Справа № 280/8573/20
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2021 року м. Дніпросправа № 280/8573/20
(суддя Садовий І.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року у справі №280/8573/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 листопада 2020 року звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, згідно з яким, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0-0832 від 15.07.2020 року в частині боргу в сумі 14883,19 грн та №0-0832 від 15.07.2020 року в частині боргу в сумі 1639,34 грн з виключенням його з облікових даних.

Позов обґрунтовано тим, що позивач 01.08.2020 року отримав податкові повідомлення-рішення від 15.07.2020 року №0-0832 та №0-0832 в яких в дод. 61 ф.3, крім боргу визначного цими податковими повідомленнями-рішеннями зазначено і суми податкового боргу за 2015, 2016 роки та штрафні санкції за порушення строків сплати податкового зобов`язання, з якими позивач не згоден. Зазначає про те, що податкові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2015 та 2016 роки ним було сплачено у повному обсязі визначеному контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях за відповідні роки. При цьому, зазначає про те, що з податковими повідомленнями-рішеннями №0-0832 від 15.07.2020 року в частині визначення грошового зобов`язання за 2019 рік на суму 2990,40 грн та №0-0832 від 15.07.2020 року в частині визначення грошового зобов`язання за 2019 рік на суму 3152,65 грн згоден та зазначені податкові зобов`язання сплатив.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що зазначення податкової заборгованості у дод. 61 ф. 3 містить інформативний характер, оскільки зазначений додаток є повідомленням та квитанцією за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (код платежу 18010200). Податкові повідомлення-рішення за 2017-2018 роки позивач не оскаржує. Оскільки позивачем не заявлено позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень або податкової вимоги, якими йому визначено податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, несплата яких призвела до утворення податкової заборгованості, то, в свою чергу, відсутні підстави для виключення боргу з облікових даних.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що судом першої інстанції не повно встановлено обставини справи, оскільки суд першої інстанції не врахував того, що позивачем всі податкові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачено у повному обсязі, а відповідач в дод. 61 ф.3 податкових повідомлень-рішень від 15.07.2020 року №0-0832 та №0-0832 безпідставно вимагає від нього сплати податкового боргу в сумі 14883,19 грн та в сумі 1639,34 грн.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, відповідач, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 01.08.2020 року позивачем отримано податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням ДПС у Запорізькій області:

- №0-0832 від 15.07.2020 року про визначення суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за податковий період 2019 року у сумі 3152,65 грн (а.с.6);

- №0-0832 від 15.07.2020 року про визначення суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за податковий період 2019 року у сумі 2990,40 грн. (а.с.7).

В інформаційному додатку 61 ф.3, доданого до податкового повідомлення-рішення №0-0832 від 15.07.2020 року зазначено про необхідність сплати позивачем податкового боргу у сумі 4892,84 грн та пені у сумі 100,85 грн (а.с.6).

В інформаційному додатку 61 ф.3, доданого до податкового повідомлення-рішення №0-0832 від 15.07.2020 року зазначено про необхідність сплати позивачем податкового боргу у сумі 17873,59 грн (а.с.7).

Законність та обґрунтованість податкових повідомлень-рішень від 15.07.2020 року №0-0832 та №0-0832 в частині додатку 61 ф.3 щодо зазначення до сплати суми боргу у розмірі 14883,19 грн та 1639,34 грн та виключенням його з облікових даних є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права, свободи або інтереси.

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 у справі № 18-рп/2004 термін «порушене право», який вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». При цьому з приводу останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Проте право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист. Адже для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову у задоволені позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі №687/1539/16-а та від 4 лютого 2020 року у справі №320/7969/17.

Підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

В свою чергу пунктом 1 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1204 від 28.12.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254 (далі - Порядок №1204) визначено підстави за яких контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені ПК України або іншим законодавством або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, і складає податкове повідомлення-рішення.

Тобто, рішенням, яке визначає грошове зобов`язання для платника податків є податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до абзацу 1 пункту 2 розділу ІІ вищезазначеного порядку у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за формою «Ф» - для платників податків - фізичних осіб, якщо відповідно до законодавства контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних із порушенням податкового або іншого законодавства (додаток 1).

З матеріалів справи вбачається, що податкові повідомлення-рішення від 15.07.2020 року №0-0832 та №0-0832 складені відповідачем за формою «Ф» визначеною додатком 1 Порядок №1204.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що сума податкового зобов`язання визначена контролюючим органом у податковому повідомленні-рішення від 15.07.2020 року №0-0832 за формою «Ф», яка належить до сплати позивачем за податковим зобов`язанням визначеному у цьому рішенні становить 2990,40 грн (а.с.7), а сума податкового зобов`язання визначна контролюючим органом у податковому повідомленні-рішення від 15.07.2020 року №0-0832 за формою «Ф», яка належить до сплати позивачем за податковим зобов`язанням визначеному у цьому рішенні становить 3152,65 грн (а.с.6).

Суми щодо іншого податкового зобов`язання зазначені податкові повідомлення-рішення не містять.

При цьому, додані до вищезазначених податкових повідомлень-рішень повідомлення дод.61 ф.3 щодо зазначення до сплати суми боргу в тому числі 14883,19 грн та 1639,34 грн не є рішеннями контролюючого органу, які визначають грошове зобов`язання для платника податків.

Враховуючи те, що повідомлення дод.61 ф.3 щодо зазначення до сплати позивачу суми боргу в тому числі 14883,19 грн та 1639,34 грн не є рішенням контролюючого органу, що визначає грошове зобов`язання для платника податків, та не є складовою податкового повідомлення-рішення за формою «Ф» визначеною додатком 1 Порядок №1204, суд апеляційної інстанції зробив висновок про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки зазначення відповідачем таких сум, як сум боргу не порушує права позивача, так як не носить для нього обов`язкового характеру.

Відповідач визначає суму нарахування грошових, податкових зобов`язань для платника податків виключно складенням податкового повідомлення-рішення.

У спірних відносинах, відповідачем податкові повідомлення-рішення відносно позивача на суми зобов`язань зазначені у повідомленнях дод.61 ф.3 не складалися, а тому права позивача не порушувалися.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає, що вимога позивача в частині виключення боргу зазначеного у повідомленнях дод.61 ф.3 з облікових даних не підлягає задоволенню, оскільки облікові дані є службовою інформацією контролюючого органу та не визначає для позивача будь-якого зобов`язання.

На підставі зазначеного, оскільки суд першої інстанції правильно по суті вирішив спір відмовивши у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції вважає за можливе рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року у справі №280/8573/20 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 17 травня 2021 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко