Справа № 140/2908/21
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2908/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправними дій щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1980 з 20.01.1982 по 17.10.2001 у колгоспі «Гвардієць», правонаступником якого був КСП «Гвардієць» та в подальшому ПП «Гвардієць», зобов`язання зарахувати до страхового стажу період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.08.1980 з 20.01.1982 по 17.10.2001 у колгоспі «Гвардієць», правонаступником якого був КСП «Гвардієць» та в подальшому ПП «Гвардієць» та провести з 28.08.2020 перерахунок і виплату пенсії за віком з врахуванням вказаного періоду страхового стажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, листом від 01.10.2020 №0300-0315-8/31793 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача про прийняте рішення №91 від 04.09.2020, яким відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з недостатністю страхового стажу.

Позивач вважає протиправною відмову відповідача щодо не врахування періоду роботи у колгоспі «Гвардієць», правонаступником якого був КСП «Гвардієць» та в подальшому ПП «Гвардієць» з 20.01.1982 по 17.10.2001 до трудового стажу, посилаючись на порушення її прав та законних інтересів, просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 26.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю, мотивуючи тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області не зараховано до страхового стажу період роботи в колгоспі «Гвардієць» Нижньогордського району Кримської області з 20.01.1982 по 17.10.2001 по трудовій книжці, оскільки в записі про звільнення вказано про звільнення з колгоспу, однак завірено печаткою Приватного сільськогосподарського підприємства «Гвардієць». Вважає, що вказані періоди роботи зарахувати до страхового стажу немає законних підстав враховуючи наступне.

При аналізі та правовій оцінці поданих до заяви документів, а саме трудової книжки (серія НОМЕР_1 ) встановлено, що згідно запису №3 позивач прийнята в колгоспі «Гвардієць» Нижньогордського району Кримської області та згідно запису №7 звільнена з колгоспу, однак вказані записи завірено печаткою Приватного сільськогосподарського підприємства «Гвардієць». Записів про реорганізацію підприємства до трудової книжки внесено не було.

Крім того, в записах (сторінки 22-23 трудової книжки) за період роботи в коглоспі «Гвардієць» про встановлений мінімум та відпрацьовані людинодні наявні виправлення, записи зроблені некоректно, та відсутні підстави внесення цих записів.

Для уточнення вказаних періодів роботи позивачем було надано довідки, видані ТзОВ «Гвардієць» (російською мовою ООО «Гвардеец») Нижнегірського району Республіки Крим про заробітну плату №356 від 21.12.2015, №357 від 21.12.2015; №358 від 21.12.2015; №359 від 21.12.2015 та довідку про перейменування колгоспу №354 від 21.12.2015. При аналізі та правовій оцінці поданих позивачем довідок було встановлено, що вказані вище довідки видані ТзОВ «Гвардієць», який знаходиться на тимчасово окупованій території.

Представник відповідача вказав, що згідно із статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII від 15.04.2014 державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи наведене, довідки видані ТзОВ «Гвардієць» (російською мовою ООО «Гвардеец») Нижнегірського району Республіки Крим №356 від 21.12.2015, №357 від 21.12.2015, №358 від 21.12.2015, №359 від 21.12.2015, №354 від 21.12.2015 є недійсними і не створюють правових наслідків, а тому немає підстав для їх врахування при обчисленні пенсії позивачу. З врахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно із частиною другою статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За правилами частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Відтак, справу розглянуто по суті у межах строків, визначених частиною другою статті 262, частиною другою статті 263 КАС України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 01.10.2020 №0300-0315-8/31793 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що згідно наданих документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, її страховий стаж становить 25 років 10 місяців 7 днів, у зв`язку з невиконанням однієї із умов призначення пенсії, передбаченої статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме наявність у 2020 році не менше 27 років страхового стажу, головним управлінням прийнято рішення №91 від 04.09.2020 відмовити ОСОБА_1 у призначенні пенсії по віку (а.с.14).

Позивач, вважаючи зазначену відмову ГУ ПФУ у Волинській області протиправною, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Загальні умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Згідно із частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За правилами частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із частиною першою статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За приписами пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно із частинами першою, третьою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

За приписами частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пунктом 3.3 Порядку № 22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

За приписами пунктів 4.1, 4.7, 4.8 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Заява про призначення пенсії з усіма поданими документами та рішенням про призначення пенсії зберігаються в окремій пенсійній справі на кожного пенсіонера. Пенсійні справи зберігаються в органах, що призначають пенсії, за місцем проживання (реєстрації) або за місцем перебування пенсіонерів.

Крім того, при вирішенні даного спору суд також враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.04.2019 у справі №204/362/17, які полягають у тому, що єдиним органом, до повноважень якого належить вирішення питання щодо наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії, є територіальний орган Пенсійного фонду, до якого особа звернулася із відповідною заявою. При цьому, за наслідками розгляду заяви пенсійний орган повинен прийняти відповідне рішення, яке повинно бути вмотивованим. У цій же справі Верховний Суд вказав, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, не надав оцінку відомостям, наявним або відсутнім у трудовій книжці позивача, в той час як суд, як орган уповноважений виключно на перевірку законності та обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, позбавлений можливості приймати таке рішення, оскільки це буде свідчити про перебирання на себе судом повноважень, наданим виключно органам Пенсійного фонду.

Спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою пенсійного органу у зарахуванні періоду роботи позивача з 20.01.1982 по 17.10.2001 до загального страхового стажу.

Так, відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 01.08.1980 (а.с.17-19), позивач в період з 20.01.1982 по 17.10.2001 працювала в колгоспі «Гвардієць» Нижньогордського району Кримської області.

Відповідач не врахував відомості, що містяться в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 01.08.1980, з тих підстав, що у трудовій книжці, яка видана (заповнена) 01.08.1980, записи за вказаний період завірено печаткою Приватного сільськогосподарського підприємства «Гвардієць», а записів про реорганізацію підприємства до трудової книжки внесено не було.

Однак суд не погоджується з такими твердженнями відповідача з огляду на наступне.

Так, відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 01.08.1980 на сторінці 4 та 5 правонаступником колгоспу «Гвардієць», а саме Приватним сільськогосподарським підприємством «Гвардієц» (тепер ООО «Гвардеец» російською мовою), були внесені виправлення щодо дати звільнення позивача з роботи та підстави, що завірені печаткою роботодавця в спірний період, де чітко вказана дата звільнення 17.10.2001.

Крім того, згідно записів №4 та 5 трудової книжки НОМЕР_1 від 01.08.1980 на сторінці 4 та 5 записано, що ОСОБА_1 перебувала у декретній відпустці з 20.02.1983 по 26.08.1988, що підтверджується свідоцтвом про народження дітей серії НОМЕР_2 від 24.03.1983 та серії ІІІ-АП №376628 від 31.08.1986 (а.с.23-24). При цьому, відповідач зарахував до страхового стажу догляд за дитиною до трьох років.

Судом встановлено, що довідками №356, 357, 358, 359 від 21.12.2015 про заробітну плату для розрахунку пенсії за 1989-2000 роки підтверджується період роботи в даному колгоспі, що також були надані відповідачу.

Крім того, довідка №354 від 21.12.2015 підтверджує, що правонаступником колгоспу «Гвардієць» є Приватне сільськогосподарське підприємство «Гвардієц» (, юридична адреса згідно даних Єдиного державного реєстру фізичних осіб-підприємців та громадський формувань: Україна, 97123, Автономна Республіка Крим, Нижньогірський район, село Охотське, вулиця Леніна, будинок 108), а в подальшому перейменовано в ООО «Гвардеец» (а.с.25).

Не врахувавши довідки №354, 356, 357, 358, 359 від 21.12.2015, відповідач посилається на статтю 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», згідно з якою державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

З аналізу вказаної статті суд встановив, що її приписи стосуються лише органів, їх посадових та службових осіб на тимчасово окупованій території, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Натомість Приватне сільськогосподарське підприємство «Гвардієц» є приватним підприємством, комерційною фірмою, а, отже, на видані ним довідки не розповсюджується дія статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Як вбачається із запису №3 трудової книжки НОМЕР_1 від 01.08.1980 на сторінці 4 та 5 записано, що ОСОБА_1 прийнята в члени колгоспу «Гвардієць» з одночасним прийомом на роботу з 20.01.1982, а звільнена та припинила членство 17.10.2001 в правонаступника Приватного сільськогосподарського підприємства «Гвардієц», який і здійснив виправлення.

Згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, обов`язок належного оформлення трудових книжок покладається не на працівника, а на роботодавця, відтак працівник не може нести відповідальність за правильність внесенні записів до неї, тим більше, бути позбавлений права на зарахування періоду роботи до його страхового стажу.

Суд зауважує, що в даному випадку записи, внесені до трудової книжки позивача, між собою пов`язані хронологічно, відсутні ознаки підчисток та підробок, із зазначенням номерів протоколів та дат їх видачі. Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи відповідачем суду не надано.

Відтак посилання відповідача на відсутність записів про реорганізацію підприємства у трудовій книжці не може слугувати підставою для неврахування спірного періоду роботи до страхового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Вказана обставина не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не взято до уваги, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення її трудової книжки.

Аналогічний висновок вказаний і в постановах Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №220/989/17, від 19.12.2019 у справі №307/541/17.

Разом з тим ОСОБА_1 , з метою підтвердження свого трудового стажу, до заяви про призначення пенсії долучила додаткові документи.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій довідок слідує, що позивач перебувала у трудових відносинах, а також останній нараховувалась заробітна плата в Приватному сільськогосподарському підприємстві «Гвардієц», згідно довідок від 21.12.2015 №356, 357, 358, 359 ООО «Гвардеец».

Таким чином, суд вважає, що наданими документами підтверджено факт роботи ОСОБА_1 в період з 20.01.1982 по 17.10.2001.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, ГУ ПФУ в Волинській області таким правом не скористалося.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 28.08.2020, особисто звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, надавши при цьому необхідні документи аналогічного змісту, що відповідачем не оспорюється.

Відтак з врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про те, що оскільки на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком позивач досягла 59 років 7 місяців 26 днів, має страховий стаж роботи більше 15 років, тому пенсійний орган протиправно відмовив у призначенні пенсії та не врахувавши вищевказані спірні періоди.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019 в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Приймаючи рішення у даній справі, суд зазначає, що обставини, які підлягали встановленню судом у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі та враховує ступінь вини позивача у відсутності повного об`єму необхідних для реалізації його прав документів та повноті записів у наявних підтверджуючих загальний стаж документах, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Крім цього, згідно вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач ГУ ПФУ у Волинській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що дії щодо не зарахування позивачу спірних періодів його роботи до страхового стажу при призначенні пенсії за віком вчинені відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зарахування до трудового стажу позивача періоду роботи з 20.01.1982 по 17.10.2001 у колгоспі «Гвардієць», правонаступником якого був КСП «Гвардієць» та в подальшому ПП «Гвардієць» та провести з 28.08.2020 перерахунок і виплату пенсії за віком з врахуванням вказаного періоду страхового стажу, оскільки такий підтверджений записами в її трудовій книжці, недостовірності або інших ознак юридичної неточності якої не встановлено, а тому таку належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений згідно з квитанцією від 18.03.2021.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01 серпня 1980 року з 20 січня 1982 року по 17 жовтня 2001 року у колгоспі «Гвардієць», правонаступником якого був КСП «Гвардієць» та в подальшому ПП «Гвардієць».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01 серпня 1980 року з 20 січня 1982 року по 17 жовтня 2001 року у колгоспі «Гвардієць», правонаступником якого був КСП «Гвардієць» та в подальшому ПП «Гвардієць» та провести з 28 серпня 2020 року перерахунок і виплату пенсії за віком з врахуванням вказаного періоду страхового стажу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук