач у своїй позовній заяві, оскаржувані постанови йому надіслано не було, про їх існування його не повідомлено, що, в свою чергу, не спростовано відповідачем.

Окрім того, положеннями ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802) встановлено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Як вбачається з оскаржуваних постанов, держаним виконавцем зазначено наступну адресу боржника: АДРЕСА_2 .

Проте, матеріалами справи підтверджено, що на момент винесення оскаржуваних постанов позивач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , з 06.12.2017 року по теперішній час.

Проте, матеріали справи не містять жодного доказу щодо вчинення чи проведення державним виконавцем будь-якої виконавчої дії, окрім відкриття виконавчого провадження спрямованої на встановлення місцезнаходження боржника або місцезнаходження його майна.

За таких обставин, під час винесення оскаржуваних постанов виконавцем порушено вимоги ч. 1 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність постанови про стягнення виконавчого збору від 07.09.2020 року, у зв`язку з чим, і відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження №63186004 щодо стягнення виконавчого збору з позивача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України зазначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат зі сплати судового збору здійснюється в порядку ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача в розмірі 1816,00 грн.

Питання щодо розподілу витрат на професійну (правничу) допомогу в розмірі 7000 грн., що заявлено позивачем у позовній заяві, судом буде вирішуватися в порядку передбаченому ч. 7 ст. 139 КАС України, оскільки на час розгляду даної справи жодних доказів понесення цих витрат позивачем до суду не надано.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Скасувати постанову Старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Грецького Дмитра Євгеновича від 07.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору винесену при виконанні виконавчого листа № 2-6598/2010 виданого 21.12.2011 року Дзержинським районний судом м. Харкова.

Скасувати постанову Старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Грецького Дмитра Євгеновича від 02.10.2020 року про відкриття виконавчого провадження (АСВП № 63186004).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (61001, м. Харків, майдан Захисників України, буд. 7/8, ) сплачену суму судового збору в розмірі 1816,00 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 00 копійок).

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України та у строк згідно з ч. 6 ст. 287 КАС України, а саме: протягом 10 днів з дати проголошення (підписання).

Роз`яснити, що рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України, а саме: після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Старосєльцева