Справа № 420/9002/20
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9002/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання Департамента містобудування та архітектури Одеської міської ради про закриття провадження по адміністративній справі №420/9002/20, за позовною заявою ОСОБА_1 до Департамента містобудування та архітектури Одеської міської ради, третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство з іноземними інвестиціями «САУТ ПАРК» про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа №420/9002/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департамента містобудування та архітектури Одеської міської ради, третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство з іноземними інвестиціями «САУТ ПАРК» про:

визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 /1 №01-06/2019 від 22.11.2017 року, виданих Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради.

У судове засідання призначене на 18 травня 2021 року, особи, які беруть участь у розгляді справи не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно повідомлялись.

18 травня 2021 року, на електронну адресу Одеського окружного адміністративного суду, від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд адміністративної справи за відсутності позивача/представника позивача за наявними у суду матеріалами (вх.№ЕП/13457/21).

17 травня 2021 року, на офіційну електронну адресу Одеського окружного адміністративного суду, від Департамента містобудування та архітектури Одеської міської ради надійшло клопотання про закриття провадження по адміністративній справі №420/9002/20 (вх.№ЕП/13341/21).

В обґрунтування вищевказаного клопотання представником відповідача зазначено, що дана справа не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх приватноправових інтересів, як власник квартири, яка знаходиться поруч з земельними ділянками забудову яких здійснює ТОВ «Підприємство з іноземними інвестиціями «САУТ ПАРК».

Розглянувши клопотання Департамента містобудування та архітектури Одеської міської ради про закриття провадження по адміністративній справі №420/9002/20, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №225369928 від 24.09.2020 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.69).

Вищевказана квартира була придбана ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав №ЭП1/3.1-28 від 07.04.2017 року (а.с.74-84).

У свою чергу, згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №138702368 від 21.09.2018 року та №130529244 від 11.07.2018 року, Товариству з обмеженою відповідальністю «Підприємство з іноземними інвестиціями «САУТ ПАРК» на праві приватної власності належать земельні ділянки з кадастровими номерами 511037500:51:003:0265 та :51:003:0381, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 (а.с.187-188).

22.11.2017 року, Департаментом містобудування та архітектури Одеської міської ради були видані Містобудівні умови та обмеження забудови земельних ділянок №01-06/269, за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , з намірами забудови: проектування будівництва комплексу багатоквартирних секційних жилих будинків з вбудованими громадськими приміщеннями та підземним паркінгом, з улаштуванням майданчиків: для дітей та дорослого населення, для занять спортом, господарсько-побутових для сміттєвих контейнерів та благоустроєм території (чотири черги забудови) (а.с.92-107).

Додатком до Містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок №01-06/219 від 16.06.2020 року, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство з іноземними інвестиціями «САУТ ПАРК» внесено доповнення щодо збільшення черг забудови з 4-х черг до 9-ти (а.с.108-109).

На підставі дозволів на виконання будівельних робіт №ОД74 та №77 від 22.09.2020 року, генеральним підрядником Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕФЕСТ-БІЛДІНГ» розпочато будівництво комплексу багатоквартирних секційних жилих будинків з вбудованими приміщеннями та підземним паркінгом (дев`ять черг будівництва) за адресою: м. Одеса, Приморський район, вул. Генуезька 1 та АДРЕСА_3 (а.с.185-186).

У тексті позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що в оскаржуваних містобудівних умовах №01-06/2019 від 22.11.2017 року, виданих Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради: не наведено конкретну максимально допустиму щільність населення у межах житлової забудови відповідної житлової одиниці (кварталу, мікрорайону), показників щільності забудови громадських центрів; не наведено мінімально допустимі відстані від об`єкта, що проектується, до червоних ліній, ліній регулювання забудови, існуючих будинків та споруд, а є лише вказівка щодо дотримання під час проектування вимог ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень»; не враховані вимоги щодо інсоляції з урахуванням інших будівель.

Вважаючи, що Містобудівні умови та умови та обмеження забудови земельних ділянок №01-06/2019 від 22.11.2017 року видані з порушеннями вимог ДБН та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а будівництво нового житлового комплексу на підставі оскаржуваних умов призведе до погіршення умов житла у придбаній квартирі (зокрема погіршиться інсоляція), позивач звернулась до суду з даною позовною заявою.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що за змістом п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За приписами ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Вимоги до позовної заяви визначені правовими нормами ст.160 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у даній процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо правил віднесення спорів до адміністративної юрисдикції, які полягають у наступному: «…до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору, як публічно-правового. Однак, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати такий спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи…».

Оскільки, саме Велика Палата Верховного Суду є судом, уповноваженим вирішувати юрисдикційні спори, суд не має підстав не погодитися із запропонованим підходом.

Звертаючись до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, ОСОБА_1 зазначила, що оскаржуваний акт порушує її права, як власника квартири сусіднього будинку та вказала, що будівництво нових висотних будинків зменшує ринкову вартість придбаного нею житла, оскільки збільшує щільність забудови району та порушує інсоляцію її квартири.

У свою чергу, суд звертає увагу, що захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних або житлових відносин, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частинами 1, 2 статті 1 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Враховуючи наведені вище нормативні положення, не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - фізичною чи юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку - це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Суд звертає увагу, що позивач фактично оскаржує містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, які є правовим актом індивідуальної дії. Такий правовий акт породжує права й обов`язки у першу чергу для тих суб`єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб`єктів), яким його адресовано.

Спірні ж правовідносини між учасниками справи виникли внаслідок проведення третьою особою будівельних робіт, які, на думку позивача, порушують її права, як власника квартири у сусідньому будинку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги про скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки можуть бути розглянуті при вирішенні цивільним судом питання щодо законності проведення третьою особою будівельних робіт.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22 серпня 2018 року по справі №815/1568/16, від 05.12.2018 року по справі №804/3091/18, а також Верховним Судом у постановах від 15.07.2020 року по справі №809/78/16, від 11.11.2020 року по справі №826/14406/18, від 03.03.2021 року по справі №640/17474/20.

Враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, а також суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності, суд вважає, що дана справа підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, адміністративний суд не є судом встановленим законом для розгляду спірних правовідносин у даній справі.

Суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Відповідно до ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження по адміністративній справі №420/9002/20 у зв`язку з тим, що спір між ОСОБА_1 та Департаментом містобудування та архітектури Одеської міської ради, третьою особою Товариством з обмеженою відповідальністю «Підприємство з іноземними інвестиціями «САУТ ПАРК» про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень, належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Суд роз`яснює, що правовими положеннями частини 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись статтями 4, 9, 19, 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання Департамента містобудування та архітектури Одеської міської ради (65026, м. Одеса, вул. Гоголя 10, ) про закриття провадження по адміністративній справі №420/9002/20 задовольнити.

Провадження по адміністративній справі №420/9002/20 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департамента архітектури та містобудування Одеської міської ради (65026, м. Одеса, вул. Гоголя 10, ), третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство з іноземними інвестиціями «САУТ ПАРК» (67500, Одеська область, смт. Комінтернівське, вул. Першотравнева 56, ) про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок за адресами: м. Одеса, вул. Генуезька 1, м. Одеса, вул. Генуезька 1/1 №01-06/2019 від 22.11.2017 року, виданих Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради закрити.

Ухвала суду набирає законної сили у порядку, визначеному ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Балан Я.В.

.