Справа № 140/2376/21
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2376/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 54400,00 грн; зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 04 березня 2016 року по 07 лютого 2017 року, скориговане, починаючи з квітня 2016 року, на коефіцієнт підвищення грошового забезпечення за посадою "інспектор Володимир-Волинського відділення поліції Нововолинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області".

В обґрунтування позову вказав, що наказом Головного управління Національної поліції у Волинській області №43о/с від 03 березня 2016 року його було звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію". Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року у справі №803/1918/16 визнано протиправним та скасовано зазначений наказ, а його поновлено на службі та на посаді. Постанова набрала законної сили 21 квітня 2017 року. Під час розгляду справи відповідач зобов`язався у разі поновлення судом позивача на службі провести виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Тому у цій частині позов за заявою ОСОБА_1 був залишений без розгляду. Однак до сьогодні відповідач свого обов`язку не виконав і не виплатив середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім того, позивач зазначив, що у період його вимушеного прогулу (з 04 березня 2016 року по 07 лютого 2017 року), починаючи з квітня 2016 року, грошове забезпечення за посадою інспектора Володимир-Волинського відділення поліції Нововолинського відділу поліції Головного управління Національної поліції збільшилось. За таких обставин позивач вважає, що відповідач зобов`язаний нарахувати і виплатити йому скориговане грошове забезпечення за посадою.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав та у задоволенні позову просив відмовити (а.с.36-37). В обґрунтування цієї позиції відповідач вказав, що на підставі постанови Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року у справі №803/1918/16 позивача поновлено на посаді інспектора Володимир-Волинського відділення Нововолинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області з 03 березня 2016 року. Вимога про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу Волинським окружним адміністративним судом при розгляді справи про поновлення на службі в поліції ОСОБА_1 не вирішувалася.

З цих підстав відповідач вважає, що Головне управління Національної поліції у Волинській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та не порушувало прав позивача.

Суд перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 перебував на службі в органах внутрішніх справ України з грудня 2009 року. Остання займана посада - інспектор Володимир-Волинського відділення поліції Нововолинського відділу поліції Головного управління Національної поліції, що видно із послужного списку позивача (а.с.19-22).

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління Національної поліції у Волинській області від 03 березня 2016 року №43о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 5 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через службову невідповідність) з 03 березня 2016 року (а.с.23).

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року у справі №803/1918/16, яка набрала законної сили 21 квітня 2017 року, визнано протиправним та скасовано рішення Атестаційної комісії №1 Головного управління Національної поліції у Волинській області, оформлене протоколом ОП №15.00003255.0018061 від 15 лютого 2016 року; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Волинській області від 03 березня 2016 року №43о/с про звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 - інспектора Володимир-Волинського відділення Нововолинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області; поновлено ОСОБА_1 на посаді інспектора Володимир-Волинського відділення Нововолинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області з 03 березня 2016 року (а.с.5-10).

Судом встановлено, що ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року позовну заяву в частині вимог до Головного управління Національної поліції у Волинській області про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишено без розгляду у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкликання позовної заяви в частині позовних вимог.

Оскільки питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах адміністративної справи №803/1918/16 не вирішувалось, позивач звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

За загальним правилом, встановленим частиною третьою статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частинами першою, другою статті 94 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) встановлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

11 листопада 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" (чинна з 02 грудня 2015 року; далі - Постанова №988), пунктом 1 якої установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799).

Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ від 17 липня 2020 року №539 - Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських; далі - Порядок №260) передбачає, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення (пункт 6 розділу ІІІ).

Актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, у тому числі і у випадку вимушеного прогулу, є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100); його чинність поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності,

За змістом абзацу третього пункту 2 Порядку №100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Ці правила застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Із пункту 5 Порядку №100 вбачається, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку №100).

Отже, за приписами наведених норм у разі поновлення незаконно звільненого працівника на роботі, роботодавець зобов`язаний виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі, визначеному за правилами Порядку №100. Суд при вирішенні спору про поновлення працівника на роботі присуджує виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У розглядуваному випадку при розгляді справи №803/1918/16 суд, поновивши позивача ОСОБА_1 на посаді, у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкликання позовної заяви в частині позовних вимог не вирішував питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ця обставина не позбавляє позивача права звернутися до суду з позовом для вирішення спору про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у загальному порядку.

Відповідно до постанови Волинського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2017 року у справі №803/1918/16 позивача поновлено на посаді з 03 березня 2016 року. Для визначення розміру середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу розрахунковим періодом є січень та лютий 2016 року.

Матеріали справи містять копію довідки від 13 грудня 2016 року №979, виданої Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у Волинській області, та довідку Головного управління Національної поліції у Волинській області від 29 березня 2021 року №31, з яких видно, що ОСОБА_1 за січень та лютий 2016 року нараховано грошове забезпечення у сумі 9600,00 грн - по 4800,00 грн за місяць (а.с.24, 40).

Згідно з пунктом 9 розділу І Порядку №260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту Порядку №260 вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується за календарні дні відповідного місяця їх служби.

Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 липня 2018 року у справі №805/1110/17-а.

Отже, розмір середньоденного заробітку (грошового забезпечення) позивача за січень-лютий 2016 року становить 160,00 грн (9600,00 грн /60).

Вимушений прогул тривав з 04 березня 2016 року (перший робочий день після звільнення позивача) по 07 лютого 2017 року (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді), всього 340 днів.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 54400,00 грн (340 х 160,00 грн).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 15 лютого 2019 у справі №826/6583/14, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. Крім того, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, а суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Отже, стягненню підлягає сума середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 54400,00 грн підлягає задоволенню.

Стосовно позовної вимоги позивача про зобов`язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 04 березня 2016 року по 07 лютого 2017 року, скориговане, починаючи з квітня 2016 року, на коефіцієнт підвищення грошового забезпечення за посадою інспектор Володимир-Волинського відділення поліції Нововолинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, суд зазначає таке.

До 12 грудня 2020 року пункт 10 Порядку №100 визначав, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів).

Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1213 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. №100" (набрала чинності 12 грудня 2020 року) виключено пункт 10 Порядку №100.

Крім того, посадові оклади поліцейських затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції".

З листа Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції у Волинській області від 31 березня 2021 року №500/29/01-2021 вбачається, що з дня прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 зміни щодо розміру посадових окладів поліцейських не приймались (а.с.39).

Позивачем не надано суду належних обґрунтувань та доказів протилежного, тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням наведених правових норм та встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах стягнення за один місяць.

Враховуючи положення статті 371 КАС України, до негайного виконання підлягає рішення суду у межах суми стягнення середнього грошового забезпечення позивача за один місяць, тобто 4800,00 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Волинській області (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 11, ідентифікаційний код юридичної особи 40108604) про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 54400,00 грн (п`ятдесят чотири тисячі чотириста грн 00 коп.) із відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Звернути до негайного виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць - 4800,00 грн (чотири тисячі вісімсот грн 00 коп.) із відрахуванням загальнообов`язкових податків та зборів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк