Справа № 480/7206/20
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 р. Справа № 480/7206/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.11.2020, головуючий суддя І інстанції: С.М. Гелета, м. Суми, повний текст складено 27.11.20 по справі № 480/7206/20

за позовом ОСОБА_1

до Сумської обласної державної адміністрації

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської обласної державної адміністрації (далі за текстом також відповідач, Сумська ОДА), в якій просив визнати протиправними дії Сумської обласної державної адміністрації, що мали місце при розгляді питань 2, 3, 4 скарги № 115 від 27.02.2020, зобов`язати Сумську обласну державну адміністрацію повторно розглянути питання 2, 3, 4 скарги № 115 від 27.02.2020 та надати на них правдиву відповідь з посиланням на докази, стягнути з Сумської обласної державної адміністрації 300000 грн моральної шкоди.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Наводить обставини справи, викладені ним у позовній заяві, та просить їх урахувати під час апеляційного розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Сумська обласна державна адміністрація зазначає, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 . Наводить обставини справи, викладені нею у відзиві на позовну заяву. Вказує на недоречність доводів позивача, викладених у апеляційній скарзі, з огляду на приписи чинного процесуального законодавства. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 звернувся до Сумської обласної державної адміністрації із заявою від 27.02.2020, № 115 (а.с.4), яку позивач мотивував тим, що 25.02.2020 в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми при слуханні справи № 591/2206/19 представник Сумської ОДА почала поширювати неправдиві ганебні відомості про позивача та в осудливій і принизливій формі переконувала присутніх слухачів і стверджувала, що позивач вчиняє неадекватні та нерозумні дії, стверджувала про те, що в 2019 році позивач подав 950 необґрунтованих (нереальних, оманливих) скарг, і позивач отримує задоволення від факту подання позовів, в тому числі і щодо Сумської ОДА. При розгляді зазначеної справи, яка розглядалася в режимі відеоконференції, перебувала значна кількість осіб, а тому, як зазначає позивач, представник Сумської ОДА поширила завідомо недостовірну інформацію, що ганьбить честь, гідність та ділову репутацію позивача.

В заяві від 27.02.2020 позивач, зокрема, просив назвати посаду та прізвище, ім`я по батькові представника Сумської ОДА, яка брала участь у судовому засіданні (п. 1), надати докази слів представника Сумської ОДА про те, що позивач подає нереальні скарги та отримує задоволення від того, що позивач подає позови, або визнати, що поширена інформація є завідомо недостовірною (п. 2), надати весь, дослівний текст промови представника Сумської ОДА в судовому засіданні, який стосувався особисто позивача та має негативний характер, з`ясувати і повідомити навіщо обставини озвучено в судовому засіданні (п. 3), дати оцінку діям представника Сумської ОДА поширення в судовому засіданні недостовірної інформації про позивача та притягнути до дисциплінарної відповідальності (п. 4).

Відповідачем на зазначену заяву № 115 від 27.02.2020 надано відповідь від 23.03.2020 за № 0282-18/К (а.с. 5, 6).

Після отримання відповіді позивач не погодився із належним розглядом його заяви, зокрема щодо обставин, викладених в п. 2-4 заяви від 27.02.2020 за №115, оскільки, на його думку, відповідач не розглянув належним чином його звернення, не виконав законні вимоги позивача, проявив бездіяльність щодо об`єктивного розгляду заяви, висновки, викладені у листі, не підтвердив доказами, надав неправдиву інформацію, відмовився повідомити реальні обставини щодо цих питань і вирішити проблему у законний спосіб.

Отже, позивач, вважаючи, що звернення не розглянуто відповідачем по суті, звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх необґрунтованості, а також із того, що відповідач в спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення врегульовано Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 за № 393/96-ВР (надалі - Закон № 393/96-ВР).

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до статті 3 цього Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з частиною другою статті 5 Закону № 393/96-ВР звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим (частина четверта статті 5 Закону № 393/96-ВР).

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення) (частина шоста статті 5 Закону № 393/96-ВР).

Частинами сьомою та восьмою статті 5 Закону № 393/96-ВР визначено, що у зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано статтею 15 Закону № 393/96-ВР, згідно з частиною першою якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Як убачається з матеріалів справи, заяву № 115 від 27.02.2020 подано позивачем відповідно до статті 40 Конституції України, у порядку, визначеному Законом України "Про звернення громадян".

Заява позивача розглянута Сумською ОДА та на неї надано відповідь по суті поставлених питань, в тому числі і викладених у п. 2-4 заяви № 115 від 27.02.2020.

У листі від 23.03.2020 за № 0282-18/К «Про розгляд звернення» на питання щодо надання доказів слів представника Сумської ОДА про те, що позивач подає нереальні скарги та отримує задоволення від того, що позивач подає позови, або визнання, що поширена інформація є завідомо недостовірною (п. 2 заяви позивача), а також на питання щодо надання всього, дослівного тексту промови представника Сумської ОДА в судовому засіданні, який стосувався особисто позивача та має негативний характер, з`ясування і повідомлення навіщо обставини озвучено в судовому засіданні (п. 3 заяви позивача), надання оцінки діям представника Сумської ОДА поширення в судовому засіданні недостовірної інформації про позивача та притягнення до дисциплінарної відповідальності (п. 4 заяви позивача), відповідачем надано відповідну інформацію.

Так, відповідачем у відповіді зазначено, що представники юридичного відділу Сумської ОДА уповноважені на представлення інтересів відповідача на основі довіреності, відповідно до якої останні мають право давати усні і письмові пояснення повноважним особам (компетентним органам), наводити свої доводи, міркування та заперечення з усіх питань, що виникають у ході судового або іншого процесу, заперечувати проти клопотань та доводів інших учасників судового та іншого процесу. Під час судового засідання, яке відбулося 25.02.2020 в Зарічному районному суді м. Суми по справі № 591/2206/19 за позовом ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, представник Сумської ОДА користувався правами, які передбачені ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України, що передбачає право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Повідомлено позивача, що надання доказів слів представників місцевих державних адміністрацій не належить до обов`язків Сумської ОДА, враховуючи те, що зміст наданих усних пояснень представника можливо отримати позивачем, як учасником провадження у справі № 591/2206/19, шляхом отримання відповідного запису судового засідання. Щодо визначеного у зверненні твердження щодо «нереальних скарг» Сумською ОДА зазначено у відповіді, що дане словосполучення по своїй суті є вираженням думки представника Сумської ОДА, висловленої в межах свободи поглядів, висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири (за винятком образи чи наклепу) є оціночними судженнями. Щодо притягнення до відповідальності представника Сумської ОДА надано відповідь, що з приводу цього ОСОБА_2 пояснила, що не хотіла нікого образити, а її висловлювання є саме вираженням суб`єктивної думки та поглядів з критичною оцінкою певних фактів, а відповідно до законодавства ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Відповідачем зазначено, що засади дисциплінарної відповідальності державного службовця регулюються главою 2 Закону України «Про державну службу». Представнику Сумської ОДА наголошено на недопущенні порушення норм чинного законодавства про державну службу та правил етичної поведінки державних службовців під час здійснення своєї професійної діяльності. Враховуючи вищевикладене, відповідач повідомив, що представник Сумської ОДА під час судового засідання 25 лютого 2020 року в приміщенні Зарічного районного суду м. Суми при розгляді справи № 591/2206/19 діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, а також наводила доводи, міркування та заперечення з усіх питань, що виникали у ході судового процесу. Отже, враховуючи норми статті 65 Закону України «Про державну службу», Сумська ОДА не вбачала правових підстав для притягнення до відповідальності головного спеціаліста юридичного відділу апарату Сумської обласної державної адміністрації ОСОБА_2 .

Стосовно надання дослівного тексту промови та надання оцінки діям представника Сумської ОДА відповідач повідомив у відповіді, що відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Зазначив, що у Сумської ОДА відсутній запис фіксування судового засідання, адже відповідно до чинного законодавства - це право учасника судового процесу, а не обов`язок. Роз`яснено, щодо можливості позивачу, як учасника справи № 591/2206/19 отримати звукозапис судового засідання, в якому представник ОДА надавала усні пояснення.

Під час розгляду заяви позивача Сумською ОДА від представника ОСОБА_2 отримано пояснення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідь Сумської ОДА на заяву позивача містить інформацію щодо питань, на які позивач просив надати відповідь, а твердження позивача, що надана відповідь свідчить про необ`єктивність розгляду заяви та нездійснення перевірки викладених у заяві фактів є безпідставною і свідчить про незгоду позивача з самою суттю наданої відповіді, проте, не спростовує факту її надання відповідачем.

При розгляді заяви позивача, відповідачем надана відповідь, що в межах розгляду цивільної справи представником Сумської ОДА були надані пояснення, які є оціночними судженнями представника, вираження суб`єктивної думки представника, текст промови було зафіксовано у межах розгляду справи, а процесуальний закон не зобов`язує при розгляді звернень отримувати текстовий вигляд наданих в судових засіданнях пояснень представника, у зв`язку із чим позивачу було зазначено про можливість реалізації процесуальних прав відповідно до ЦПК України. Під час розгляду заяви позивача не було встановлено підстав для притягнення представника Сумської ОДА до відповідальності, про що позивача також повідомлено.

Посилання позивача на те, відповідачем порушено його право на інформацію, гарантоване ст. ст. 34, 40 Конституції України, а також доводи, зазначені в позові відносно того, що його право на інформацію було обмежено, суд першої інстанції правомірно визнав необґрунтованими та такими, що носять характер особистих припущень позивача, які не знайшли свого підтвердження матеріалами справи. З аналізу відповіді вбачається, що відповідачем розглянуто звернення позивача, в т. ч. щодо обставин, зазначених в п. 2-4 заяви від 27.02.2020 за № 115.

Відтак, ураховуючи те, що звернення позивача від 27.02.2020 за № 115 розглянуте відповідачем по суті та надано відповідь, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дії відповідача, які мали місце при розгляді питань 2, 3, 4 скарги № 115 від 27.02.2020, та зобов`язання Сумську ОДА повторно розглянути питання 2, 3, 4 скарги № 115 від 27.02.2020 з наданням на них правдивої відповіді з посиланням на докази.

Щодо вимог позивача про стягнення з Сумської ОДА 300000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому, слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу ст. 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача - органу державної влади чи місцевого самоврядування, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Як установлено судовим розглядом, відповідач в спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України, у зв`язку з чим не порушував прав позивача, а тому підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до ч. 1 ст. 23 та ч. 1 ст. 116 ЦК України відсутні.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову задоволенні позовних вимог та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними, спростовуються неведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, оскільки зміст апеляційної скарги, яка фактично дублює позовну заяву, подану до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення позивачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, в апеляційній скарзі позивачем не зазначено в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано, а відтак, підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів уважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 27.11.2020 по справі № 480/7206/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк