Справа № 360/2535/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

18 травня 2021 року СєвєродонецькСправа № 360/2535/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., перевіривши матеріали адміністративного позову Богач Віти Іванівни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 13 травня 2021 року надійшла позовна заява ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області за такими вимогами:

1) визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо нездійснення перерахунку розміру та невиплати пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 по 13.08.2018;

2) визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо нездійснення перерахунку розміру та невиплати пенсії ОСОБА_3 з 07.10.2009 по 13.08.2018;

3) визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо ненадання довідки про розмір нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_1 ;

4) визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо ненадання довідки про розмір нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_3 ;

5) визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо нездійснення виплати пенсії ОСОБА_1 на банківський рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк»;

6) визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо нездійснення виплати пенсії ОСОБА_3 на банківський рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк»;

7) зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області надіслати довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_1 ;

8) зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області надіслати довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_3 ;

9) зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області перерахувати розмір та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_1 з 07.10.2009 по 13.08.2018, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк»;

10) зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області перерахувати розмір та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 ОСОБА_3 з 07.10.2009 по 13.08.2018, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

За приписами пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (частина друга статті 171 КАС України).

Перевіривши матеріали адміністративного позову, суд встановив таке.

Відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

- зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Оглядом позовної заяви встановлено, що в позовній заяві як позивача визначено ОСОБА_1 .

Як слідує з прохальній частині позовної заяви вимогі сформовано до стосовно двох осіб, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Однак, суд зазначає, що ОСОБА_3 взагалі не є стороною у даній справі.

Таким чином, у розумінні вимог статей 9, 43, 47 КАС України, представнику позивача необхідно уточнити зміст позовних вимог з урахуванням вже визначеного позивача у справі.

Суд зазначає, що частиною першої статті 21 КАС України визначено, що позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги (частина перша статті 172 КАС України).

Згідно із частиною другою статті 172 КАС України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Оглядом позовної заяви судом встановлено, що вона подана представником в інтересах ОСОБА_1 , однак у позові об`єднано вимоги, що стосуються поновлення пенсійних виплат двом окремим особам, а саме: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Обґрунтування того, що позовні вимоги, що стосуються ОСОБА_1 , пов`язані з позовними вимогами, що стосуються ОСОБА_3 , суду не наведено.

При цьому у позовній заяві відсутнє будь-яке обґрунтування наявності підстав для об`єднання зазначених позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в межах однієї позовної заяви, та в чому полягає їх пов`язаність між собою, представником позивача необґрунтовано неможливість розгляду зазначених вимог окремо щодо кожного з позивачів, та яким чином об`єднання зазначених вимог в одній позовній заяві буде сприяти встановленню обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які братимуть участь у справі, та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи протягом розумного строку зважаючи на обсяг доказів, які мають бути досліджені при розгляді справи.

Суд зауважує, що об`єднання зазначених вимог в одній позовній заяві може суттєво ускладнити судовий розгляд адміністративної справи у розумний строк, оскільки суду необхідно в межах одного провадження фактично вирішити два окремих спори, які не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами.

Таким чином, позивачеві необхідно усунути зазначену невідповідність, визначивши позовні вимоги, які мають єдині підстави їх виникнення, та доказування яких спирається на однакові докази, або ж навести обґрунтовані пояснення, що свідчать про пов`язаність заявлених позовних вимог та доцільність їх розгляду в рамках одного провадження.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частинами першою та другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 121 КАС України).

Частиною першою статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

З огляду позовної заяви вбачається, що представник позивача в позовних вимогах, зазначених в пунктах 5, 6, 7, 8 позовної заяви просить визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо нездійснення виплати пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на банківський рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк»; зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області надіслати довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Представником позивача до матеріалів позовної заяви додано лист Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 09.10.2020 № 288-300/С-02/8-1216/20, яким повідомлено про відмову у видачі довідки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про розмір нарахованої та виплаченої пенсії та виплатити пенсію зазначеним особам на банківський рахунок відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, з дня отримання листа Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області від 09.10.2020 № 288-300/С-02/8-1216/20 розпочався перебіг шестимісячного строку на звернення до суду із позовними вимогами, зазначеними в пунктах 5, 6, 7, 8 позовної заяви.

Однак з даною позовною заявою представник позивача звернулась лише 13.05.2021.

Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом з пропуском встановленого строку звернення.

Оглядом позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що представником позивача клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду не заявлено, відповідної заяви не надано, а тому представнику позивача необхідно звернутися з письмовою заявою про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, вказавши підстави для поновлення такого строку, та надати суду докази поважності причин його пропуску.

Згідно з частиною третьою статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно зі статтею 4 Закону № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, розмір ставки судового збору складає - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; немайнового характеру, який подано фізичною особою, - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону № 3674-VI, у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону № 3674-VI).

Згідно з абзацом 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 1 січня 2021 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2270,00 гривень.

Зважаючи, що у позові щодо позивача ОСОБА_1 заявлено шість вимог, три з яких є похідними, отже ОСОБА_1 необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 2724,00 грн (як одним позивачем).

Доказів на підтвердження сплати судового збору суду не надано, проте заявлено клопотання про звільнення позивачів від сплати судового збору.

Розглянувши вищевказане клопотання, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Такі положення КАС України кореспондуються з положенням статті 8 Закону № 3674-VI.

Так, згідно з частинами першою, другою статті 8 Закону У№ 3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У розумінні приписів вказаної норми відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин та підтвердження їх належними доказами.

При цьому, наведеною статтею передбачено право суду, а не обов`язок, щодо відстрочки, розстрочки або звільнення позивачів від сплати судового збору.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Отже, при вирішенні питання про задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судових витрат, звільнення від сплати судового збору суд досліджує наявність обставин для відстрочення, зменшення або звільнення, які мають бути підтверджені належними доказами.

До заявленого клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання даного позову представником позивача надано Довідки з Державного реєстру фізичних осіб платників про суми виплачених доходів та утриманих податків, які свідчать про відсутність протягом 1-4 кварталів 2020 року доходів в Україні у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Жодних інших документів на підтвердження скрутного матеріального становища позивачем не надано.

Однак, у позовній заяві представником позивача вказано, що з 1997 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виїхали на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вже тривалий час проживають у державі Ізраїль та можуть мати там джерела доходів.

Закон України «Про судовий збір» не містить норми про те, що розмір річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік стосується лише доходу, який отриманий на території України.

Представником позивача не надано доказів на підтвердження обставин того, що майновий стан ОСОБА_1 , в т.ч. і з урахуванням доходів, отриманих у державі Ізраїль, перешкоджає сплаті судового збору за подання адміністративного позову у встановленому законом порядку.

Не надання інформації про доходи позивача за постійним місцем проживання в державі Ізраїль не надає можливості суду обґрунтовано та виважено здійснити оцінку майнового стану позивачів для прийняття рішення про звільнення їх від сплати судового збору.

Посилання представника позивача на те, що у випадку набуття громадянином України громадянства (підданства) іншої держави або держав, то у правовідносинах з Україною він визнається лише громадянином України, суд відхиляє, оскільки матеріали справи не містяться доказів набуття позивачем громадянства держави Ізраїль; позивач у позовній заяві вказує лише на те, що виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю.

Щодо посилання представника позивачана ухвалу Верховного суду від 08.04.2020 у справі № 160/4528/19 (адміністративне провадження № К/9901/3816/20), суд зазначає, що в даній ухвалі не зазначено, які саме докази підтверджують незадовільний майновий стан позивача, а тому суд не бере до уваги вказані обставини.

У постанові Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 815/2320/18 касаційний суд акцентував, що в кожному конкретному випадку суд установлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою пор звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди мають встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо) рухомого, нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Княт проти Польщі, заява № 71731/01; п. 63-64 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Єдамський та Єдамська проти Польщі, заява № 73547/01).

Також суд вказує на те, що запровадження карантину у державі Ізраїль не позбавляє позивача можливості отримати відповідну інформацію стосовно йо майнового стану за допомогою Інтернет та/або Інтернет-банкінгу.

Представником позивача не надано належних доказів на підтвердження обставин, що зумовлюють звільнення від сплати судового збору.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що клопотання про звільнення від сплати судового збору є необґрунтованими та задоволенню не підлягає.

Крім того, відповідно до приписів частини другої статті 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частини другої статті 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами першою та другою статті 57 КАС України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Відповідно до частини першої статті 43 КАС України встановлено, що здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь (частина друга статті 43 КАС України).

Згідно з частинами першою та другою статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

1) довіреністю фізичної або юридичної особи;

2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву подано та підписано Богач Вітою Іванівною, в обґрунтування повноважень діяти в інтересах позивача до позовної заяви долучено копію довіреності від 11.07.2018 м. Тель-Авів, Держава Ізраїль.

У вказаній копії довіреності зазначено, що «Богач Віта Іванівна діє на підставі паспорту громадянина України серія НОМЕР_1 , виданого Заводським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області від 12.12.1995, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , діючи на підставі договору-доручення, укладеного між нами в усній формі, а також на підставі діючого законодавства, зокрема статті 6 ЦК України, цією довіреністю уповноважуємо представляти наші інтереси та бути нашим представником …..».

Довіреність видана без права передоручення, строком на три роки та діє до 11.07.2021.

При цьому, зі змісту поданої до суду копії даної довіреності слідує, що оригінал довіреності засвідчений адвокатом - нотаріусом Лідією Тучинською (м. Тель-Авів, Ізраїль) та скріплений печаткою.

Матеріали адміністративного позову містять також копію апостилю, що датована 15.07.2018.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Для вчинення будь-яких нотаріальних дій, у тому числі, і для засвідчення вірності перекладу та вірності копій, документи, які складено за кордоном, повинні прийматися нотаріусами за умови їх легалізації або проставляння апостилю, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Легалізація документів та/або проставлення апостилю - це процес підтвердження походження документів. Як апостиль, так і легалізація підтверджують справжність підпису особи, що засвідчила документ.

Апостиль ставиться для використання документів в країнах, які підписали Гаазьку конвенцію, яка була прийнята в 1961 році, згода на обов`язковість якої надана Законом України Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 10 січня 2002 р. та вступила в силу в Україні в 2003 році.

Згідно із статтею 1 Гаазької конвенції (далі - Конвенція) ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Отже, у силу приписів пункту d частини другої статті 1 Гаазької конвенції довіреність, видана особою приватного права, є офіційним документом та на неї поширюються вимоги цієї конвенції.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостилю компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Відповідно до статті 4 Конвенції передбачений в частині першої статті 3 цієї Конвенції апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Таким чином, для цілей прийняття документа, складеного в Державі Ізраїль та звільнення його від процедури консульської легалізації, цей документ повинен містити апостиль або бути скріпленим з апостилем.

Пунктом 13 Правил проставлення апостилю на офіційних документах, призначених для використання на території інших держав, затверджених Наказом Міністерства закордонних справ України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства юстиції України від 5 грудня 2003 р. № 237/803/151/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 грудня 2003 р. за № 1151/8472, апостиль проставляється у формі відбитка штампа, візуалізації на папері апостилю, сформованого за допомогою програмних засобів ведення Реєстру у формі електронного документа, або візуалізації на папері апостилю, сформованого за допомогою інформаційної системи. Розмноження та копіювання (фотокопіювання) апостилю не дозволяється.

У разі проставлення апостиля на окремому від документа аркуші документ і аркуш з апостилем скріплюються шляхом прошивання ниткою (стрічкою) білого або червоного кольору в спосіб, який унеможливлює їх роз`єднання без пошкодження аркуша, та засвідчуються підписом і печаткою посадової особи компетентного органу. Кількість скріплених аркушів підтверджується підписом посадової особи, яка проставляє апостиль.

На аркуші з апостилем проставляється печатка компетентного органу так, щоб одна її частина була на аркуші з апостилем, а інша на останній сторінці документа.

Разом з тим, додана до адміністративного позову копія довіреності на підтвердження повноважень Богач В.І. діяти від імені позивача містить копію апостилю на окремому аркуші, у той час як пунктом 13 Правил чітко визначено, що не дозволяється розмноження та копіювання (фотокопіювання) апостиля.

Крім того, кількість скріплених аркушів довіреності з апостелем не підтверджена підписом посадової особи, яка проставляла апостиль, та не містить печатку компетентного органу так, щоб одна її частина була на аркуші з апостилем, а інша на останній сторінці документа.

Таким чином, з наданої копії апостилю та безпосередньо з її змісту неможливо встановити документ, на якому він був проставлений або якого він стосується.

Як зазначено Верховним Судом в ухвалах від 05.01.2018 та 15.01.2018 у справах відповідно № 826/7941/17, № 820/2589/17 копія документу у розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України не є документом, що посвідчує повноваження учасника справи.

На підставі викладеного вище суд дійшов висновку, що до позовної зави, підписаної представником позивача, на підтвердження повноважень останньої додано копії документів, які не відповідають приписам статті 59 КАС України, отже, позивач маЄ надати належним чином посвідчену довіреність на представництво його інтересів у суді Богач В.І.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява подана без додержання вимог статті 161 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки вищевказані обставини перешкоджають відкриттю провадження у справі, позовну заяву Богач Віти Іванівни в інтересах ОСОБА_1 слід залишити без руху, з встановленням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 12, 160, 169, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Богач Віти Іванівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу протягом десяти календарних днів з дня отримання даної ухвали надати суду:

- уточнену позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог статей 160, 161 КАС України, та її копію для направлення відповідачу із уточненим змістом позовних вимог та дотриманням вимог частини першої статі 21 КАС України та частини першої статті 172 КАС України;

- обґрунтоване клопотання про поновлення строку на звернення до адміністративного суду разом з відповідними належними доказами;

- докази на підтвердження повноважень особи, яка подала позовну заяву від імені позивача (-ів) (оригінал апостилю, належним чином посвідчену довіреність на представництво інтересів в суді), доказів доданих до позовної заяви, які засвідчені в порядку, встановленому частиною четвертою статті 94 КАС України;

- оригінал документу про сплату судового збору у розмірі 2724,00 грн (за одного позивача), сплаченого за такими реквізитами:

Отримувач коштів - ГУК у Луг.обл./МТГ м.Сєвєр/22030101;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37991110;

Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.);

Код банку отримувача (МФО) - 899998;

Рахунок отримувача - UA4012499;

Код класифікації доходів бюджету - 22030101;

Призначення платежу - *; 101; ____ (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ____ (ПІБ позивача), Луганський окружний адміністративний суд.

У разі ненадання вищевказаних документів позовна заява буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

СуддяК.О. Пляшкова