Справа № 620/6761/20
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 року Чернігів Справа № 620/6761/20

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі:

судді Баргаміної Н.М.,

при секретарі Кондратенко О.В.,

за участю представника позивача Карети О.О., представника відповідача Паншиної І.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Ч» до Головного управління ДПС України у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро Ч» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС України у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (форма «Р») № 0 від 16.10.2020 та (форма «В4») № 0 від 16.10.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, оскільки висновки, викладені в акті перевірки, носять характер суб`єктивних припущень, не підкріплені належними доказами та фактично базуються на посиланні на не надання в рамках перевірки належних первинних документів та на дані податкової інформації щодо контрагентів контрагента. Вказує, що факт наявності належним чином оформлених видаткових та податкових накладних, які були належним чином зареєстровані постачальником у ЄРПН, само по собі є належним доказом правомірності формування позивачем податкового кредиту, а податкова інформація не може слугувати обґрунтуванням фіктивності чи реальності господарської операції. Зазначає, що платник податків взагалі жодним чином не повинен нести відповідальність за господарську діяльність контрагента, його звітність як, платника, тощо, про яку взагалі не обізнаний та не повинен бути обізнаний.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що за результатами проведеної документальної планової виїзної перевірки встановлено, що позивачем сформовані дані податкового обліку за квітень-червень 2020 року, які не опосередковуються реальним рухом активів та не підтверджують фактичне здійснення господарських операцій з ТОВ «Екопромлайн». Вказує, що податкові накладні постачальника позивача не відповідають змісту та обсягу проведених операцій, до перевірки на придбану кукурудзу не надано сертифікат якості (свідоцтва, посвідчення), які визначають його якісні характеристики. Зазначає про відсутність у підприємств по ланцюгу постачання товару для ТОВ «Екопромлайн» достатньої кількості працюючих осіб, які б могли забезпечити виконання зобов`язань по договорам поставки товару, а також про те, що контрагенти ТОВ «Екопромлайн» здійснювали діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам. Крім того, вказує на порушення при складанні товарно-транспортних накладних.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 22.02.2021 було продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів; ухвалою суду від 17.03.2021, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, було задоволено клопотання про виклик в якості свідка директора ТОВ «Екопромлайн» Нікіфорова А.А.

Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідка, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідачем була проведена документальна позапланова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Ч» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах (березень 2020 року, квітень 2020 року, травень 2020 року), за результатами якої складений акт № 435/07/38590000 від 16.09.2020 (т. 2 а.с. 145-172).

Згідно висновку, викладеного в акті, під час перевірки було встановлено порушення пункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до:

- завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2020 року 1480303,00 грн. (квітень 392479,00 грн., травень 993464,00 грн.);

- заниження податку на додану вартість, що сплачується до державного бюджету всього на суму 1387394,00 грн., в тому числі травень 2020 року 540957,00 грн., червень 2020 року 846437,00 грн.

Такі висновки відповідача ґрунтуються на тому, що позивачем сформовані дані податкового обліку за квітень-червень 2020 року, які не опосередковуються реальним рухом активів та не підтверджують фактичне здійснення господарських операцій з ТОВ «Екопромлайн». Вказано, що в товарно-транспортних накладних не заповнені відомості щодо вантажно-розвантажувальних робіт, не вказано адреси пунктів навантаження та розвантаження, в частині товарно-транспортних накладних їх дати вказані більш ранніми датами, ніж дати супровідних документів, до перевірки на придбану кукурудзу не надано сертифікати якості. Зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не здійснював перевезення в адресу ТОВ «Агро Ч», у ланцюгу постачання товару для ТОВ «Екопромлайн» відсутня достатня кількість працюючих осіб, які б могли забезпечити виконання зобов`язань по договорам поставки товару, а контрагенти ТОВ «Екопромлайн» здійснювали діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам.

01.10.2020 позивачем було подано заперечення на вищевказаний акт, на які листом № 11951/10/25-01-07-02-08 від 12.10.2020 відповідачем надано відповідь, згідно якої аргументи позивача, викладені в запереченні на акт, не є достатньо обґрунтованими та не можуть бути враховані для визначення результатів перевірки (т. 2 а.с. 184-188, 205-228).

На підставі акту перевірки та відповіді на заперечення Головним управлінням ДПС у Чернігівській області було винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 16.10.2020 № 0, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в загальній сумі 2081091,00 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 1387394,00 грн; за штрафними санкціями 693697,00 грн. (т. 1 а.с. 27);

- податкове повідомлення-рішення від 16.10.2020 № 0 на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в розмірі 1480303 грн. (т. 1 а.с. 28).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з абзацом одинадцятим статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (частина друга статті 9 вказаного Закону).

Отже, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковим кредитом визнається сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (пункт 44.1. статті 44 Податкового кодексу України).

Згідно підпункту «а» пункту 198.1, пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

В силу пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Екопромлайн» (постачальник) та ТОВ «Агро Ч» (покупець) були укладені договори поставки № 27042020-1 від 27.04.2020, № 18052020-1 від 18.05.2020, № 22052020-1 від 22.05.2020, № 04062020-1 від 04.06.2020, № 05062020-1 від 05.06.2020, № 12062020-1 від 12.06.2020, № 17062020-1 від 17.06.2020, № 18062020-1 від 18.06.2020, а також додаткові угоди до них, відповідно до умов яких постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти і оплатити кукурудзу 3 кл, на умовах, передбачених даними договорами (т. 1 а.с. 29-76).

Позивачем на підтвердження виконання умов вказаних договорів були надані суду: рахунки на оплату № 41 від 27.04.2020, № 45 від 05.05.2020, № 49 від 18.05.2020, № 50 від 19.05.2020, № 51 від 19.05.2020, № 54 від 25.05.2020, № 55 від 25.05.2020, № 58 від 04.06.2020, № 59 від 05.06.2020, № 60 від 05.06.2020, № 62 від 12.06.2020, № 63 від 18.06.2020, № 64 від 18.06.2020, № 66 від 01.07.2020, видаткові накладні № 54 від 28.04.2020, № 55 від 29.04.2020, № № 57 від 30.04.2020, № 58 від 06.05.2020, № 63 від 18.05.2020, № 68 від 20.05.2020, № 69 від 21.05.2020, № 72 від 21.05.2020, № 74 від 28.05.2020, № 76 від 28.05.2020, № 75 від 29.05.2020, № 81 від 02.06.2020, № 83 від 03.06.2020, № 85 від 04.06.2020, № 87 від 05.06.2020, № 88 від 05.06.2020, № 91 від 06.06.2020, № 89 від 06.06.2020, № 92 від 07.06.2020, № 93 від 10.06.2020, № 94 від 11.06.2020, № 99 від 18.06.2020, № 100 від 18.06.2020, № 101 від 19.06.2020, № 103 від 23.06.2020, виписки з особового рахунку, платіжні доручення, товарно-транспортні накладні (т.1 а.с. 78-115, 147-250; т. 2 а.с. 1-108).

Також позивачем було надано суду складені ТОВ «Екопромлайн» податкові накладні щодо постачання позивачу кукурудзи, які були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних (т. 1 а.с. 116-146).

В судовому засіданні було допитано в якості свідка директора ТОВ «Екопромлайн» ОСОБА_2 , який зазначив, що в квітні-червні 2020 року ТОВ «Екопромлайн» мало господарські операції по постачанню сільськогосподарської продукції ТОВ «Агро Ч», поставка товару відбулася, розрахунки були проведені та закриті. Вказав, що реалізована позивачу продукція була придбана в грудні 2019 року, постачання ТОВ «Агро Ч» товару здійснювалось з використанням послуг ФОП ОСОБА_1 , оплата здійснювалась ТОВ «Екопромлайн». Зазначив, що він та ОСОБА_1 були присутні в податковому органі під час розгляду заперечень позивача на акт перевірки, де перевізник підтверджував здійснення перевезення продукції до ТОВ «Агро Ч».

Так, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи розкривають зміст господарських операцій, підтверджують рух активів позивача, зміни у власному капіталі підприємства та отримання ним реального результату в процесі господарської діяльності з контрагентами.

Судом не встановлено жодного фактичного порушення вимог наведених норм законодавства, яке б позбавляло позивача права на формування податкового кредиту.

Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Разом з тим, доводи податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування податкового кредиту.

До того ж, придбаний у контрагента позивача товар було використано позивачем у межах власної господарської діяльності з метою отримання прибутку.

Також, в обґрунтування прийняття спірних податкових повідомлень-рішень відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на даних податкової інформації щодо спірних контрагентів, а не аналізу суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді.

Не підтвердження руху товару по ланцюгу базується лише на інформації, отриманій з Єдиного реєстру податкових накладних, однак правовідносини контрагента позивача з третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача з його контрагентами.

При цьому, наявність помилок в оформленні окремих документів не є безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції. Водночас, досліджені в процесі розгляду справи первинні документи за своєю формою та змістом не суперечать вимогам податкового законодавства та мають необхідні обов`язкові реквізити, визначені законом.

Суд зазначає, що контролюючим органом всупереч вимог Кодексу адміністративного судочинства України не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагента по ланцюгу постачання трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для проведення господарської діяльності з поставки товару, обумовленого укладеним договорам з позивачем, як не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про наявність фактів, які свідчили про протиправну поведінку контрагента та про обізнаність платника податків щодо такої та злагодженості дій між ними.

Крім того, суд зазначає, що висновки про відсутність у контрагента трудових та матеріально-технічних ресурсів контролюючим органом зроблено виключно на підставі аналізу зібраної та опрацьованої податкової інформації, наявної в базі даних ДПС та податкової інформації, наданої іншим контролюючим органом, проте така податкова інформація, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.

Суд звертає увагу, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Тому суд не приймає до уваги посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання-позивача по ланцюгах постачання, оскільки така носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.05.2020 у справі № 826/11267/16, від 02.06.2020 у справі № 620/1024/19, від 30.06.2020 у справі № 440/2/426/19, від 10.07.2020 у справі № 120/4723/18-а, від 17.07.2020 у справі № 804/625/16, від 25.02.2021 у справі № 810/256/18, від 16.04.2021 у справі № 640/19745/18.

Одночасно, суд не погоджується з твердженням контролюючого органу, що податкові накладні постачальника ТОВ «Агро Ч» не відповідають змісту та обсягу проведених операцій, що передбачено вимогами до первинних документів, встановлених статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки самим відповідачем не заперечувалась реєстрація таких податкових накладних, виписаних на підставі проведених господарських операцій, в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо доводів про відсутність сертифікатів якості товару, то вони не можуть бути єдиною та законною підставою для висновку про нереальність таких господарських операцій з огляду на доведеність обставин їх завершеності, що серед іншого підтверджується фактом оплати приданого позивачем товару.

Щодо виявлених порушень в товарно-транспортних накладних (ТТН), то суд зазначає, що ТТН підтверджує факт надання послуг з перевезення товарів (якщо таке перевезення здійснюється на договірних умовах), документує рух матеріальних цінностей та є одним із доказів реальності здійснення господарської операції з постачання товарів.

Питання щодо наявності ТТН, а також правильності її оформлення має оцінюватися в сукупності з іншими документами, створеними в процесі здійснення господарської операції.

Крім того, ТТН не міститься в переліку первинних документів, які дають право на формування податкового кредиту. Отже, ТТН не є первинним бухгалтерським документом у відношеннях «Постачальник-Покупець» для цілей податкового обліку.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.05.2019 у справі № 813/552/15, від 19.01.2021 у справі № 825/1641/17, від 29.04.2021 у справі № 810/3713/16.

В даному випадку, оцінюючи в сукупності з іншими документами та обставинами проведених господарських операцій, факт наявності помилок в заповненні ТТН не дає підстави погодитися з доводами податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій.

Європейський суд з прав людини, розглянувши справу «Інтерсплав проти України», вказав, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування податку на додану вартість, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Не можуть бути прийнятими доводи владної сторони за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що платник податку був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Такий висновок відповідає принципу індивідуального застосування відповідальності, в тому числі за порушення правил оподаткування.

Стосовно інших посилань відповідача, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення (форма «Р») № 0 від 16.10.2020 та (форма «В4») № 0 від 16.10.2020 прийняті відповідачем не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є протиправними і підлягають скасуванню.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Ч» необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Ч» підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 21020,00 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Ч» (провулок 1 Травня, буд. 2, м. Чернігів, 14013, ) до Головного управління ДПС України у Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення (форма «Р») № 0 від 16.10.2020 та (форма «В4») № 0 від 16.10.2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Ч» судовий збір в розмірі 21020,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.05.2021.

Суддя Н.М. Баргаміна