Справа № 640/7085/20
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 року м. Київ № 640/7085/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до ОСОБА_1

про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить: зобов`язати ОСОБА_1 знести самочинно споруджену прибудову до житлового будинку та привести переобладнані квартири НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_4 у первісний житловий стан.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року у справі №640/10429/19, яким зобов`язано Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчинити певні дії, а саме виконати вимоги норми частини 1 статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та подати позов до суду до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого об`єкта за адресою: АДРЕСА_4 , НОМЕР_2, НОМЕР_3 ) та компенсацію витрат пов`язаних з таким знесенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 07 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач у відзиві на позов наголошує, що з 07 серпня 2018 року вона не є власником об`єкта за адресою: АДРЕСА_4 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Власником зазначених квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2, НОМЕР_3 по АДРЕСА_4 була ОСОБА_1 , що підтверджується відповідними договорами купівлі-продажу квартир від 04 жовтня 2011 року, від 15 вересня 2011 року, від 02 лютого 2011 року та відповідними витягами з Державного реєстру правочинів №10464290 від 04 жовтня 2011 року, №10382973 від 15 вересня 2011 року, №9555423 від 02 лютого 2011 року.

ОСОБА_1 здійснено реконструкцію жилих квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 по АДРЕСА_4 у нежилі, з реконструкцією підвалу під даними квартирами та добудовою тераси.

Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 березня 2014 року №761/33173/13-а, яка набрала законної сили, визнано незаконним та скасовано Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 07 грудня 2011 року №2323 "Про переведення житлових приміщень квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 в жилому будинку АДРЕСА_4 у нежилі".

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 лютого 2016 року №826/23554/15, яка набула чинності, скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві 15 травня 2013 року за №КВ 74 та скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві 20 лютого 2014 року за №КВ 28.

18 червня 2014 року Реєстраційною службою Головного управління юстиції у м. Києві видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на нерухоме майно: нежитлові приміщення, заклад громадського харчування (в літ. "А") по АДРЕСА_4 , серії № 23180594 та зареєстровано право власності на вказані нежитлові приміщення, заклад громадського харчування (в літ. "А") по АДРЕСА_4 (номер запису про право власності 6056595).

Приписом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12 червня 2018 року зобов`язано ОСОБА_1 з 12 червня 2018 року зупинити експлуатацію об`єкта будівництва, розташованого на АДРЕСА_4 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ), який експлуатується у якості перукарні без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) призначено позапланову перевірку виконання вимог припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 12 червня 2018 року.

У зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за місцем проведення перевірки Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) направлено листи від 12 жовтня 2018 року та від 02 січня 2019 року ОСОБА_1 щодо прибуття до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з документами для проведення перевірки.

Оскільки ОСОБА_1 для проведення перевірки не прибула Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) листами від 29 жовтня 2018 року №073-10320, від 16 січня 2019 року №073-432 звернувся до Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві та, в подальшому, листом від 07 жовтня 2019 року №073-8874 до Головного управління Національної поліції у місті Києві щодо взаємодії у проведенні перевірки.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2019 року у справі №640/10429/19 задоволено позов ОСОБА_2 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та, зокрема, зобов`язано Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вчинити певні дії, а саме виконати вимоги норми частини 1 статті 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та подати позов до суду до ОСОБА_1 про знесення самочинно збудованого об`єкта за адресою: АДРЕСА_4 (квартири НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 ) та компенсацію витрат пов`язаних з таким знесенням.

Надаючи оцінку спірним правовідносин, суд дійшов таких висновків.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17 лютого 2011 року №3038-VI (далі - Закон №3038-VI).

Частиною 1 статті 41 вказаного закону, визначено, зокрема, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Приписами статті 38 Закону №3038-VI встановлено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.

У разі неможливості виконання рішення суду особою, яка здійснила таке самочинне будівництво (смерть цієї особи, оголошення її померлою, визнання безвісно відсутньою, ліквідація чи визнання її банкрутом тощо), знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється за рішенням суду за рахунок коштів правонаступника або за рішенням органу місцевого самоврядування за рахунок коштів місцевого бюджету та в інших випадках, передбачених законодавством.

Виконання рішення суду, що набрало законної сили, щодо знесення самочинно збудованого об`єкта здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

Відповідно до абзацу 1 частини 7 статті 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

При цьому, згідно до абзацу 2 частини 7 статті 376 ЦК якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Разом з цим, пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" встановлено, що знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Якщо технічна можливість перебудови об`єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов`язання здійснити перебудову.

Погодження забудовника на перебудову при розгляді справи про знесення самочинного будівництва за можливості перебудови, якщо це підтверджено, є підставою для відмови в позові лише тоді, коли рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов`язання здійснити перебудову не виконано не з вини забудовника, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Аналіз зазначеного дає суду підстави дійти до висновку, що для задоволення позову про зобов`язання суб`єкта здійснити знесення самочинного будівництва є встановлення (наявність) таких фактів, як неможливість перебудови об`єкту, або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Крім цього, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

З матеріалів справи вбачається, що приписом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 12 червня 2018 року зобов`язано ОСОБА_1 з 12 червня 2018 року зупинити експлуатацію об`єкта будівництва, розташованого на АДРЕСА_4 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ), який експлуатується у якості перукарні без прийняття в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Суд звертає увагу, що згадуваний припис не містить в собі вимоги щодо проведення відповідної перебудови.

Крім того, відповідно до наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_1 на об`єкт за адресою: АДРЕСА_4 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) припинено 07 серпня 2018 року у зв`язку із відчуженням зазначеного об`єкту нерухомого майна.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 з 07 серпня 2018 року не є власником об`єкта за адресою: АДРЕСА_4 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Суд наголошує, що з наявних матеріалів справи неможливо встановити нового власника зазначеного об`єкта нерухомого майна, що унеможливлює вирішення питання про заміну відповідача та/або залучення співвідповідача до участі у розгляді даної справи.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі наявних у справі доказів та їх оцінки під час розгляду справи в порядку спрощеного провадження, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко