Справа № 280/5155/19
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2021 року м. Дніпросправа № 280/5155/19

головуючий суддя І інстанції - Кисіль Р.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

за участю:

секретаря судового засідання: Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року в адміністративній справі №280/5155/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.04.2019 №, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 5429695,20 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 1357423,80 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.04.2019№, яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб - штрафні (фінансові) санкції в сумі 340,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 22.04.2019 №, яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 452474,60 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 113118,65 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.04.2019 №, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 5429695,20 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 1357423,80 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.04.2019 №, яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб - штрафні (фінансові) санкції в сумі 340,00 грн.;

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 22.04.2019 №, яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 452474,60 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 113118,65 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Запорізькій області, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті відповідачем у відповідності з приписами чинного законодавства, що свідчить про їх правомірність та відсутність підстав для їх скасування.

Також, відповідачем було подано клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні просив задовольнити вимоги апеляційної скарги на підставах, що в ній зазначені, та скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, зазначаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі пп. 20.1.4. п. 20.1 ст.20. пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75. пп. 78.1.2 п. 78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010року №2755-VI (із змінами та доповненнями) у зв`язку із надходженням до ГУ ДФС у Запорізькій області податкової інформації від Прокуратури Запорізької області під 08.08.2018 №04/5-2164-16 щодо внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань кримінального провадження №000121 від 18.11.2016 щодо громадян, які отримували доходи під підприємств зазначених в кримінальному проваджені №000121 від 18.11.2016, не надання податкової декларації про доходи, отримані у 2016-2017рр. відповідно до наказу Головного Управління ДФС у Запорізькій області від 29.01.2019 №310 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків-фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 з питань додержання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з доходів фізичних за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р.

Перевірка проводилась головним державним ревізором-інспектором ОСОБА_2 у період з 27.02.2019 по 13.03.2019 на підставі наказу № 309 від 29.01.2019 в приміщенні Енергодарського управління ГУ ДФС у Запорізькій області.

Результати перевірки оформлені актом перевірки від 20.03.2019 №131/08-001-13-05/ НОМЕР_1 .

Акт про результати позапланової документальної виїзної перевірки від 20.03.2019 було надіслано на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до висновків акту, документальною позаплановою перевіркою ППФО ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 встановлені порушення:

1. п. п. 16.1.3 п. 16.1. ст. 16, п. п. 49.18.4 п. 49.18. ст. 49, п. п. 168.2.1. п. 168.1 ст. 168, п. п. «в» п. 176.1. ст. 176, п. 179.1 ст. 179 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями в частині неподання у встановлений законодавством строк, а саме - до 1 травня 2017 року податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік, до 1 травня 2018 року податкової декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік, та невідображення в них доходу, отриманого протягом 2016 року у розмірі 27135989,57 грн. та протягом 2017 року у розмірі 3028983,76 грн.

2. п. п. 14.1.47, п. п. 14.1.54 н. 14.1 ст. 14, п. п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями в частині не нарахування та неперерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб з доходу, отриманого як інші доходи на загальну суму 5429695,2 грн., у тому числі за 2016 рік у сумі 4884478,12 грн., за 2017 рік у сумі 545217,08 грн.

3. п. п. 14.1.47, п. п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14, п. п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями в частині не визначення об`єкту оподаткування військовим збором, що призвело до не нарахування та не перерахування до бюджету військового збору на загальну суму 452474,6 грн., у тому числі за 2016 рік у розмірі 407039,84 грн., за 2017 рік у розмірі 45 434, 76 грн.

На підставі Акту перевірки від 20.03.2019, зважаючи на виявлені порушення, податковим органом 22.04.2019 винесено податкові повідомлення-рішення:

- №, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 5429695,20 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 1357423,80 грн.;

- №, яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб - штрафні (фінансові) санкції в сумі 340,00 грн.;

- №, яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 452474,60 грн. та штрафні (фінансові) санкції в сумі 113118,65 грн.

Не погодившись з правомірністю прийняття наведених податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновок, зроблений відповідачем в акті перевірки, є необґрунтованим та недоведеним, у зв`язку з чим спірні податкові повідомлення-рішення, є протиправними та підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п. 56.19 ст. 56 Податкового кодексу України, у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Відповідно до п. 56.17 ст. 56 Податкового кодексу України, процедура адміністративного оскарження закінчується: днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк; днем отримання платником податків рішення відповідного контролюючого органу про повне задоволення скарги; днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику; днем звернення платника податків до контролюючого органу із заявою про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань що оскаржувались.

Приписами ч. ч 1, 2, 3 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що загальний строк для звернення до суду з адміністративним позовом становить шість місяців, однак у справах щодо оскарження податкових повідомлень-рішень, які були оскаржені в адміністративному порядку, строк звернення до суду становить один місяць, який починає обчислюватись з дня отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Встановлення факту пропуску позивачем строку звернення до суду після відкриття провадження у справі і не заявлення відповідного клопотання про його поновлення або визнання неповажними причини такого пропуску, - є підставою для залишення позову без розгляду.

Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (ратифіковано Україною 17 липня 1997 року) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Таким чином, особі гарантується право на звернення до суду.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності справи від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним; воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Отже, законодавцем, встановленими строками, обмежено звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Такі строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, вони покликані забезпечити юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.

Як свідчать встановлені обставини справи, предметом спірних правовідносин є правомірність прийняття відповідачем податкових повідомлень-рішень від 22.04.2019 року № , №, №.

З матеріалів справи вбачається, вказані податкові повідомлення-рішення були оскаржені позивачем в адміністративному порядку.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 16.07.2019 року № 6/99-99-11-05-01-25, в задоволенні скарги позивача про скасування наведених податкових повідомлень-рішень було відмовлено.

Відповідно до конверту, яким наведене рішення було надіслано позивачу, останнє було отримано позивачем 21.08.2019 року.

Відтак, місячний строк на подання адміністративного позову з оскарження податкових повідомлеь-рішень від 22.04.2019 року № , №, № спливав 23.09.2019 року (з урахуванням того, що 21.09.2019 року та 22.09.2019 року було вихідними днями).

Відповідно до конверту, яким адміністративний позов був надісланий до суду першої інстанції, останній був поданий до відділу поштового зв`язку 19.10.2019 року, тобто з пропуском строку, визначеного п. 56.19 ст. 56 Податкового кодексу України.

Також, предстаквником позивача було подано клопотання про поновлення строку на подання адміністративного позову, в якому остання зазначає, що строк на подання адміністративного позову був пропущений з поважних причин, а саме внаслідок прийняття Верховним Судом постанови від 20.11.2020 року по справі № 500/2486/19 та формування правового висновку відносно зменшення строку звернення до суду з позовом про скасування податкових повідомлень-рішень, після їх адміністративного оскарження з 1095 днів до одного місяця.

Однак, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що пункт 56.19 статті 56 Податкового кодексу України прямо встановлює строк для звернення до суду у разі застосування платником податку досудового порядку оскарження податкового повідомлення-рішення чи іншого рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання, і цей строк становить один місяць від наступного дня після закінчення процедури адміністративного оскарження, який діє, у вказаній редакції, з часу набрання чинності ПК України, а саме з 01.01.2011 року, а відповідно зміна судової практити при розгляді спорів даної категорі при відсутності змін відповідного правового регулювання і, пропуск при цьому строку звернення до суду, на переконання колегії суддів, є виключно суб`єктивним фактором дотримання позивачем приписів діючого законодавства.

Так, колізія між нормами пунктів 56.18 і 56.19 статті 56 ПК України відсутня, оскільки вони не припускають множинного трактування прав платників податків.

Відтак, з огляду на викладені обставини справи, посилання позивача на зміну судової практики не є поважною підставою для поновлення строку на подання адміністративного позову і не свідчить про прояв (legal purism).

Інших доказів або пояснень, які б підтверджували поважність причин пропуску строку зверненя до суду, в судовому засіданні не встановлено та матеріали справи не містять.

Відтак, проаналізувавши обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що позивачем було пропущено строк звернення до суду, а поважні причини пропуску такого звернення відсутні, у зв`язку з чим поданий адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, з огляду на наведені обставини, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про залишення адміністративного позову без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 319 КАС України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 315, ст. 319, КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 05.08.2020 року в адміністративній справі №280/5155/19 - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко