Справа № 140/1915/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/1915/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «СМВ-Транс» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «СМВ-Транс» (далі - позивач, ПП «СМВ-Транс») звернулося з адміністративним позовом до Поліської митниці Держмитслужби (далі - відповідач, Поліська митниця) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми «Р» від 21.08.2020 №19, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання», код платежу 15010100 - 16826,94 грн, в т.ч.: 13461,55 грн податкове зобов`язання, 3365,39 грн штрафна санкція; від 21.08.2020 №19, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «ПДВ», код платежу 14070100 - 3365,39 грн, в т.ч.: 2692,31 грн податкове зобов`язання, 673,08 грн штрафна санкція.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПП «СМВ-Транс» отримало акт від 30.07.2020 №8/7.13-19/39028162 про результати документальної невиїзної перевірки дотримання ПП «СМВ-Транс» вимог законодавства з питань митної справи при митному оформленні товарів за митною декларацією від 04.09.2017 №UA205090/2017/035429, в якому зазначено про порушення підприємством: 1) пунктів 1, 2 статті 26 до частини 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» Угоди про асоціацію між Україною, з однією сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, статей 45, 47, частини 4 та частини 5 статті 280 МК України, частини 1 статті 281 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита на товари, що ввозяться на митну територію України суб`єктами господарювання суму 13461,55 грн; 2) пункту 190.1. статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 2692,31 грн. Не погоджуючись з висновками, викладеними в даному акті, ПП «СМВ-Транс» подало 06.08.2020 заперечення на акт перевірки. Листом Поліської митниці від 18.08.2020 №7.13-2/19/13-19/6345 заперечення залишені без задоволення.

Позивач не погоджується з висновками контролюючого органу та зазначає, що на виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 27.07.2017 №27/07/2017, укладеного між Покупцем ПП «СМВ-Транс» (Україна) та Продавцем «HASLINGER Transport s.r.o.» (Чехія), останній поставив сідельний тягач, марка RENAULT, модель - MAGNUM, шасі НОМЕР_1 за ціною 6900,00 Євро. Під час митного оформлення ПП «СМВ-Транс» застосував преференційний режим на умовах Угоди про вільну торгівлю з ЄС, в зв`язку з чим надано сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №Х2200475 від 03.08.2017.

Як передбачено статтею 17 Протоколу І, Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

В даному випадку, придбаний сідельний тягач, марка RENAULT, модель - MAGNUM експортувався (замитнювався) з Австрії, відповідно і сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №Х2200475 від 03.08.2017 видавався митними органами Австрії на письмову заяву експортера - «HASLINGER Transport s.r.o.» (Чехія). Експортер надав всі необхідні документи про походження товару.

Позивач також стверджує, якби експортер не надав австрійській митниці жодних документів про походження товарів, митниця початково б не видала сертифікат EUR.l X2200475 на товар - Сідельний тягач, марка RENAULT, модель-MAGNUM, шасі НОМЕР_1 . Проте, австрійська митниця згідно отриманих документів вказаний сертифікат видала, на момент розмитнення товару сертифікат був чинний, підтверджував походження товару з ЄС, що стало підставою застосування пільги по сплаті мита.

При цьому підставою для невизнання сертифікату та донарахування податкових зобов`язань по сплаті митних платежів та ПДВ став лист митних органів Австрії від 03.07.2019 №320000/80411/2018, в якому зазначено, що сертифікат формально видано невірно тому, що видача Австрією сертифіката з перевезення товару іноземному експортеру є недопустимою. Разом з тим позивач вказує, що уповноважений орган Австрії підтвердив справжність сертифіката, проте вказав про формальну помилку при його видачі.

З наведених підстав ПП «СМВ-Транс» просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 01.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.59).

У відзиві на позов (а.с.66-72) відповідач вимог позивача не визнав. В обґрунтування своїх заперечень представник митниці вказав, що під час перевірки митницею встановлено неточності у поданих документах, а саме факт безпідставної видачі сертифіката про походження Чеській компанії, яка не мала права на отримання документа у Австрійській Республіці. Отже, підтвердження перевірки походження EUR.l X2200475 було оформлено неправильно, так як видача австрійського сертифіката на перевезення товару закордонним експортером є неприпустима.

Відповідно до документів, поданих декларантом ПП «СМВ-Транс», та даних АСМО «Інспектор» митне оформлення товару проведено за електронною МД типу ІМ40ДЕ від 04.09.2017 №UA205090/2017/035429 та доданих до неї декларантом документів, згідно яких ввезено на митну територію України тягач сідельний, бувший у використанні з використанням пільги 410 «Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (Абзац перший частини першої статті 29 додатка 1-А «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони)», у якій зазначено: відправник/Експортер: «HASLIHGER Transport s.r.o.» Lannova tr. 137/32 CZ-37011 Ceske Bu dejovice (графа 2), торгуюча країна: CZ (графа 11), країна відправлення: CZ (графа 15), країна походження: EU (графа 34), код товару: (графа 33), фактурною вартістю 6900,00 євро (графа 42), преференція - код «410» (графа 36).

До митного оформлення ПП «СМВ-ТРАНС» за МД типу ІМ40ДЕ від 04.09.2017 №UA205090/2017/035429 подано сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 24.08.2017 №X2200475, в якому зазначено, що країною походження товару, що ввозився на митну територію України із застосуванням преференційних (пільгових) ставок ввізного мита, являється Європейський Союз.

При цьому мито нараховано за преференційною ставкою 5% (код пільги 410 - Товари, що ввозяться в Україну та походять з країн ЄС (Абзац перший частини першої статті 29 додатка 1-А «Тарифний графік України» до глави 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони)» в сумі 13461,54 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 33 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «товарів, що походять з певної країни» і методів адміністративного співробітництва» до Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони, та Європейським Союзом, європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами - членами, з іншої сторони (далі - Угода), Департаментом адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання ДФС України (на звернення Волинської митниці ДФС від 01.06.2018 №641/8/03-70-19-04) направлено запит від 23.11.2018 №21892/5/99-99-19-04-01-16 до уповноваженого органу Австрії щодо підтвердження автентичності сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 24.08.2017 №X2200475, поданого ПП «СМВ-ТРАНС» до митного.

Листом уповноваженого органу Австрії від 03.07.2019 №320000/80411/2018 (доведений листом ДФС України від 30.07.2019 №24484/7/99-99-19-04-02-17) повідомлено про результати перевірки зазначеного сертифікату з перевезення товару EUR.1: «підтвердження перевірки походження EUR.l Х2200475 було оформлено неправильно, оскільки видача австрійського сертифіката на перевезення товару закордонним експортером є неприпустима».

Відповідно до пункту 1 статті 17 Протоколу 1 «Щодо визначення концепції «товарів, що походять з певної країни» і методів адміністративного співробітництва» (далі - Протокол) до Угоди про асоціацію між Україною з однієї сторони, та Європейським Союзом, європейським співтовариством з атомної енергії та їхніми державами - членами, з іншої сторони (далі - Угода) сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. В графі 15 МД від 04.09.2017 №UA205090/2017/035429 країною відправлення (експорту) є Чеська Республіка (CZ), торгуючою країною є Чеська Республіка (CZ).

У графі 1 сертифікату з перевезення товару EUR.1 від 24.08.2017 №X2200475 (країна видачі Австрія) вказаний Експортер: «HASLIHGER Transport s.r.o.» Lannova tr. 137/32 CZ-37011 Ceske Budejovice, що відповідає графі 2 МД, тобто експортер знаходиться у Чеській Республіці. У таких випадках експортер повинен мати уповноваженого представника у Австрії, який повинен поставити підпис у графі 12, та відповідно до пункту 3 статті 17 Протоколу повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.1, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Отже, товар, митне оформлення якого здійснено за МД від 04.09.2017 №UA205090/2017/035429, що підлягає перевірці, не може бути визнаним таким, що має преференційне походження з Європейського Союзу, та відповідно не має права на пільгу (код пільги 410).

Виходячи з інформації, наданої уповноваженим органом іноземної держави (відповідь Митного управління Айзенштадт, аеропорт Відень, митний орган Шахендорф (Австрія) від 03.07.2019 №320000/80411/2018), підстави для звільнення від оподаткування вказаного товару відсутні.

Таким чином за результатами перевірки ПП «СМВ-Транс» встановлено порушення, що призвели до заниження податкових зобов`язань зі сплати митних платежів на загальну суму 16153,86 грн, в тому числі: мито на товари, що ввозяться на митну територію України суб`єктами господарювання, на суму 13461,55 грн та податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання, на суму 2692,31 грн.

Зміст акта перевірки відповідає принципам законності, повноти і об`єктивності перевірки, достовірності та доказовості її результатів, висновки базуються на даних, що були отримані у порядку, встановленому законодавством України.

Посадові особи Поліської митниці, уповноважені на проведення перевірки, діяли згідно чинного законодавства України з питань державної митної справи та відповідно до повноважень, наданих законодавством України. З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив (а.с.97-98) представник позивача зазначив, що відповідач під час перевірки взяв до уваги лише лист уповноваженого органу Австрії, не давши жодної оцінки первинним документам, які підтверджують походження товару, що є неприпустимим та підтверджує протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Уповноважений орган Австрії підтвердив справжність сертифіката, проте вказав про формальну помилку при його видачі, так як «HASLINGER Transport s.r.o.» (Чехія) є іноземний експортер, а видача Австрією сертифіката іноземному експортеру є недопустимою.

Разом з тим, вказує, що висновки відповідача є безпідставними, оскільки ні експортер, ні ПП «СМВ-Транс» не заявляли недостовірні відомості про характеристики товару. Уповноважений орган Австрії також не спростував відомості про характеристики товару. Всі документи були видані на сідельний тягач, марка RENAULT модель - MAGNUM, шасі НОМЕР_1 , і саме цей транспорт був придбаний позивачем; всі надані, як під час розмитнення, так і під час проведення документальної перевірки, документи підтверджують країну походження сідельного тягача Європейський Союз.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 27.07.2017 між ПП «СМВ-Транс» (Україна) (покупець) та фірмою «HASLINGER Transport s.r.o.» (Чеська Республіка) (продавець) був укладений контракт №27/07/2017 про поставки легкових та вантажних автомобілів нових та бувших у використанні та іншої автомобільної техніки та плавзасобів, у межах якого на митну територію України було ввезено товар - сідельний тягач, марка RENAULT, модель - MAGNUM, шасі НОМЕР_1 , рік виготовлення 2010 (а.с.28-29).

Вищевказаний транспортний засіб був ввезений на митну територію України. Митне оформлення товару на умовах вільної торгівлі в рамках Угоди проведено за митною декларацією від 04.09.2017 №UA205090/2017/035429, у якій зазначено: відправник/Експортер: «HASLINGER Transport s.r.o.» Lannova tr.137/31 CZ-37001, Ceske Budejovice (графа 2), країна походження: EU (графа 34), код товару: 87012090 (графа 33), ціна товару 6900,00 Євро (графа 42), преференція - код «410000000» (графа 36), платежі: «Мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання» (код виду надходжень - 020), основа нарахування - 269230,87 грн, ставка - 5%, нарахована сума платежу - 13461,54 грн; «Податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України суб`єктами господарювання» (код виду надходжень - 028), основа нарахування 282692,41 грн, ставка - 20%, нарахована сума платежу - 56538,48 грн (а.с.33).

Для здійснення митного оформлення, позивачем митному орану були надані наступні документи: контракт від 27.07.2017 №27/07/2017; митна декларація 04.09.2017 №UA205090/2017/035429; рахунок-фактура від 02.08.2017 №01/08/17; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 (а.с.28-32).

Для підтвердження заявленої країни походження та правомірності застосування преференції по сплаті ввізного мита ПП «СМВ-Транс» надано також сертифікат про походження товару EUR.1 №Х2200457 від 03.08.2017 (а.с.26-27). Сума наданих пільг зі сплати ввізного мита склала 13461,55 грн.

Листом ДФС України від 30.07.2019 №24484/7/99-99-19-04-02-17 надіслано у відповідь на звернення Волинської митниці ДФС від 01.06.2018 №641/8/03-70-19-04 щодо перевірки сертифіката з перевезення товару EUR.1 №Х2200475, відповідь уповноваженого органу Австрії від 03.07.2019 №320000/80411/2018 з результатами перевірки вищевказаного сертифікату (а.с.84).

Зокрема, з листа уповноважених органів Австрії від 03.07.2019 №320000/80411/2018 про результати перевірки сертифіката EUR.1 №Х2200475 слідує, що «заявою постачальника був виявлений статус європейського походження найменування «Сідловий тягач Рено Магнум», але вкладене підтвердження перевірки походження EUR.1 №Х2200475 було оформлено неправильно, так як видача австрійського сертифіката на перевезення товару закордонним експортом є неприпустима» (а.с.85-86).

Також судом встановлено, що Поліською митницею була проведена документальна невиїзна перевірка ПП «СМВ-Транс», за результатами якої складено акт від 30.07.2020 №8/7.13-19/39028162 «Про результати документальної невиїзної перевірки ПП «СМВ-Транс» дотримання вимог законодавства України з питань митної справи при митному оформленні товару за МД від 04.09.2017 №UA 205090/2017/035429» (а.с.11-14).

Документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення ПП «СМВ-Транс»:

пунктів 1, 2 статті 26 до частини 1 розділу IV «Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею» Угоди про асоціацію між Україною, з однією сторони та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, статей 45, 47, частини 4 та частини 5 статті 280 МК України, частини І статті 281 МК України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита на товари, що ввозяться на митну територію України суб`єктами господарювання суму 13461,55 грн;

пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755VІ із змінами та доповненнями (далі - ПК України), у результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на загальну суму 2692,21 грн.

Не погоджуючись з висновками викладеними в акті перевірки від 30.07.2020 №8/7.13-19/39028162 ПП «СМВ-Транс» 06.08.2018 подало заперечення на акт перевірки (а.с.18-19).

Листом від 18.08.2020 №7.13-2/1913-19/6345 Поліська митниця Держмитслужби повідомила позивача, що заперечення є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення (а.с.20-21).

За результатами проведеної перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 21.08.2020 №19, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «мито на товари, що ввозяться на територію України суб`єктами господарювання», код платежу 15010100 - 16826,94 грн, в т.ч.: 13461,55 грн податкове зобов`язання, 3365,39 грн штрафна санкція; від 21.08.2020 №19, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «ПДВ», код платежу 14070100 - 3365,39 грн, в т.ч.: 2692,31 грн податкове зобов`язання, 673,08 грн штрафна санкція (а.с.22-23).

Надаючи правову оцінку податковим повідомленням-рішенням, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до пункту 24 частини першої статті 4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Пунктами 23 та 29 частини першої статті 4 МК України передбачено, що митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частини першої статті 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості.

Пунктом 7 частини першої статті 336 МК України передбачено, що митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 345 МК України документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Частиною третьої вказаної статті передбачено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо, зокрема, правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі.

Частиною другою статті 351 МК України передбачено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі, зокрема, надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про непідтвердження автентичності поданих митному органу документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Посадовими особами органів доходів і зборів під час проведення перевірок можуть бути використані, зокрема, отримані від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджені відомості щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів, їх ввезення (пересилання) на митну територію України або на територію вільної митної зони чи вивезення (пересилання) за межі митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення (пункт 5 частини першої статті 352 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 54.4 статті 54 Податкового кодексу України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, митний орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Водночас частиною першою статті 300 МК України передбачено, що умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. Порядок надання документів, необхідних для підтвердження права на звільнення (умовне звільнення) від оподаткування митними платежами, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, підставою для висновку про заниження суб`єктом господарювання податкових зобов`язань під час ввезення товарів на митну територію України може слугувати лише офіційна документально підтверджена інформація від уповноважених органів іноземних держав. Крім того, така інформація повинна підтверджувати або не підтверджувати автентичність поданих документів щодо ввезених товарів і стосуватись зовнішньоекономічних операцій, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Згідно з частинами другою, третьою статті 36 МК України країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

У відповідності до частини сьомої статті 36 МК України повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Частинами третьою-п`ятою статті 43 МК України встановлено, що сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару. Засвідчена декларація про походження товару - це декларація про походження товару, засвідчена державною організацією або компетентним органом, наділеним відповідними повноваженнями. Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Вищевказаними нормами права встановлено перелік документів, які можуть підтвердити країну походження товару, серед яких зазначений сертифікат про походження товару. Отже, сертифікат про походження товару є лише одним із документів, на підставі якого митний орган визначає країну походження товару, що у свою чергу впливає на нарахування відповідних митних платежів митницею під час митного оформлення товарів і після випуску їх відповідно до заявленого митного режиму.

Відповідно до частини восьмої статті 43 МК України у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Частиною дев`ятою статті 43 МК України передбачено, що додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Частинами першою, другою статті 44 МК України визначачено, що для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару. У разі ввезення товару на митну територію України документ, що підтверджує країну походження товару, обов`язково подається у разі, якщо це необхідно для застосування митно-тарифних заходів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, кількісних обмежень (квот), інших заходів економічного або торговельного характеру, що здійснюються в односторонньому порядку або відповідно до двосторонніх чи багатосторонніх міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, або заходів, що здійснюються відповідно до закону для забезпечення здоров`я населення чи суспільного порядку, а також у разі, якщо в органу доходів і зборів є підстави для підозри в тому, що товар походить з країни, товари якої заборонені до переміщення через митний кордон України згідно із законодавством України.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 44 МК України у разі ввезення товару на митну територію України, сертифікат про походження товару подається обов`язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно з частиною першою статті 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Починаючи з 01.01.2016 умови торгівлі між Україною та Європейським Союзом регламентуються положеннями розділу IV «Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею» Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27 червня 2014 року (надалі - Угода про асоціацію).

Статтею 26 частини першої глави 1 розділу IV Угоди про асоціацію встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» (надалі - Протокол І, до цієї Угоди).

Частиною першою статті 2 розділу 2 Протоколу І встановлено, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу:

1. товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

2. товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Відповідно до частини 1 статті 16 розділу 5 Протоколу І товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

1. Сертифікат з перевезення товару EUR.1;

2. У випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Відповідно до частини першої статті 17 розділу 5 Протоколу І Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митним органом країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником.

Стаття 28 Протоколу І встановлює, що до складу документації, зазначеної в статтях 17(3) і 22(3) цього Протоколу, використовуваної для підтвердження того, що товари, вказані в сертифікаті з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу, можуть входити, «interalia» (переклад - також), в тому числі:

(a) прямі свідчення процесів, виконаних експортером чи постачальником для отримання розглядуваного майна, що містяться, наприклад, у його обліковій документації чи у міжнародній системі обліку;

(b) документи, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(c) документи, що підтверджують обробку матеріалів у Європейському Союзі або Україні, видані чи складені в ЄС або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(d) сертифікати з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні згідно з цим Протоколом;

(e) належні свідчення про обробку, виконану з межами Європейського Союзу або України згідно з положеннями статті 12 даного Протоколу, які підтверджують, що вимоги цієї статті були виконані.

Як свідчать матеріали справи, Поліською митницею за результатами документальної невиїзної перевірки дотримання ПП «СМВ-Транс» вимог законодавства України з питань митної справи, висновки якої були покладені в основу оспорюваних у межах даної справи податкових повідомлень-рішень, встановлено заниження позивачем податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита та ПДВ.

Водночас встановлено та підтверджується матеріалами справи, що митну вартість імпортованого товару, вказану декларантом позивача у митній декларації від 04.09.2017 №UA 205090/2017/035429, визначено за резервним методом. До митної декларації позивачем подано всі документи, необхідні для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість ввезеного для здійснення митного оформлення товару, а саме: контракт від 27.07.2017 №27/07/2017; митну декларацію 04.09.2017 №UA205090/2017/035429; рахунок-фактуру від 02.08.2017 №01/08/17; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 .

Для підтвердження заявленої країни походження та правомірності застосування преференції по сплаті митних платежів ПП «СМВ-Транс» надано сертифікат про походження товару EUR.1 №Х2200457 від 03.08.2017 (а.с.26).

Відповідач вказує, що даний сертифікат відповідно до листа уповноваженого органу Австрії від 03.07.2019 №320000/80411/2018 не підтверджує заявлену країну походження товару, оскільки оформлений неправильно, а тому товар, митне оформлення якого здійснено за МД №UA 205090/2017/035429 від 04.09.2017 на підставі цього сертифікату, не може бути визнаний таким, що походить з ЄС та має преференційне походження ЄС для надання режиму вільної торгівлі в рамках Угоди. Відтак пільги надані (отримані) позивачем неправомірно і з порушенням вимог Протоколу 1 Угоди.

Суд вважає такі висновки відповідача помилковими з огляду на наступне.

Так, з листа уповноважених органів Австрії від 03.07.2019 №320000/80411/2018 про результати перевірки сертифіката EUR.1 №Х2200475 від 03.08.2017 слідує, що підтвердження походження EUR.1 №Х2200475 справжнє, але формально було невірно видане та помилково підтверджене компетентною митницею. Таким чином, митний орган Австрії підтвердив факт видачі сертифікату EUR.1 №Х2200475 та справжність його походження, та не спростував відомості зазначені у цьому сертифікаті, лише повідомив, що оскільки експортер не знаходиться у Австрії, то митний орган Австрії не може підтвердити справжнє походження товару.

Водночас з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , виданого компетентною установою Австрії, вбачається, що сідельний тягач, марка RENAULT, модель - MAGNUM, шасі НОМЕР_1 був зареєстрований органом реєстрації транспортних засобів Австрії, та знятий з реєстрації в Австрії 01.07.2017 (а.с.31-32,81-83).

Компанією RENAULT TRACKS Австрія Збутове ТзОВ, яка є уповноваженою особою виробника RENAULT TRACKS SAS, F-69802 Сен Пріст (Франція) 02.09.2010 видано Підтвердження щодо дотримання умов параграфу 8 b Постанови про виконання Закону про автотранспортні засоби 1967 за №1996607, з якого слідує, що транспортний засіб марки RENAULT, модель-MAGNUM, шасі НОМЕР_1 відповідає положенням параграфу 8 b Постанови про виконання Закону про автотранспортні засоби 1967 (а.с.34-35, 37).

Із викладеного слідує, що країною походження товару (країна, в якій товар був повністю вироблений), ввезеного ПП «СМВ-Транс» на територію України за вказаною вище митною декларацією, є країна, яка є членом Європейського Союзу, тобто Франція.

При цьому, суд зазначає, що позивачем було сплачено в повному об`ємі всі обов`язкові митні платежі, подані всі необхідні документи для митного оформлення ввезеного товару, а сам сертифікат про походження товару EUR.1 №Х2200475 від 03.08.2017 є чинним та не скасованим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що товар, митне оформлення якого здійснено за МД UA205090/2017/035429 від 04.09.2017 на підставі сертифікату EUR.1 №Х2200475 від 03.08.2017, є таким, що походить з ЄС та має преференційне походження ЄС для надання режиму вільної торгівлі в рамках Угоди, а тому пільги надані (отримані) позивачем правомірно, з дотриманням вимог Протоколу 1 Угоди.

Відповідно до змісту частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів факт порушення позивачем вимог митного законодавства при здійсненні митного оформлення транспортного засобу на підставі сертифікату EUR.1 №Х2200475 від 03.08.2017, а відтак оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 21.08.2020 №19, №19 слід визнати протиправними та скасувати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268; рішення у справі «Баришевський проти України», заява № 71660/11, пункт 95; рішення у справі «Двойних проти України», заява №72277/01, пункт 80; рішення у справі «Меріт проти України», заява №66561/01, пункті 88). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При цьому надані послуги повинні бути обґрунтованими, а доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Так, матеріалах справи міститься копія договору про надання правової допомоги від 01.12.2020, укладеного між Адвокатом Тимофєєвою І.В. та ПП «СМВ-Транс» (а.с.53-54), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №544, а також ордер на надання правової (правничої) допомоги серії ВЛ №000081351, який виданий на підставі вказаного договору адвокату Тимофєєвій І.В. (а.с.53-56а). В силу пункту 3.2 договору розмір гонорару в кожному конкретному випадку узгоджується сторонами додатково на основі розрахунку, зазначеного в додатках до договору.

З додатку №3 від 15.02.2021 до договору про надання правової допомоги від 01.12.2020 слідує, що сторони погодили наступний перелік послуг та розмір гонорару (винагороди) за ці послуги, а саме: - вивчення документів по справі щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - 1,5 год (1500 грн); - опитування клієнта, збір доказів для підготовки позову - 1,5 год (1500 грн); - підготовка, подання до суду першої інстанції позовної заяви по справі що визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, відповіді на відзив та участь у судових засіданнях - 3 год (3000 грн), а всього - 6000 грн (а.с.55).

Відповідно до платіжного доручення від 16.02.2021 №16227 позивач сплатив на рахунок адвоката 6000 грн за надання правової допомоги (а.с.57).

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним статтями 19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, яка не є складною, суті виконаних послуг, зокрема, відсутності юридичного супроводу адвоката в суді у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 6000,00 грн є надмірною та неспівмірною з фактичним обсягом наданих адвокатом послуг, оскільки послуги щодо вивчення документів по справі, опитування клієнта, збір доказів для підготовки позову охоплюються загальною діяльністю адвоката та має на меті складання позовної заяви і подання її до суду.

Таким чином суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу підлягають частковому відшкодуванню в сумі 1500,00 грн, а решту витрат повинен понести позивач.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд також враховує, що позивач сплатив судовий збір у сумі 2270,00 грн згідно з платіжним дорученням від 16.02.2020 №16228 (а.с.6).

З урахуванням наведеного, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 3770,00 грн, з них: судовий збір - 2270,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу - 1500,00 грн.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Поліської митниці Держмитслужби форми «Р» від 21.08.2020 №19, №19.

Стягнути на користь Приватного підприємства «СМВ-ТРАНС» (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Конякіна, будинок 2, ) за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби судові витрати в сумі 3770,00 (три тисячі сімсот сімдесят сім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Приватне підприємство «СМВ-Транс» (45601, Волинська область, Луцький район, село Липини, вулиця Шкільна, будинок 23, квартира 8, ).

Відповідач: Поліська митниця Держмитслужби (33028, Рівненька область, місто Рівне, вулиця Соборна, будинок 104, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій