Справа № 826/6904/15
Суддя: Маруліна Л.О.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року м. Київ № 826/6904/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Маруліної Л.О., вирішивши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»
доДержавної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі також - позивач, ПАТ «ДПЗКУ») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі також - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.10.2014 року №06, яким нараховано пеню за порушення термінів ЗЕД у сумі 1 053 835,31 грн.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що за результатами позапланової виїзної перевірки відповідачем встановлено:

- несвоєчасне надходження валютної виручки в сумі 27,00 дол. США (екв.349,72 грн.) на 47 днів з 04.07.2014 року по 19.08.2014 року по контракту № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року з «Guangzhou Green Oil Industrial C.,LTD» (Китай), що є порушенням статі 1 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-BP «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями;

- несвоєчасне повернення валютних коштів в сумі 30 000 000,00 дол. США, в тому числі: по сумі 30 000 000,00 дол. США (екв.346 640 922,20 грн.) - на 1 день, по сумі 200 000,00 дол. США (екв.2 330 932,60) - на 1 день по контракту № ЕХР120214-1 від 12.02.2014 з «Grain Trading Group AG» (Швейцарія), що є порушенням статті 2 Закону України від 23.09.1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями.

В свою чергу, позивач, посилаючись на умови зазначених контрактів, положення Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» та постанову правління Національного банку України від 14.11.2013 року №453 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті», зазначає що повернення коштів відбулося у встановлені строки, а саме, відповідно до платіжного доручення ПЗК00000968 від 10.06.2014 року зарахування коштів у сумі 27 800 000, 00 дол. США здійснено 10.06.2014 року, відповідно до платіжного доручення ПЗК 00000978 від 11.06.2014 року зарахування коштів у сумі 2 000 000 дол. США - 11.06.2014 року, відповідно до платіжного доручення ПЗК00000977 від 11.06.2014 року на суму 200 000 дол. США - 11.06.2014 року.

Таким чином, на переконання позивача, оскільки до банку грошові кошти надійшли вчасно, то порушення щодо несвоєчасного повернення валютних коштів відсутні, відтак податкове повідомлення-рішення від 13.10.2014 року №06, яким нараховано пеню за порушення термінів ЗЕД у сумі 1 053 835,31 грн. підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2015 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено судовий розгляд справи.

В судовому засіданні від 21.05.2015 року представником відповідача подані заперечення на адміністративний позов.

ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у місті Києві вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Так, несвоєчасне надходження валютної виручки в сумі 27,00 дол. США (екв.349,72 грн.) на 47 днів з 04.07.2014 року по 19.08.2014 року по контракту № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року з «Guangzhou Green Oil Industrial C.,LTD» (Китай), що є порушенням статі 1 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-BP «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями, підтверджується відсутністю у позивача на день перевірки висновку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на продовження строків розрахунків за контрактом № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року з «Guangzhou Green Oil Industrial C.,LTD» (Китай) та довідки Торгово-промислової палати України або іншої уповноваженої організації, яка підтверджує форс-мажорні обставини до перевірки товариством станом на 18.09.2014 року.

Несвоєчасне повернення валютних коштів в сумі 30 000 000,00 дол. США, в тому числі: по сумі 30 000 000,00 дол. США (екв.346 640 922,20 грн.) - на 1 день, по сумі 200 000,00 дол. США (екв.2 330 932,60) - на 1 день по контракту № ЕХР120214-1 від 12.02.2014 з «Grain Trading Group AG» (Швейцарія), що є порушенням статті 2 Закону України від 23.09.1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями, підтверджується тим, що на валютний рахунок ПАТ «ДПЗКУ» № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ «Укрексімбанк» кошти зараховані з порушенням строків розрахунків, про що повідомлено податковий орган уповноваженим банком ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 09.07.2014 року №153-02/2470 (вх. ДПІ 14.07.2014 року №35698/10).

Таким чином, відповідно до статті 4 Закону України від 23.09.1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» відповідачем нараховано пеню у розмірі 153 790, 25 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2015 року позов задоволено; визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13.10.2014 року №06, яким ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» нараховано пеню за порушення термінів ЗЕД у сумі 1 053 835,31 грн.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2016 року апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління України у місті Києві - залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2015 року - без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що до банку грошові кошти надійшли вчасно, що, у свою чергу, спростовує доводи відповідача про порушення позивачем приписів Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», зокрема щодо несвоєчасного повернення валютних коштів.

Постановою Верховного Суду від 27.06.2019 року касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві задоволено частково; постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.12.2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста.

Скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховним Судом звернуто увагу на необхідності дослідження та оцінки обставини щодо надходження валютної виручки при виконанні контракту № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року; встановлення, яка з дат та за якими сумами є граничною для повернення валютної виручки за контрактом №ЕХР120214-1 від 12.02.2014 року; визначити, чи зазначена судами дата граничного строку надходження товару - 10.06.2014 року, є обставиною, встановленою податковим органом в ході перевірки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2019 року визначено суддю Маруліну Л.О. для розгляду адміністративної справи №826/6904/15.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.08.2019 року прийнято справу до провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11.09.2019 року.

Через канцелярію суду 21.08.2019 року подано відзив на позовну заяву, аналогічний за змістом запереченням від 21.05.2015 року.

Через канцелярію суду 09.09.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що в акті про результати позапланової виїзної перевірки від 24.09.2014 року №885/26-55-22-06/37243279 не зазначено, на підставі яких даних ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві встановлено несвоєчасність повернення валютної виручки.

У підготовче засідання 11.09.2019 року прибули представники сторін.

Судом здійснено процесуальне правонаступництво відповідача на підставі статті 52 кодексу адміністративного судочинства України та замінено Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві на Головне управління ДФС у м. Києві.

Судом оголошено про відкладення підготовчого засідання до 06.11.2019 року та зобов`язано сторін надати додаткові докази.

Через канцелярію суду 05.11.2019 року позивачем подано додаткові пояснення.

У підготовче засідання 06.11.2019 року прибули представники сторін.

Задовольнивши клопотання представника відповідача, судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 21.11.2019 року для надання часу представнику відповідача на ознайомлення із поданими представником позивача додатковими поясненнями.

У підготовче засідання 21.11.2019 року прибули представники сторін.

У підготовчому судовому засіданні 21.11.2019 року судом поставлено на обговорення питання про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду. Сторони проти закінчення підготовчого провадження не заперечували.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2019 року закрито підготовче провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 18.12.2019 року.

Через канцелярію суду 13.12.2019 року представником позивача подані додаткові пояснення та долучено додаткові докази.

У судове засідання 18.12.2019 року прибув представник позивача. Належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідачем участь уповноваженого представника не забезпечено.

Представником позивача заявлено клопотання про здійснення подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

З огляду на заявлене представником позивача клопотання та неявку уповноваженого представника відповідача, суд дійшов висновку про завершення розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві з 12.09.2014 року по 18.09.2014 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» з питань дотримання вимог валютного законодавства України, згідно з повідомленнями ПАТ «Укрексімбанк» від 09.07.2014 року №153-02/2470 (вх.ДПІ 14.07.2014 року №35698/10) та ПАТ «ПУМБ» від 06.08.2014 року (вх.ДПІ 11.08.2014 року №41374/10), відповідно до затвердженого плану перевірки (далі також - спірна перевірка), за результатами якої складено Акт від 24.09.2014 року №885/26-55-22-06/37243279 (далі також - Акт перевірки).

Відповідно до висновків Акта перевірки контролюючим органом встановлено:

- несвоєчасне надходження валютної виручки в сумі 27,00 дол. США (екв.349,72 грн.) на 47 днів з 04.07.2014 року по 19.08.2014 року по контракту № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року з «Guangzhou Green Oil Industrial C.,LTD» (Китай), що є порушенням статі 1 Закону України від 23.09.1994 року №185/94-BP «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» зі змінами та доповненнями;

- несвоєчасне повернення валютних коштів в сумі 30 000 000,00 дол. США, в тому числі: по сумі 30 000 000,00 дол. США (екв.346 640 922,20 грн.) - на 1 день, по сумі 200 000,00 дол. США (екв.2 330 932,60) - на 1 день по контракту № ЕХР120214-1 від 12.02.2014 з «Grain Trading Group AG» (Швейцарія), що є порушенням статті 2 Закону України від 23.09.1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» із змінами та доповненнями.

На підставі Акта перевірки ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 13.10.2014 року №06, яким нараховано пеню за порушення термінів ЗЕД у сумі 1 053 835,31 грн.

Вважаючи висновки Акта перевірки необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Згідно з частиною п`ятою статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заперечення, відзив, відповідь на відзив, пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Спірні правовідносини врегульовано Податковими кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі також - ПК України), Законом України від 16.04.1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі також - Закон №959), Законом України від 23.09.1994 року №185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі також - Закон №185/94).

Статтею 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: - ведення обліку платників податків; - інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; - перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо отримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з підпунктами 21.1.1., 21.1.2., 21.1.4. пункту 21.1. статті 21 ПК України, посадові особи контролюючих органів зобов`язані, крім іншого: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумління виконання покладених на контролюючі органи функцій; не допускати порушень прав та охоронюваний законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин за наслідками перевірок інших платників податків або отримання податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються можливі порушення цим платником податків податкового, валютного та іншого законодавства протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 78.8 статті 78 ПК України порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 86.1 та абзацу 1 пункту 86. 3 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п`яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

З матеріалів справи судом встановлено дотримання ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві процедури здійснення документальної позапланової виїзної перевірки та оформлення її результатів, що не ставиться під сумнів позивачем.

Щодо суті встановлених ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві порушень позивачем вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за зовнішньоекономічним контрактом № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року з «Guangzhou Green Oil Industrial C.,LTD» (Китай), суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом 13 статті 1 Закону №959 зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Статтею 387 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності після сплати передбачених законом податків та зборів (обов`язкових платежів) самостійно розпоряджаються валютною виручкою від проведених ними операцій, крім випадків запровадження Національним банком України вимоги щодо обов`язкового продажу частини надходжень в іноземній валюті.

Відповідно до статті 1 Закону № 185/94 виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При поміщенні товарів у митний режим переробки за межами митної території строк повернення цих товарів або продуктів їх переробки на митну територію України у митному режимі імпорту визначається відповідно до Митного кодексу України.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

Постановою Правління Національного банку України від 23.09.2013 року №453 «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (далі також - Постанова №453), установлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів (пункт 1).

Постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 року затверджено «Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями» (далі також - Інструкція).

Згідно з пунктом 2.2 розділу 2 Інструкції, відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня оформлення МД або підписання акта (іншого документа).

Пунктами 4.1, 4.2 розділу 4 Інструкції встановлено, що Банки зобов`язані вимагати від своїх клієнтів повної інформації про експортні, імпортні операції, розрахунки за якими останні проводять через ці банки.

Банки зобов`язані у разі перерахування резидентом коштів на користь нерезидента, надходження від нерезидента коштів на користь резидента або, якщо резидент зазначений у реєстрі вивізних МД, вимагати від останнього (залежно від виду операції) копії: договору з нерезидентом, актів та інших документів, що підтверджують здійснення експорту (імпорту) продукції, виконання робіт (надання або отримання послуг), здійснення експорту прав інтелектуальної власності, та інших документів, що необхідні банку для здійснення контролю за своєчасністю розрахунків за експортними, імпортними операціями його клієнтів. Копії цих документів підлягають збереженню у справі клієнта протягом строку, визначеного в Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, із зазначенням строків зберігання, затвердженому постановою Правління Національного банку України від 08.12.2004 № 601, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 24.12.2004 за № 1646/10245.

Відповідно до пункту 5.9 розділу 5 Інструкції Банк надає податковим органам інформацію про виявлені у звітному місяці факти порушень згідно з додатком 2 в разі ненадходження в законодавчо встановлені строки (або строки, визначені в висновках) виручки, товарів. У наступному звітному місяці інформація про ці порушення вже не надається.

Відповідно до змісту Акта перевірки (стор.3) ПАТ «ДПЗКУ» (Продавець) укладено зовнішньоекономічний експортний контракт № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року з «Guangzhou Green Oil Industrial C.,LTD» (Китай) (Покупець) на продаж ячменю 3-го класу в кількості 1000,00 м.тонн+-10% в опціоні по ціні 270, 00 дол. США. Умови поставки CFR контейнерний термінал порту Хуанпу.

На виконання умов контракту (пункт 3.4), відповідно до митної декларації від 04.04.2014 року №2357 ПАТ «ДПЗКУ» експортувало ячменю на суму 77 220, 00 дол. США (еквів. 866 655, 50 грн.).

Так, відповідно до даних про виконання експортних контрактів ПАТ «ДПЗКУ» станом на 18.09.2014 року за вказаним контрактом (Додаток №3 до Акта перевірки), контролюючим органом встановлено, що граничний строк надходження валютної виручки 03.07.2014 року, в той час як, згідно з виписками банку на валютний рахунок ПАТ «ДПЗКУ» надійшло 77 220, 00 дол. США (еквів. 349, 72 грн.) 19.08.2014 року, тобто, з порушенням строків розрахунків на 47 днів.

Судом встановлено правильність розрахунку граничного строку надходження валютної виручки в частині застосування 90-денного терміну у відповідності до Постанови №453.

Із змісту Акта перевірки висновується, що підставою для встановлення порушення позивачем Закону №185/94 є виписки ПАТ «ПУМБ» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» з валютного рахунку по контрактах та митних декларацій.

В межах спірної перевірки відповідачем встановлено, що уповноваженим банком ПАТ «ДПЗКУ» за експортним контрактом № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року є ПАТ «ПУМБ».

До матеріалів справи відповідачем долучено Довідку ПАТ «ПУМБ» від 06.08.2014 року №КНО-67.2/788, надіслану на виконання вимог пункту 5.9 Інструкції, згідно з якою, відповідачу надіслано інформацію про виявлені факти порушень ПАТ «ДПЗКУ» законодавчо встановлених строків розрахунків за контрактом № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року (дата оформлення митної декларації за експортною операцією 04.04.2014 року) станом на 01.08.2014 року.

В свою чергу, позивачем зазначена інформація не спростована, здійснення контролю ПАТ «ПУМБ» за експортним контрактом № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року ПАТ «ДПЗКУ» не заперечується.

Отже, у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем визначено граничний строк надходження валютної виручки за експортним контрактом № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року безпідставно.

В свою чергу, на переконання суду, долучена позивачем до додаткових пояснень від 05.11.2019 року лист-відповідь АТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 08.10.2019 року №153-00/183, в якому, на запит позивача повідомлено, що кошти в сумі 77 220, 00 грн. дол.США по контракту № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року на розподільчий та/або поточний рахунок АТ «ДПЗКУ», відкритий в АТ «Укрексімбанк», 19.08.2014 року не зараховувалися, не спростовує встановлених відповідачем під час спірної перевірки обставин, та не є доказом відсутності повноважень контролю у ПАТ «ПУМБ» за експортним контрактом № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року.

Зокрема, під час розгляду справи позивачем не заперечується факт існування митної декларації 04.04.2014 року №2357, згідно з якої ПАТ «ДПЗКУ» експортувало ячменю на суму 77 220, 00 дол. США (еквів. 866 655, 50 грн.).

Враховуючи вищевикладене, доводи позивача в межах встановлених ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві порушень вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за зовнішньоекономічним контрактом № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року з «Guangzhou Green Oil Industrial C.,LTD» (Китай), не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, висновки акта перевірки про несвоєчасне надходження валютної виручки в сумі 27,00 дол. США (екв.349,72 грн.) на 47 днів з 04.07.2014 року по 19.08.2014 року по контракту № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року з «Guangzhou Green Oil Industrial C.,LTD» (Китай) є обґрунтованими та не спростовуються матеріалами справи, а тому нарахування пені за ненадходження валютної виручки у розмірі 45,06 грн. є правомірним.

Щодо суті встановлених ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві порушень позивачем вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за зовнішньоекономічним контрактом № ЕХР120214-1 від 12.02.2014 з «Grain Trading Group AG» (Швейцарія), суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 2 Закону №185/94 імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо імпортних операцій резидентів у формі документарного акредитиву строк, передбачений частиною першою цієї статті, діє з моменту здійснення уповноваженим банком платежу на користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної операції без увезення товару на територію України визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням з Національним банком України.

Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.

На спірні правовідносини також розповсюджуються строки, встановлені пунктом 1 Постанови №453.

Згідно з пунктами 3.1., 3.2. розділу 3 Інструкції, імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу, виставлення векселя на користь постачальника товару, що імпортується, або при застосуванні розрахунків у формі документарного акредитива з моменту здійснення банком платежу на користь нерезидента, потребують одержання висновку.

Відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня здійснення операцій, вказаних у п. 3.1 цієї Інструкції.

При застосуванні розрахунків у формі документарного акредитива моментом здійснення платежу на користь нерезидента вважається дата списання коштів з рахунку банку. При цьому банк повинен надати клієнту належним чином оформлене письмове повідомлення про списання коштів з рахунку банку на користь нерезидента, яке зобов`язане містити таку інформацію: назва нерезидента та банк нерезидента, № договору та № акредитива, валюта платежу та сума списаних коштів, дата списання коштів з рахунку банку.

Відповідно до змісту Акта перевірки (стор.4) ПАТ «ДПЗКУ» (Покупець) укладено зовнішньоекономічний експортний контракт № ЕХР120214-1 від 12.02.2014 з «Grain Trading Group AG» (Швейцарія) (Продавець) на купівлю кукурудзи для кормових цілей в кількості 180 000,00 м.т. по ціні 278, 00 дол. США. Загальна вартість контракту 50 050 000,00 дол.США+-10%. Умови поставки СФР один безпечний причал одного безпечного порту Південного Китаю.

На виконання умов контракту, відповідно до виписки банку (а.с.27, т.1), 12.03.2014 року ПАТ «ДПЗКУ» з валютного рахунку перераховано на користь нерезидента «Grain Trading Group AG» (Швейцарія) валютні кошти в сумі 38 000 000, 00 дол.США (еквів. 353 305 000, 00 грн.), що також підтверджується позивачем.

Згідно з пунктом 5 зовнішньоекономічного контракту №ЕХР120214-1 від 12.02.2014 року, укладеного між ПАТ «ДПЗКУ» (Покупець) та «Grain Trading Group AG» (Продавець), оплата за товар проводиться в доларах США шляхом банківського переводу на валютний рахунок продавця. У випадку, якщо продавець не здійснить відвантаження товару в період, зазначений у пункті 4.1. Контракту, то він зобов`язаний повернути отриману передплату в повному обсязі не пізніше 90 календарних днів від дати оплати.

Отже, висновується, що саме з 12.03.2014 року, тобто з дати перерахування передоплати, обраховується строк у 90 календарних днів для повернення отриманої Продавцем-нерезидентом передоплати у разі не здійснення відвантаження товару у передбачений Контрактом період.

Контролюючим органом в Акті перевірки встановлено, що граничним строком є 10.06.2014 року, що є правомірним.

Відповідачем у ході перевірки встановлено, що ПАТ «ДПЗКУ» товару не отримало, та у зв`язку із невиконанням умов контракту валютні кошти в сумі 38 000 000, 00 дол. США (еквів. 442 785 534,80 грн.) нерезидентом повернуті на основний валютний рахунок товариства.

Контролюючий орган дійшов до висновку про те, що валютні кошти повернуті нерезидентом із порушенням строків розрахунків на 1 день.

Так, відповідно до даних про виконання експортних контрактів ПАТ «ДПЗКУ» станом на 18.09.2014 року за вказаним контрактом (Додаток №4 до Акта перевірки), контролюючим органом встановлено, що граничний строк надходження валютної виручки 10.06.2014 року: на валютний рахунок ПАТ «ДПЗКУ» надійшло повернення коштів у сумі 8 000 000, 00 дол.США 20.05.2014 року, в той час, як повернення коштів у загальній сумі 30 000 000 дол.США надійшли: сума 2 000 000, 00 дол.США - 11.06.2014 року; сума 27 800 000, 00 дол.США - 11.06.2014 року, тобто з порушенням у 1 день; сума 200 000 дол.США - 12.06.2014 року, тобто з порушенням у 2 дні (водночас, контролюючим органом зазначено порушення в 1 день).

Разом з тим, з матеріалів справи, а саме, з виписки картки рахунку ПАТ «ДПЗКУ» за 01.03.2014-01.07.2014 року та листа-відповіді уповноваженого банку по контракту №ЕХР120214-1 від 12.02.2014 року АТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 08.10.2019 року №153-00/183 встановлено, що повернення авансової оплати за зазначеним контрактом відбулося: сума 27 800 000, 00 дол.США - 10.06.2014 року, тобто вчасно, з дотриманням граничного строку.

Водночас, повернення авансових платежів у сумі 200 000 дол.США та сумі 2 000 000, 00 дол.США відбулося 11.06.2014 року, тобто, з порушенням граничного строку в 1 день.

Таким чином, у суду наявні підстави вважати зарахованими вчасно валютні кошти за контрактом №ЕХР120214-1 від 12.02.2014 року лише у сумі 27 800 000, 00 дол.США, в той час, як докази, подані безпосередньо позивачем, спростовують твердження останнього щодо вчасного зарахування валютних коштів у сумі 200 000 дол.США та сумі 2 000 000, 00 дол.США.

Отже, суд дійшов висновку про правомірність встановлення відповідачем порушення ПАТ «ДПЗКУ» граничних строків в частині зарахування суми 2 200 000 дол.США, в той час, як порушення граничних строків зарахування суми у розмірі 27 800 000, 00 дол.США спростовано матеріалами справи та належними доказами, поданими позивачем.

Зокрема, суд зауважує наступне.

Згідно з частинами 1, 6, 7 статті 6 Закону №185/94 строки, зазначені у статтях 1 і 2 цього Закону або встановлені Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, у разі виконання резидентами операцій за договорами виробничої кооперації, консигнації, комплексного будівництва, тендерної поставки, гарантійного обслуговування, поставки складних технічних виробів і товарів спеціального призначення.

Якщо перевищення строків, зазначених у статтях 1 і 2 цього Закону, обумовлено виникненням форс-мажорних обставин, перебіг зазначених строків зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії.

Підтвердженням форс-мажорних обставин є сертифікат Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) або іншої уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов договору.

Із змісту Акта перевірки судом встановлено, що висновки Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на продовження строків розрахунків за контрактом №ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року та контрактом №ЕХР120214-1 від 12.02.2014 року у позивача станом на день перевірки відсутні, як і відсутні відповідні довідки Торгово-промислової палати України або іншої уповноваженої організації, які підтверджують форс-мажорні обставини.

Зокрема, такі докази позивачем суду не подані й під час розгляду справи.

Згідно статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» момент здійснення експорту (імпорту) - момент перетину товаром митного кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Відповідно до абзацу 1 статті 4 Закону №185/94 порушення резидентами строків повернення валютної виручки або строків поставки товару, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка від суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Органи доходів і зборів вправі за наслідками документальних перевірок безпосередньо стягувати з резидентів пеню, передбачену цією статтею (частина п`ята статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті»).

В свою чергу, згідно з підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекції статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів;

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Отже, несвоєчасність здійснення розрахунків в іноземній валюті у сфері зовнішньоекономічної діяльності є валютним правопорушенням, за яке передбачена відповідальність у вигляді штрафних (фінансових) санкцій та пені, застосування якої віднесено до повноважень органів ДФС.

Так, на підставі висновків Акта перевірки, відповідачем складено повідомлення-рішення від 13.10.2014 року №06, яким нараховано пеню за порушення термінів ЗЕД у сумі 1 053 835,31 грн., яку розраховано наступним чином:

- за несвоєчасне надходження валютної виручки в сумі 27,00 дол. США (екв.349,72 грн.) на 47 днів з 04.07.2014 року по 19.08.2014 року по контракту № ЕХР050314-2 від 05.03.2014 року з «Guangzhou Green Oil Industrial C.,LTD» (Китай), що є порушенням статі 1 Закону №185/94, розраховано пеню у сумі 45,06 грн.;

- за несвоєчасне повернення валютних коштів в сумі 30 000 000,00 дол. США, в тому числі: по сумі 30 000 000,00 дол. США (екв.346 640 922,20 грн.) - на 1 день, по сумі 200 000,00 дол. США (екв.2 330 932,60) - на 1 день по контракту № ЕХР120214-1 від 12.02.2014 року з «Grain Trading Group AG» (Швейцарія), що є порушенням статті 2 Закону № 185/94, розраховано пеню у сумі 1 053 790, 25 грн.

Дослідивши розрахунок пені (Додаток 5 до Акта перевірки) та дані про виконання імпортного контракту (Додаток 4 до Акта перевірки) № ЕХР120214-1 від 12.02.2014 року, судом встановлено, що розрахунок пені здійснено із сум у розмірі 200 000, 00 дол.США та 2 000 000, 00 дол.США, в той час, як суму 27 800 000, 00 дол.США до розрахунку не включено, що відповідає встановленим судом обставинам дотримання в цій частині позивачем граничних строків.

Отже, висновується правомірність здійсненого відповідачем розрахунку пені за порушення термінів у сфері ЗЕД, з огляду на що, підстави для здійснення судом перерахунку пені відсутні.

За змістом частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з частиною першою - п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на встановлене, на переконання суду, відповідачем надані належні докази на підтвердження правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, що є предметом оскарження позивачем, що кореспондується з приписами частини другої статті 19 Конституції України, у свою чергу позивач не довів обставини на яких ґрунтуються його вимоги щодо скасування спірного рішення, тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 6, 9, 73-80, 90, 101, 104, 108, 241, 245, 246, 250, 255, 295, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України:

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (; 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1);

Відповідач: Головне управління ДФС у м. Києві (, адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).

Повне судове рішення складено 14.05.2021 року.

Суддя Л.О. Маруліна