Справа № 640/10481/21
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

17 травня 2021 року м. Київ № 640/10481/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліга Імпекс»
до Київської митниці Держмитслужби
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліга Імпекс» (08681, Київська область, Васильківський район, село Рославичі, вул. Морошкова, 1, код ЄДР: 35271723) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби (03124, м. Київ, бул. Гавела Вацлава, 8-А, код ЄДР: 43337259), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.11.2020 № 0000151/7.8-19-02 та № 0000152/7.8-19-02 Київської митниці Держмитслужби.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.04.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з вручення ухвали.

Зокрема, ухвалою судді, в порядку виконання обов`язку, визначеного ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позивача було зобов`язано надати суду:

1) належним чином засвідчених копій всіх документів, на які позивач посилається у позовній заяві (відповідно до кількості учасників справи);

2) заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із цим позовом та докази поважності причин його пропуску.

При цьому, залишаючи позовну заяву без руху суддею була звернута увага на те, що в порушення вимог ч. 2 ст. 79 та ч. 4 ст. 161 КАС України позивачем не надано суду доказів, на які позивач посилається у позовній заяві, зокрема, контракту від 23.07.2018 № 18/S/09721/А, укладеного між ТОВ «Ліга Імпекс» та Etoile Glam LP (Шотландія) розчинної сублімованої вави, а також документів, які позивачем були додані до такого контракту щодо ідентифікації та визначення митної вартості товару за основним методом.

Крім того, була звернута увага на пропуск Товариством місячного строку звернення до суду.

30.04.2021 на виконання вимог ухвали суду від 23.04.2021 позивачем надано суду заяву про усунення недоліків позовної заяви до якої додано контракт від 23.07.2018 № 18/S/09721/А, укладений між ТОВ «Ліга Імпекс» та Etoile Glam LP (Шотландія) розчинної сублімованої вави, а також документи, які позивачем були додані до такого контракту щодо ідентифікації та визначення митної вартості товару за основним методом.

Щодо поновлення строку звернення до суду з даним позовом, то на усунення недоліків позовної заяви позивачем надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій просить суд поновити пропущений строк на звернення до адміністративного суду Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліга Імпекс» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.11.2020 № 0000151/7.8-19-02 та № 0000152/7.8-19-02.

В обґрунтування заяви про поновлення строків звернення до суду заявник зазначає, що строк на звернення до адміністративного суду пропущений ним з обґрунтованих і поважних причин, оскільки відповідно до укладеної угоди про надання правової допомоги між АБ «Збіглей та партнери» і ТОВ «Ліга Імпекс» та через відсутність достатніх та належних знань в галузі податкового, митного права та адміністративного процесу, позивач серед іншого, звернувся до бюро з метою захисту власних прав та інтересів, отримання правової допомоги і забезпечення належного правового супроводу оскарження результатів перевірки ТОВ «ЛІГА ІМПЕКС» відповідно до акту перевірки № 95/20/7.8-19-02/35271723 від 02.11,2020 Київської митниці Держмитслужби.

В той же час, відповідно до розподілу обов`язків у структурі адвокатського бюро, згідно із наказом від 06.11.2020, представник позивача, як адвокат, був призначений відповідальний за супроводження цієї справи ТОВ «Ліга Імпекс» на стадії адміністративного та в подальшому судового оскарження.

Представник наголошує, що інших представників у позивача не було та немає, угод про надання правової допомоги з іншими адвокатами на представлення інтересів не укладено, самостійно звернутись із позовом щодо протиправності податкових повідомлень-рішень позивач був не в змозі у зв`язку із вищезазначеними причинами.

Відтак, за твердженням представника позивача, виключно ним був опрацьований весь матеріал перевірки та напрацьована правова позиція щодо протиправних, на його думку, дій відповідача та тим самим сформовано позовну заяву для звернення до адміністративного суду.

При цьому, зауважує, що у зв`язку із поганим самопочуттям та підтвердженням 29.03.2021 після здачі ПРЛ-тесту захворювання на коронавірусну хворобу COVID-19, він був вимушений проходити лікування та приступив до роботи після подолання хвороби лише з 12.04.2021. Тим самим, справи що перебували у його провадженні та обов`язки, які були покладені на нього, в тому числі в інтересах клієнтів бюро, ним тимчасово не виконувались.

Наголошує, що інші адвокати бюро не володіли матеріалами справи та у зв`язку з необізнаністю щодо предмету оскарження не могли звернутись до адміністративного суду із позовом в інтересах довірителя ТОВ «Ліга Імпекс».

Тобто, лише у зв`язку із зазначеними вище подіями, які не залежали від його волі, строк на звернення із позовом до адміністративного суду, щодо оскарження податкових повідомлень-рішень в інтересах ТОВ «Ліга Імпекс», ним було пропущений на 6 календарних днів, що свідчить про поважність причини такого пропуску.

Відтак, просить суд поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Разом з тим, викладені у заяві на усунення недоліків причини поважності пропуску строку на звернення до суду, є неповажними з огляду на наступне.

Так, ч. 1 ст. 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом 1 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними ч. 4 ст. 122 КАС України.

Разом з тим, відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Так, спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 ст. 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до п. 56.19 ст. 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту п.п. 56.2, 56.3, 56.17 ст. 56, п. 57.3 ст. 57 ПК України вбачається, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених п. 56.17 ст. 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19 дійшов висновку про те, шо адміністративний позов, з урахуванням положень п. 56.19 ст. 56 ПК України, до суду може бути поданий у місячний строк з дня отримання платником податків рішення ДФС України про результати розгляду його скарги.

Як видно з матеріалів позовної заяви позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.11.2020 № 0000151/7.8-19-02 та № 0000152/7.8-19-02 Київської митниці Держмитслужби.

При цьому, 15.12.2020 позивачем до Державної митної служби України була подана скарга на податкові повідомлення-рішення від 23.11.2020 № 0000151/7.8-19-02 та № 0000152/7.8-19-02, за результатами розгляду якої Державною митною службою України прийнято рішення від 16.02.2021 № 081.4/10-06/13/2385, яким скаргу позивача залишено без задоволення, а спірні рішення, без змін.

З доданих до матеріалів позовної заяви документів, зокрема, копії конверту за трекінгом відправлення № 856 вбачається, що рішення за результатами розгляду скарги отримано позивачем 06.03.2021.

Проте до суду з вказаним позовом позивач звернувся лише 13.04.2021, тобто із пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого п. 56.19 ст. 56 ПК України.

Посилання представника позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду на те, що у зв`язку із поганим самопочуттям та підтвердженням 29.03.2021 після здачі ПРЛ-тесту захворювання на коронавірусну хворобу COVID-19,представник був вимушений проходити лікування та приступив до роботи після подолання хвороби лише з 12.04.2021 та те, що лише адвокат Збіглей Н.В. є єдиним представником ТОВ «Ліга Імпекс» є безпідставним та необґрунтованим, оскільки, по-перше, позивачем є юридична особа, позовну заяву від імені якої могло бути підписано від імені директора (самопредставництво), по-друге, як зазначив сам представник позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, угоди про надання правової допомоги укладена саме між Адвокатським бюро «Збіглей та партнери» та ТОВ «Ліга Імпекс», а не особисто з адвокатом Збіглей Назаром Володимировичем, про що зокрема і свідчить той факт, що ордер про надання правової допомоги виданий від імені Адвокатського бюро «Збіглей та партнери». Тобто, у період перебування одного адвоката на лікарняному, адвокатське бюро не позбавлене було можливості видати ордер на представництво інтересів ТОВ «Ліга Імпекс» іншому адвокату до моменту виходу адвоката який займався даною справою з лікарняного, задля дотримання строку звернення до суду з даним позовом та дотримання принципу правової визначеності як складової верховенства права.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій або допущення бездіяльності і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії чи допущено бездіяльність.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Суд повторно звертає увагу позивача на те, що суд поновлює процесуальні строки, лише у тому випадку, якщо визнає причини їх пропуску поважними. Однак, на час вирішення питання про відкриття провадження у справі за результатами ознайомлення судом з матеріалами позовної заяви та доданими до неї документами, а також із заявою про поновлення строку звернення до суду, судом не встановлено обставин наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду.

При цьому, відсутні підстави вважати, що керівник юридичної особи нездатний оцінити ситуацію та належним чином відреагувати на неї.

Суд акцентує увагу суду на те, що відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Так, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.

Слід наголосити, що принципом адміністративного судочинства є верховенство права, тоді як пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо захисту його прав та обов`язків. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за адміністративним позовом, однак це право не є абсолютним та може бути реалізовано лише у тому випадку, коли особою, яка звертається до суду, дотримано певні норма національного законодавства в частині вимог, передбачених для подання позовної заяви, у тому числі щодо дотримання учасником строку, визначеного національним законодавством для звернення до суду, що свідчить про забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, як складової верховенства права.

Суд звертає увагу позивача на те, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. У разі порушення такого строку та недотримання принципу юридичної визначеності зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що такий строк звернення до суду може бути обмеженим.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з п. 1 п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк. Позовна заява також повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи вищевказане, а також зважаючи на те, що причини пропуску строку на звернення до суду з даним позовом, що викладені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду, є неповажними та беручи до уваги те, що матеріали позовної заяви не містять інших поважних причин пропуску строку звернення до суду, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись ст. 160, 169, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Причини пропуску строку звернення до суду, що викладені у заяві про поновлення строку звернення до суду, визнати неповажними.

Позовну заяву повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву. Копія позовної заяви залишається в суді. .

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін