Справа № 140/1527/21
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/1527/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцької міської ради про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Луцької міської ради про визнання протиправним рішення від 29.12.2020 №3/180 та зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, орієнтовною площею 0,10 га, на заяву від 29.01.2020 та у відповідності до вимог Конституції України, Земельного кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в 29.01.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва, орієнтовною площею 0,10 га, яка знаходиться біля с. Прилуцьке Луцького району. Проте відповідач листом від 25.02.2020 №6.1-7/912/2020 надав відповідь, в якому зазначено, що Луцькою міською радою першочергового забезпечуються земельними ділянками військовослужбовці, які виконують або виконували завдання зі здійснення антитерористичної операції на сході України.

Не погодившись з отриманою відповіддю, позивач звернулася до Волинського окружного адміністративного суду з позовом на бездіяльність Луцької міської зади, який рішенням від 02 жовтня 2020 року у справі №140/11113/20 позов задовольнив, та зобов`язав Луцьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.01.2020 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га.

За результатами повторного розгляду її заяви, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду Луцькою міською радою прийнято рішення від 29.12.2020 року №3/180, яким позивачу відмовлено в задоволені її клопотання з тих підстав, що відповідно до генерального плану с. Прилуцьке земельна ділянка знаходиться в рекреаційній зоні та у зв`язку з відсутність документів, передбачених інформаційною карткою, у якій зазначено перелік документів, які необхідні для розгляду заяви.

Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, оскільки жодним законодавством не заборонено надання такого дозволу саме із земель рекреаційного призначення, і в даному випадку відсутня невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів.

Також відповідач відмовив у задоволенні її заяви з підстав, не передбачених п.6 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), вимагаючи надати додаткові документи, а саме передбачених інформаційною карткою, у якій зазначено перелік документів, які необхідні для розгляду заяви.

З врахуванням наведеного просить застосувати ефективний спосіб захисту порушеного її права шляхом зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва.

Ухвалою суду від 11.02.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання.

Відповідач у відзиві на позов просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що на території с. Прилуцьке ще не розроблена уся належна містобудівна документація, а також з метою можливості належного планування режиму забудови та використання земель рекреаційного призначення, які повинні використовуватись для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів Луцькою міською радою було прийнято рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва на території Прилуцького старостинського округу.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що землі рекреаційного призначення можуть також перебувати у приватній власності, а тому Луцькою міською радою безпідставно відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва. Вважає, що в даному випадку відсутня невідповідність місця розташування об`єкта (земельної ділянки) вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів, а тому розташування бажаної земельної ділянки не суперечить генеральному плану с. Прилуцьке. З урахуванням наведеного просить позов задовольнити повністю.

В запереченні на відповідь на відзив відповідач вказує на те, що відповідно до генерального плану села Прилуцьке, затвердженого рішенням Прилуцької сільської ради від 31.08.2018 № 3-40/2018, бажане місце розташування земельної ділянки, яке було зазначене у графічних матеріалах, доданих позивачем до клопотання про отримання безоплатно у власність земельної ділянки, знаходиться в межах території запроектованої рекреаційної зони. А тому індивідуальне дачне будівництво на вказаній у клопотанні ОСОБА_1 території не передбачено.

На думку відповідача, Луцька міська рада також правомірно відмовила у затвердження документації із землеустрою у зв`язку відсутність документів, передбачених інформаційною карткою, у якій зазначено перелік документів, які необхідні для розгляду заяви, оскільки виконавчим комітетом Луцької міської ради прийнято рішення від 02.10.2019 № 595-1 "Про затвердження реєстру адміністративних послуг", де однією із адміністративних послуг, які надаються Луцькою міською радою, є надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Документи, які вимагаються міською радою для надання вказаної адміністративної послуги, зазначені у затвердженій технологічній картці по наданню послуги.

У зв`язку з вищенаведеним просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач у письмових додаткових поясненнях звертає увагу на те, що згідно Генерального плану с. Прилуцьке земельна ділянка, на яку вона претендує знаходиться на території рекреаційного призначення, і ніякої рекреаційної зони, як зазначає відповідач, на ній не запроектовано.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи у судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 29.01.2020 ОСОБА_1 звернулася до Луцької міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва, орієнтовною площею 0,10 га, яка знаходиться біля села Прилуцьке Луцького району. До заяви додано викопіювання з кадастрової карти України із зазначенням бажаної ділянки, копії паспорта і ідентифікаційного коду.

За результатами розгляду звернення ОСОБА_1 Луцька міська рада листом від 25.02.2020 №6.1-7/912/2020 повідомила позивача про те, що Луцькою міською радою прийняте рішення від 25.02.2015 №71/6 "Про розгляд звернення депутатів Волинської обласної ради до сільських, селищних, міських голів та до депутатів місцевих рад Волинської області щодо першочергового забезпечення земельними ділянками військовослужбовців, які виконують або виконували завдання зі здійснення антитерористичної операції на сході України", згідно з яким при підготовці на розгляд сесій міської ради відповідних проектів рішень в першу чергу надавати перевагу членам сімей учасників АТО, які загинули під час проведення антитерористичної операції на сході України, а також учасникам АТО з міста Луцька, які внаслідок участі у бойових діях в східних регіонах нашої держави отримали інвалідність 1-ої групи.

Не погодившись з такою відмовою, позивач звернулася до Волинського окружного адміністративного суду з позовом, який рішенням від 02 жовтня 2020 року у справі № 140/11113/20 (http://reestr.court.gov.ua/Review/91977540) позов задовольнив; визнав бездіяльність Луцької міської ради щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 29 січня 2020 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га протиправною; зобов`язав Луцьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29 січня 2020 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га.

На виконання вищенаведеного рішення Луцька міська рада прийняла рішення від 29.12.2020 № №3/180 "Про відмову громадянці ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва на території Прилуцького старостинського округу", з якого слідує, що розглянувши заяву громадянки ОСОБА_1 від 31.01.2020, генеральний план села Прилуцьке, затверджений рішенням Прилуцької сільської ради від 31.08.2018 № 3-40/2018, лист управління містобудування та архітектури Луцької міської ради від 21.10.2020 №20-13/581, враховуючи, що відповідно до генерального плану села Прилуцьке земельна ділянка знаходиться в рекреаційній зоні, в якій індивідуальне дачне будівництво не передбачене, відсутність документів передбачених інформаційною карткою, у якій зазначено перелік документів, які необхідні для розгляду заяви та з урахуванням висновків (правової позиції) суду, викладених в даному судовому рішенні, керуючись статтями 12, 50-51, 81, 84, 90-91, 116, 118, 121, 125-126 Земельного кодексу України, Законом України "Про землеустрій", Законом України "Про Державний земельний кадастр", Законом України "Про адміністративні послуги", Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", Законом України "Про топографо-геодезичну та топографічну діяльність", постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" та статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", міська рада вирішила відмовити громадянці ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва на території Прилуцького старостинського округу, орієнтовною площею 0,1000 га, у зв`язку із невідповідністю генеральному плану с. Прилуцьке.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту б) частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Частиною третьою статті 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту "г" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара.

Згідно частини першої статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Разом з тим, відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 144 Конституції України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Як встановлено матеріалами справи, позивачем подано заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва орієнтовною площею 0,10 га, яка розташована в с. Прилуцьке.

При цьому, як встановлено судом у справі № 140/11113/20, про що зазначено у рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року, яке набрало законної сили 03.11.2020, та підтверджено матеріалами справи, бажана земельна ділянка відповідно до Генерального плану с. Прилуцьке, затвердженого рішенням Прилуцької сільської ради від 31.08.2018 № 3-40/2018 знаходиться в рекреаційній зоні, тобто належить до земель рекреаційного призначення.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як визначено у статті 63 Закону України "Про охорону навколишнього середовища", рекреаційними зонами є ділянки суші і водного простору, призначені для організованого масового відпочинку населення і туризму.

Статтями 50, 51 ЗК встановлено, що до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів. Зокрема, до земель рекреаційного призначення належать земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, навчально-туристських та екологічних стежок, маркованих трас, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку, пансіонатів, об`єктів фізичної культури і (спорту, туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів, стаціонарних і наметових туристично-оздоровчих таборів, будинків рибалок і мисливців, дитячих туристичних станцій, дитячих та спортивних таборів, інших аналогічних об`єктів, а також земельні ділянки, надані для дачного будівництва і спорудження інших об`єктів стаціонарної рекреації.

Суд звертає увагу на те, що оскаржуваним рішенням від 29.12.2020 № №3/180 "Про відмову громадянці ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва на території Прилуцького старостинського округу" відмовлено позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, зокрема, з підстав знаходження бажаної земельної ділянки в рекреаційній зоні, що підтверджується генеральним планом села Прилуцьке, що затверджений рішенням Прилуцької сільської ради від 31.08.2018 № 3-40/2018.

Як слідує з цього генерального плану, бажана земельна ділянка знаходиться на території рекреаційного призначення, яка позначена на плані як рекреаційна зона та відображена під номером 50, що відноситься до запроектованих будівель та споруд.

З урахувань наведеного та розміщення бажаної земельної ділянки на території рекреаційної зони суд не бере до уваги доводи позивача про те, що згідно генерального плану с. Прилуцьке земельна ділянка, на яку вона претендує, не знаходиться в запроектованій рекреаційній зоні.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.04.2019 року №104 затверджено державні будівельні норми Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій" (надалі - ДБН Б.2.2-12:2019).

Відповідно до пункту 6.1.44 ДБН Б.2.2-12:2019 розміщення нової дачної та садової забудови в межах населених пунктів, а також на територіях, де діють планувальні обмеження, у т.ч. на територіях лісів та лісопарків, об`єктів природно-заповідного фонду та їх охоронних зон, у санітарно-охоронних зонах курортів, водоохоронних зонах, на резервних позаміських територіях, які передбачені документацією з просторового планування для подальшого розвитку населених пунктів, на територіях інженерно-транспортної та природоохоронної інфраструктури не допускається.

За приписами пункту 6.1.45 ДБН Б.2.2-12:2019 нову дачну або садову забудову рекомендується розміщувати за межами населених пунктів на земельних ділянках з цільовим призначенням для дачного будівництва та індивідуального садівництва.

Враховуючи те, що спірна земельна ділянка розташована у запроектованій згідно генерального плану с. Прилуцьке рекреаційній зоні, яка призначена для організованого масового відпочинку населення і туризму, тому суд приходить до висновку, що за своїм функціональним призначенням бажана земельна ділянка, яка розташована на цій території, не може використовуватися для ведення індивідуального дачного будівництва і не може бути передана громадянам у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації за таким видом цільового призначення та наміром її використання.

Відтак, суд погоджується з висновками відповідача про невідповідність місця розташування, обраною позивачкою земельної ділянки вимогам генерального плану села Прилуцьке, що відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 118 Земельного кодексу України є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

У ході судового розгляду справи доведено правомірність оскаржуваного рішення Луцької міської ради від 29.12.2020 №3/180 "Про відмову громадянці ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва на території Прилуцького старостинського округу".

Враховуючи наведене, та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову, понесені позивачем судові витрати не підлягає стягненню з відповідача та залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 264, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Луцької міської ради (43025, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 19, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.Д. Ковальчук