Справа № 754/16356/20
Суддя: Таран Н. Г.
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/47/21
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.

секретаря судового засідання - Куценко Ю.В.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Корнієнко П.Г.

представника відповідача - Супрун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції міста Бориспіль, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову винесену інспектором батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль № 1, роти № 1 Управління патрульної поліції в місті Бориспіль Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, лейтенантом поліції Бабичем І.Я. - про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3497714 від 30.11.2020 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення. Свої вимоги мотивував тим, що постановою інспектора батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль № 1, роти № 1 Управління патрульної поліції в місті Бориспіль Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, лейтенанта поліції Бабича І.Я. - про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 3497714 від 30.11.2020 року, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП за те, що він 29.11.2020 року о 23 год. 12 хв. на 77 кілометрі траси Київ-Харків, у Баришівському районі, що у Київській області керуючи транспортним засобом марки «RENAULT Megane» д.н.з. НОМЕР_1 рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, нібито не маючи наміру повернути ліворуч чи на розворот, чим порушив п. 11.5. Правил дорожнього руху - Порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку, та прийняте рішення про адміністративне стягнення штрафу в розмірі 425,00 грн. Позивач вважає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за вказане порушення с незаконною та підлягає скасуванню, а провадження по справі необхідно закрити.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.12.2020 року відкрито провадження у вищевказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Підтримали подану відповідь на відзив на позовну заяву. Позивачем та представником позивача заперечувався факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Представника відповідача Департаменту патрульної поліції - Супрун І.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову. Підтримала відзив на позовну заяву. Вказувала про те, що на відео з нагрудної камери Інспектора зафіксований сам факт правопорушення, а саме: рух в крайній лівій смузі при вільній правій.

Допитаний судом у якості свідка ОСОБА_2 суду пояснив, що знаходився в автомобілі позивача 29.11.2020 року коли відносно позивача було складено оскаржуваний протокол. При зупинці автомобіля інспектор поліції запита у позивача куди він їде і позивач відповів, що прямо. Повинні були розвернутися, бо їх чекали друзі. Інспектор поліції відмовлявся приймати пояснення.

Допитаний судом у якості свідка ОСОБА_3 суду показав, що перебував в автомобілі позивача 29.11.2020 року на передньому сидінні. Позивач перестроювався в ліву смугу для розвороту на зустрічну смугу. Працівники поліції запитували позивача куди він рухається і він сказав, що прямо, але не реагував, коли сказали, що потрібно розвернутися через 200-300 метрів. Інспектор поводив себе зухвало і не приймав пояснення. При цьому в правій смузі рухався вантажний автомобіль.

Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 30.11.2020 року інспектором батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль № 1, роти № 1 Управління патрульної поліції в місті Бориспіль Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, лейтенантом поліції Бабич І.Я. відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3497714, відповідно до змісту якої вбачається, що 29.11.2020 року о 23 год. 12 хв. на 77 кілометрі траси Київ-Харків, у Баришівському районі, що у Київській області ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «RENAULT Megane» д.н.з. НОМЕР_1 рухався в крайній лівій смузі при вільній правій, не маючи наміру повернути ліворуч чи на розворот, чим порушив п. 11.5. Правил дорожнього руху - Порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно п. 11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідачем до суду надано диск із записом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що позивач, керуючи автомобілем «RENAULT Megane» д.н.з. НОМЕР_1 знаходився у лівій смузі руху та був зупинений працівником поліції. Через 12 секунд після того, як працівник поліції подав сигнал про зупинку, у правій смузі для руху проїжджає вантажний автомобіль, що у свою чергу свідчить про те, що твердження працівника поліції про вільну праву смугу для руху автомобілів є необгрунтованими.

Також, суд вважає не доведеними належними та допустимими доказами твердження представника відповідача про відсутність наміру позивача повернути ліворуч чи на розворот, оскільки, враховуючи рух транспортного засобу позивача у темну пору доби із ввімкненим світлом - позбавляє можливості беззаперечно встановити чи ввімкнений світловий показчик про намір здійснення повороту ліворуч, що підтверджено переглядом відеозапису нагрудної камери поліцейського.

Отже, наявні у справі докази, зокрема, диск із записом з нагрудної камери поліцейського, не дає суду підстав зробити висновок про те, що позивач ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за яке його і притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн., зафіксовано лише у постанові про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАМ №3497714 від 30.11.2020 року та не підтверджується жодними іншими доказами.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3497714 від 30.11.2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції міста Бориспіль, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закриття провадження у справі - задовольнити.

Скасувати постанову винесену інспектором батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль №1, роти №1 Управління патрульної поліції в місті Бориспіль Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, лейтенантом поліції Бабичем Іваном Ярославовичем - про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії ЕАМ № 3497714 від 30 листопада 2020 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн, за ч. 2 ст. 122 КУпАП і закрити провадження у справі.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 05.05.2021 року.

Суддя: Н.Г. Таран