Справа № 280/241/21
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Справа № 280/241/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним рішення та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач), в якому з урахуванням уточнення (вх. №4781 від 26.01.2021) просить:

визнати протиправною відповідь відповідача №11566/П-02/8-0800/21 від 04.01.2021 та бездіяльність щодо розгляду звернень позивача від 19.12.2020 №ВЕБ-08001-Ф-С-20-074627 та від 22.12.2020 №08001-Ф-С-20-075358;

зобов`язати відповідача відповідно до положень статті 19 Закону України «Про звернення громадян» з урахуванням частини 7 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: об`єктивно, всебічно і вчасно розглянути звернення 11566/П-02/8-0800/21 від 04.01.2021 та бездіяльність щодо розгляду звернень позивача від 19.12.2020 №ВЕБ-08001-Ф-С-20-074627 та від 22.12.2020 №08001-Ф-С-20-075358, невідкладно вжити заходів до припинення неправомірних дій, виявити та усунути причини та умови, які сприяли порушенню, забезпечити поновлення порушених прав позивача, прийняти заходи на реальне виконання прийнятих у зв`язку зі зверненнями рішень, вжити заходів щодо відшкодування матеріальних збитків, вирішити питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, про що надати повну та ґрунтовну відповідь на звернення позивача;

стягнути моральну шкоду з відповідача на користь позивача 5000,00 грн.

Також позивач просить зобов`язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що його звернення не потребували додаткового вивчення, а отже мали бути розглянуті невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. На думку позивача, дії та бездіяльність відповідача щодо розгляду його звернень суперечать положенням статті 19 Закону України «Про звернення громадян», правовій позиції викладеній у постановах від 01.10.2020 № 815/1178/17 та від 30.11.2020 року Верховного суду у справі № 280/4698/19, де Верховний суд зазначив, що з аналізу положень Закону України «Про звернення громадян» випливає, що в разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, надати відповідь на всі питання, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення. Вважає, що всупереч положенням статті 19 Закону України «Про звернення громадян» відповідь від 04.01.2021 не є повною , не об`єктивною та всупереч частині 7 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» керівник ГУ ПФУ безпідставно при розгляді звернень не прийняв до уваги рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016 у справі № 334/6813/16-а, яким вже визначено, що стаж судді для перерахунку довічного грошового утримання позивача становить 34 роки 01 місяць 18 днів, та розглянув звернення не об`єктивно, не всебічно і невчасно перевірив доводи звернення, не скасував оскаржуване рішення та не вжив заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, не усунув причини та умови, які сприяли порушенням; не забезпечив поновлення порушених прав та реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень, не вжив заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, в результаті ущемлення моїх прав та законних інтересів, не вирішив питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 19.01.2021 позовну заяву залишено без руху на підставі ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та наданий строк для усунення недоліків.

Відповідно до ухвали суду від 08.02.2021 позивачу продовжений процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви у справі № 280/241/21 до 19 лютого 2021 року.

11 лютого 2021 року на адресу суду надійшла ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 04.02.2021 про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 26.01.2021 в адміністративній справі №280/241/21 та витребування матеріалів справи №280/241/21.

Супровідним листом від 12.02.2021 № 280/241/21/5925/20 матеріали адміністративної справи направлені до Третього апеляційного адміністративного суду.

16 березня 2021 року після перегляду ухвали з питань вирішення заяви про відвід в порядку апеляційного провадження до суду надійшли матеріали справи №280/241/21.

Ухвалою судді від 16.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 06 квітня 2021 року на адресу суду надіслав відзив (вх. №19547), у якому наголошує, що на звернення від 19.12.2020 №ВЕБ-08001-Ф-С-20-074627 та від 22.12.2020 №08001-Ф-С-20-075358 позивачу надано відповідь 04.01.2021 №46-11566/П-02/8-0800/21 про те, що відповідно до п. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді; перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача був здійснений в розмірі 50% суддівської винагороди, виходячи з тривалості його стажу на посаді судді у кількості 16 років 02 місяці 11 днів, отже його питання розглянуті в строк, передбачений Законом України «Про звернення громадян», а тому вважає, що бездіяльність відповідача відсутня. Незгода особи з відповіддю, наданою на його запит/скаргу не є бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Звертає увагу, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21.12.2020 у справі № 280/7170/20 в аналогічних позовних вимогах ОСОБА_1 стосовно зобов`язанням ГУ ПФУ в Запорізькій області об`єктивно, повно розглянути, надати відповідь на всі поставлені питання у скаргах та прийняти заходи відповідно до положень ст. 19 Конституції України «Про звернення громадян» щодо поновлення порушених прав на скарги позивача від 20.08.2020 №ВЕБ 08001-Ф-С-20-049890 та від 01.09.2020 №ВЕБ-08001-Ф-С-20052534, а також стягнення моральної шкоди у сумі 20000,00 грн. було відмовлено. Вказане рішення Третім апеляційним адміністративним судом було залишене без змін. Крім того, повідомляє, що в провадженні Третього апеляційного адміністративного суду знаходиться справа № 280/9470/20 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Запорізькій області стосовно відсотку суддівської винагороди, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Стосовно стягнення моральної шкоди на користь позивача в сумі 5000,00 грн., вказує, що позивач безпідставно визначив розмір моральної шкоди, жодних доказів в обґрунтування залежності цієї суми від понесених ним душевних страждань не надано. Розрахунку розміру моральної шкоди позивачем теж не надано. Позивачем не доведено, що діями відповідача щодо надання відповідей на запити та скарги йому заподіяно моральну шкоду, наявність причино-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіяння позивачу шкоди, не зазначено, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди. На підставі викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

09 квітня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №20606), у якій додатково зазначає, що відповідь керівника не містить доводів чому ігноруються положення п. 34 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016 у справі №334/6813/16-а, якими визначено стаж позивача на посаді судді. Наявність в провадженні Третього апеляційного суду справи № 280/9470/20 не спростовує, а навпаки тільки підтверджує протиправну відповідь керівника ГУ ПФУ. Щодо моральної шкоди пояснює, що нервові переживання, страждання та приниження, розчарування, відчуття несправедливості, тривалої невизначеності, дискомфорт (то такі протиправні дії та бездіяльність безумовно викликають дискомфорт, та відчуття справедливості, розчарування та приниження, невизначеності, витрачені зусилля і часу, зневіра в законності дій відповідача, який є державним органом та негативні емоції, що завдало моральну шкоду.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Позивач є суддею у відставці, отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону України від «Про судоустрій і статус суддів» та перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2016 у справі №334/6813/16-а, яка набрала законної сили 27.02.2017, позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, зокрема, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Запоріжжя починаючи з 19.09.2016 призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та без оподаткування.

Розпорядженням від 20.03.2017 №802738 позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці із розрахунку 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Крім того, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20, яке набрало законної сили 29.10.2020, позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, задоволені частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за довідкою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 №07-36/107; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №46 від 06.04.2020; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання, згідно з довідкою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2020 за № 07-36/107, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року та здійснити нарахування та виплату компенсації інфляційних втрат на час виплати перерахунку відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

На звернення позивача на веб-порталі Пенсійного фонду України (далі - веб-портал) листом від 20.10.2020 №9505-9246/П-02/8-0800/20 Гу ПФУ в Запорізькій області направлено позивачу розрахунок стажу роботи безпосередньо суддею (в роках, місяцях, днях); розрахунок стажу роботи суддею із зарахуванням стажу половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, періоду проходження строкової військової служби (в роках, місяцях, днях), роботи в органах прокуратури.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.09.2020 у справі № 280/2687/20, відповідачем 03.12.2020 прийняте рішення №38 про перерахунок пенсії та проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. При перерахунку враховано збільшений розмір суддівської винагороди, вказаний у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області від 26.03.2020 №07-36/107, проте змінено відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 90% до 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

З матеріалів наданої на виконання ухвали про витребування доказів копії пенсійної справи позивача вбачається, що останній неодноразово звертався до ГУ ПФУ в Запорізькій області з приводу виплати йому довічного грошового утримання судді у відставці.

На запити позивача, відповідач листом від 17.12.2020 №11235-10724/П-02/8-0800/20 з посиланням на частину 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII повідомило, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Так, 19.12.2020 позивач звернувся через веб-портал із зверненням № ВЕБ-08001-Ф-С-20-074627, в якому просив направити на його електронну адресу рішення ГУ ПФУ №38 від 03.12.2020.

Позивач 22.12.2020 звернувся через веб-портал із скаргою № ВЕБ-08001-Ф-С-20-075358, в якому просив здійснити перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 з урахуванням його стажу судді 34 роки 01 місяць 18 днів.

Листом від 04.01.2021 № 46-11566/П-02/8-0800/21 на звернення позивача від 19.12.2020 № ВЕБ-08001-Ф-С-20-074627 та скаргу від 22.12.2020 № ВЕБ-08001-Ф-С-20-075358 в особистий кабінет позивача через веб-портал позивача було повідомлено, що копію розрахунку стажу роботи безпосередньо суддею йому було надано додатком до листа від 21.10.2020 № 9505-9246/П-02/8-0800/20 у відповідь на звернення від 08.10.2020 №9246/П-0800-20, а копія рішення про перерахунок пенсії від 03.12.2020 № 8 була надіслана додатком до листа від 17.12.2020 № 11235-10724/П-02/8-0800/20.

Стосовно перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача вказаним листом також повідомлено, що відповідно до п. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача був здійснений в розмірі 50% суддівської винагороди, виходячи з тривалості його стажу на посаді судді у кількості 16 років 02 місяці 11 днів.

Вважаючи відповідь відповідача №11566/П-02/8-0800/21 від 04.01.2021 та бездіяльність щодо розгляду звернень позивача від 19.12.2020 №ВЕБ-08001-Ф-С-20-074627 та від 22.12.2020 №08001-Ф-С-20-075358 протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити до органів державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовані Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі - Закон України «Про звернення громадян).

Цей Закон також забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Указані конституційні положення, а також положення Закону України «Про звернення громадян» містять правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема, до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Зважаючи на це, а також контекст спірних правовідносин, що склались між сторонами, суд уважає за необхідне вказати, що правова процедура («fair procedure» - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади.

Правова процедура встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, у разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій до суду особою, чиї інтереси вона зачіпає.

Установлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене питання перед суб`єктом, якому адресовано звернення, відповідно та у спосіб, передбачений законом.

Положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено право громадян України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 вказаного Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені у письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги, зміст яких визначено у зазначеній статті.

Законом України «Про звернення громадян» визначено вимоги до звернення.

Так, відповідно до статті 5 цього Закону звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань. Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне). Звернення може бути усним чи письмовим. Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Частинами 1, 3 та 4 статті 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Порядок розгляду скарг громадян регулюється статтею 16 Закону України «Про звернення громадян». Так, відповідно до зазначеної норми, скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

З матеріалів справи вбачається, що звернення позивача від 19.12.2020 № ВЕБ -08001-Ф-С-20-074627 стосувалось направлення на його електронну адресу рішення ГУ ПФУ № 38 від 03.12.2020, на що відповідачем листом від 04.01.2021 № 46-11566/П-02/8-0800/21 повідомлено, що рішення про перерахунок пенсії від 03.12.2020 №8 надіслана додатком до листа від 17.12.2020 № 11235-10724/П-02/8-0800/20 у відповідь на звернення від 27.11.2020 № ВЕБ-08001-Ф-С- 20-069923.

Відповідач на скаргу позивача від 22.12.2020 № ВЕБ-08001-Ф-С-20-075358 листом від 04.01.2021 № 46-11566/П-02/8-0800/21 повідомив позивачу про відсутність підстав для перерахунку, вказаний лист був надісланий на електронну адресу позивача, оскільки відповідно до п. 3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача був здійснений в розмірі 50% суддівської винагороди, виходячи з тривалості його стажу на посаді судді у кількості 16 років 02 місяці 11 днів. Також звернута увага, що копію розрахунку стажу роботи безпосередньо суддею йому було надано додатком до листа від 21.10.2020 № 9505-9246/П-02/8-0800/20 у відповідь на звернення від 08.10.2020 №9246/П-0800-20.

Таким чином, суд вважає, що у даному випадку відсутня бездіяльність відповідача, оскільки звернення позивача розглянуті у строк, встановлений частиною 1 статті 20 Закону України «Про звернення громадян», та позивачу 04.01.2021 надано відповідь на питання, порушені у зверненнях від 19.12.2020 та від 22.12.2020, роз`яснено порядок оскарження рішення за результатами розгляду заяви.

Щодо розгляду по суті скарги про перерахунок довічного грошового утримання з 19.02.2020 з урахуванням стажу судді 34 роки 01 місяць 18 днів та позиції відповідача стосовно перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 50% суддівської винагороди, виходячи з тривалості його стажу на посаді судді у кількості 16 років 02 місяці 11 днів, суд виходить з такого.

Письмова відповідь, надана суб`єктом владних повноважень за результатами розгляду звернення громадян на підставі Закону України «Про звернення громадян», містить його рішення щодо порушених у зверненні питань. Адже, ним вирішуються по суті заявлені суб`єктом звернення питання. При цьому, законом визначається, що за результатами розгляду, зокрема, заяви суб`єкта звернення, суб`єктом владних повноважень надається письмова відповідь. Така відповідь має містити аргументовану, несуперечливу, переконливу інформацію, що відповідає дійсності та стосується суті звернення. При цьому, суд зазначає, що письмова відповідь, надана на звернення громадян, не може мати юридичної сили, бо відповідно до теоретичних основ права, юридична сила є основною властивістю правових актів діяти та породжувати правові наслідки: виникнення, зміни, припинення правовідносин. Проте, письмова відповідь на звернення громадян має інформаційний характер та не є правовим актом, а орган місцевого самоврядування не є суб`єктом правотворчої діяльності під час надання відповіді на звернення громадян.

Водночас, судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі №280/9470/20 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, зокрема:

визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо зменшення до 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

визнано протиправним та скасоване Рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №38 від 03.12.2020 про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині зменшення до 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із 78 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Наразі, на розгляді Третього апеляційного адміністративного суду перебуває апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.01.2021 в адміністративній справі №280/9470/20.

Суд звертає увагу позивача, що спосіб захисту порушеного права повинен бути не абстрактним, а таким, що забезпечує реальне та ефективне поновлення порушеного права.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Крім того, засіб захисту, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 05.04.2005 (заява № 38722/02)).

Таким чином, позовні вимоги у частині щодо зобов`язати відповідача відповідно до положень статті 19 Закону України «Про звернення громадян» з урахуванням частини 7 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» об`єктивно, всебічно розглянути звернення та невідкладно вжити заходів до припинення неправомірних дій, виявити та усунути причини та умови, які сприяли порушенню, забезпечити поновлення порушених прав позивача, прийняти заходи на реальне виконання прийнятих у зв`язку зі зверненнями рішень, вжити заходів щодо відшкодування матеріальних збитків, вирішити питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, про що надати повну та ґрунтовну відповідь на звернення позивача задоволенню не підлягають.

Оскільки позовні вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. є похідними позовними вимогами від визнання протиправними рішення та бездіяльності, зобов`язання, які відповідачем допущені не були, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог у цій частині.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 9, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б, ) про визнання протиправним рішення та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак