Справа № 620/1336/21
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року Чернігів Справа № 620/1336/21

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу ОСОБА_1 до Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91)» про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91)» про визнання протиправним та скасування рішення дисциплінарної комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91)» від 16.02.2021, оформленого протоколом № 10, про накладення дисциплінарного стягнення на засудженого ОСОБА_1 у вигляді оголошення попередження.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що оскаржуваним рішенням оголошено попередження за паління цигарки у невстановленому місці, однак даний факт нічим не підтверджено, крім хибних свідчень співробітника колонії. Вказує, що відсутність будь-яких документальних доказів мало бути враховано дисциплінарною комісією при розгляді справи. Зазначає, що персонал колонії має довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у вигляді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під час виконання своїх службових обов`язків, здійснення обходу житлової зони з метою виконання розпорядку дня установи у нічний час, начальником сектору-начальником відділення соціально-психологічної служби сектору мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання для чоловіків вперше засуджених до позбавлення волі на певний строк, яким визначено відбування покарання у виправній колонії мінімального рівня безпеки із загальними умовами тримання, капітаном внутрішньої служби ОСОБА_2 було зафіксовано письмовим рапортом від 08.02.2021 факт порушення порядку дня та порушення правил пожежної безпеки (куріння у приміщенні туалету). Вказує, що камерами відеоспостереження коридору відділення СПС № 5 зафіксовано вихід о 22:41 засудженого ОСОБА_1 та капітана внутрішньої служби ОСОБА_2 з приміщення санвузла.

Представником позивача було подано відповідь на відзив, в якій зазначає, що рапорт не є достатнім доказом порушення правил пожежної безпеки, оскільки капітан внутрішньої служби Литвин Артем Олександрович є зацікавленою особою.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 відбуває покарання в Державній установі «Менська виправна колонія (№ 91)» (а.с. 7-8).

Так, 09.02.2021 на ім`я начальника Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91)» начальником сектору мінімального рівня безпеки капітаном внутрішньої служби Литвином Артемом Олександровичем було подано рапорт № 28, в якому останній доповів, що під час чергування в складі оперативної групи 08.02.2021 приблизно о 22:30-22:40 під час обходу житлової зони та контролю за виконанням розпорядку дня установи було виявлено порушення режиму утримання та правил протипожежної безпеки з боку засудженого ОСОБА_1 , які виразились в тому, що засуджений курив сигарету в туалеті відділення СПС № 5, якому було запропоновано надати письмові пояснення по даному факту порушення, від чого останній відмовився в категоричній формі, про що було складено відповідний акт (а.с. 42).

Згідно акту, підписаного майором ОСОБА_3 , капітаном Литвин А.О. та старшим прапорщиком Підстріл О.О. засуджений ОСОБА_1 відмовився від надання письмових пояснень по факту порушення ним утримання, яке виразилось в курінні сигарети у туалеті відділення СПС № 5 (а.с. 44).

09.02.2021 позивачем на ім`я начальника Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91)» подано заяву, про те, що 08.02.2021 приблизно 22:40 капітан внутрішньої служби Литвин Артем Олександрович, користуючись своїм службовим становищем, заважав здійснювати свої природні потреби в приміщенні санвузла (туалеті) в відділенні № 5, наполягав на тому, щоб позивач до нього зайшов та написав пояснення за те, чого не робив. Ніяких порушень з боку позивача не було. Вказує, що є відповідний запис капітана внутрішньої служби ОСОБА_2 у службовому журналі, що у відділенні № 5 без зауважень у 22:40 (а.с. 45).

Згідно довідки про застосування стягнення до засудженого, на засіданні дисциплінарної комісії, оформленої протоколом № 10 від 16.02.2021, до засудженого ОСОБА_1 за паління 09.02.2021 цигарки у невстановленому для паління місці застосовано стягнення у вигляді попередження (а. с. 38).

Постановою № 32 СВПР від 16.02.2021 за порушення режиму відбування покарання до засудженого ОСОБА_1 застосовано захід стягнення у виді попередження. Постанова була оголошена засудженому, порядок оскарження накладеного стягнення роз`яснено, про що поставлено позивачем свій підпис (а.с. 39).

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Кримінально-виконавчого кодексу України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Згідно частин першої, другої, четвертої статті 7 Кримінально-виконавчого кодексу України держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку. Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду. Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання.

Відповідно до частини третьої статті 107 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджені зобов`язані, зокрема, дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Засудженим забороняється, серед іншого, курити у не відведених для цього місцях та неповнолітнім у виховних колоніях (частина четверта статті 107 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Частина перша статті 102 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлює, що режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених.

В силу приписів частини другої статті 9 Кримінально-виконавчого кодексу України невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Статтею 131-1 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що дисциплінарним проступком особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, є протиправне, винне діяння (дія або бездіяльність), що посягає на встановлений порядок у сфері виконання покарань, вчинене цією особою. Персонал установи виконання покарань зобов`язаний довести наявність у діях чи бездіяльності особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, усіх ознак дисциплінарного проступку. Відсутність таких ознак виключає застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення.

Так, згідно з частиною першою статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України за невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, можуть застосовуватися такі заходи стягнення: попередження; догана; сувора догана; грошовий штраф до двох мінімальних розмірів заробітної плати; скасування поліпшених умов тримання; поміщення засуджених чоловіків, які тримаються у виправних колоніях, у дисциплінарний ізолятор з виведенням або без виведення на роботу чи навчання на строк до чотирнадцяти діб, а засуджених жінок - до десяти діб; поміщення засуджених, які тримаються в приміщеннях камерного типу виправних колоній максимального рівня безпеки, у карцер без виведення на роботу на строк до чотирнадцяти діб; переведення засуджених, які тримаються у виправних колоніях, крім засуджених, які тримаються у виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання, до приміщення камерного типу (одиночної камери) на строк до трьох місяців. Попередження - це письмове застереження про притягнення до дисциплінарної відповідальності певного виду у разі повторного порушення.

Згідно Інструкції з правил пожежної безпеки в гуртожитках, затвердженої начальником Менської виправної колонії № 91 від 09.01.2020, паління в приміщеннях гуртожитків забороняється (а.с. 43).

Порядок застосування заходів стягнення до осіб, позбавлених волі, регламентований статтею 134 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Так, положеннями частин першої, третьої, восьмої цієї статті визначено, що при призначенні заходів стягнення враховуються причини, обставини і мотиви вчинення порушення, поведінка засудженого до вчинення проступку, кількість і характер раніше накладених стягнень, а також пояснення засудженого щодо суті проступку. Стягнення, що накладаються, мають відповідати тяжкості і характеру проступку засудженого. Стягнення може бути накладене лише на особу, яка вчинила проступок, і не пізніше десяти діб з дня виявлення проступку, а якщо у зв`язку з проступком проводилась перевірка, то з дня її закінчення, але не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Засуджений може оскаржити накладене на нього стягнення, однак подання скарги не зупиняє виконання стягнення. Посадова особа, яка наклала стягнення, за наявності для того підстав може його скасувати або замінити іншим, більш м`яким стягненням. Вища посадова особа може скасувати стягнення в разі, коли посадова особа, яка наклала стягнення, перевищила свої повноваження або стягнення було накладено нею при відсутності порушення з боку засудженого (частина тринадцята статті 134 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Згідно частини шістнадцятої статті 134 Кримінально-виконавчого кодексу України адміністрація колонії при встановленні факту порушення особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, вимог режиму зобов`язана невідкладно розпочати перевірку причин, обставин і мотивів вчинення порушення, поведінки цієї особи до вчинення проступку, визначити кількість і характер раніше накладених стягнень, а також отримати її пояснення про суть проступку. За наслідками такої перевірки приймається рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів стягнення та обґрунтовується їх вид.

Частиною першою статті 135 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що питання про доцільність застосування стягнення до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, вирішується на засіданні дисциплінарної комісії установи виконання покарань. Дисциплінарна комісія установи виконання покарань діє на постійній основі. Засідання дисциплінарної комісії є повноважним, якщо на ньому присутні більше половини членів дисциплінарної комісії.

Крім того, частинами шостою, сьомою статті 135 Кримінально-виконавчого кодексу України передбачено, що матеріали про порушення доповідаються на засіданні дисциплінарної комісії начальником відділення соціально-психологічної служби у присутності особи, яка вчинила порушення, та інших запрошених осіб. Під час засідання дисциплінарної комісії заслуховуються пояснення засудженого та його представника, свідків, інших осіб, залучених відповідно до частини третьої та абзацу сьомого частини п`ятої цієї статті, адміністрації установи виконання покарань, особи, яка ініціювала притягнення до дисциплінарної відповідальності, та осіб, які мають право дорадчого голосу. Рішення про притягнення до відповідальності приймається більшістю голосів членів дисциплінарної комісії. Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності особи, яка відбуває покарання, має бути детально вмотивоване та може бути оскаржене особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, або її представником до органу виконання покарань вищого рівня, прокурора чи суду.

Судом з`ясовано, що за фактом виявлення паління ОСОБА_1 у невстановленому для паління місці постановою начальника виправної установи від 16.02.2021 до позивача застосовано захід стягнення у виді попередження.

Разом з тим, позивач категорично заперечує факт вчинення ним проступку у вигляді паління в невстановленому місці, а суду не надано доказів, які б прямо вказували на вчинення ним дисциплінарного проступку.

При цьому, суд звертає увагу, що рапорт не є доказом, який доводить факт порушення режиму відбування покарання.

Отже, відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами факт паління ОСОБА_1 у невстановленому для паління місці, відповідно на виконання вимог статті 131-1 Кримінально-виконавчого кодексу України не доведено наявність у діях позивача усіх ознак дисциплінарного проступку у їх сукупності, а саме вину у встановленому діянні та вчинення його саме позивачем, що виключає застосування до позивача заходів стягнення.

Суд зазначає, що обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття є загальними вимогами, які висуваються до акту індивідуальної дії, як акта правозастосування.

Відтак, невиконання відповідачем законодавчо встановлених вимог щодо обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням зазначеного, враховуючи недоведеність вчинення проступку позивачем та безпідставність накладення на нього стягнення у виді попередження, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною та скасування постанови № 32 СВПР від 16.02.2021 про накладення стягнення до засудженого ОСОБА_1 у виді попередження.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування рішення дисциплінарної комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91)» від 16.02.2021, оформленого протоколом № 10, про накладення дисциплінарного стягнення на засудженого ОСОБА_1 у вигляді оголошення попередження, то суд зазначає, що права позивача вже захищені судом шляхом скасування постанови про накладення стягнення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91)» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91)» (провул. Дружби, буд. 5, смт. Макошине, Менський район, Чернігівська область, 15652, ) про визнання протиправною та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 32 СВПР від 16.02.2021 про накладення стягнення до засудженого ОСОБА_1 у виді попередження.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Менська виправна колонія (№ 91)» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.05.2021.

Суддя Н.М. Баргаміна