Справа № 826/8858/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2021 року м. Київ № 826/8858/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К. при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представника відповідача Пущука М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу:

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Контемпа»
доГоловного управління ДПС у м. Києві
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Контемпа» (позивач/ ТОВ «Контемпа») звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.02.2018 №, №, №, №.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.09.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №826/8858/18, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.12.2018 у справі №826/8858/18 закрито підготовче провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.03.2019 призначено по справі судово - технічну експертизу, зупинено провадження у справі до отримання висновку експерта.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.02.2020 поновлено провадження у справі №826/8858/18.

Позивач мотивує свої вимоги протиправністю прийнятих контролюючим органом податкових повідомлень-рішень, оскільки, на переконання позивача, останні прийняті за результатами незаконної перевірки, призначеної за відсутності законних підстав.

Зокрема, позивач зазначає:

- ухвала слідчого судді про призначення позапланової документальної перевірки є незаконною, невмотивованою, та такою, що винесена за межами повноважень слідчого судді;

- посадовим особам ГУ ДФС у м. Києві було відмовлено в наданні інформації та її документального підтвердження, тобто фактично відмовлено в допуску до проведення перевірки ТОВ «Контемпа»;

- фактичне виконання ухвали слідчого судді відбулося поза межами розумного строку.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність оскаржуваних рішень, прийнятих у межах наданих контролюючому органу повноважень, у зв`язку з виявленими під час перевірки порушеннями вимог податкового законодавства з боку позивача.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Співробітниками Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, на підставі направлень від 17.01.2018 №30/26-15-14-07-02-18, №31/26-15-14-07-02-18, №95/26-15-14-03-02, виданих Головним управлінням ДФС у м. Києві, відповідно до пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп.78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, ухвали Печерського районного суду м. Києва від 21.09.2017 №757/54654/17-к, в межах матеріалів кримінального провадження від 18.05.2017 №000477, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190 КК України, на підставі наказу ГУ ДФС ум. Києві від 11.01.2018 №366, проведена документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Контемпа» (код 39081621), з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016-21.09.2017, результати якої оформлені актом від 30.01.2018 №21/26-15-14-07-02-10/39081621 (далі -акт перевірки).

Відповідно до акту перевірки, перевіркою ТОВ «Контемпа» встановлено порушення:

- п.44.1, 44.2 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст.135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 934561 грн., в тому числі: за 2016 рік 934561 грн.;

- п.44.1 ст.44, п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України , а результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся на загальну суму 1426894 грн., завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся на загальну суму 442953 грн.;

- п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в частині порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за жовтень 2016 року;

- п.85.2 ст. 85 Податкового кодексу України в частині не надання посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

На підставі вказаних висновків акту перевірки, Головним управління Державної фіскальної служби у м. Києві прийняті податкові повідомлення-рішення від 22.02.2018:

- №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість всього на суму 442953 грн.;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 1068201,00 грн., з яких 934561,00 грн. - податкове зобов`язання та 233640,00 грн. - штрафні санкції;

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1783618,00 грн.. з яких 1426894,00 грн. - податкове зобов`язання та 356724,00 грн. - штрафні санкції;

- №, яким за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних на 15 і менше днів на суму ПДВ 5631,67 грн. застосовано штраф в розмірі 10% у сумі 563,17 грн.;

- №, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкції у розмірі 510 грн.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення контролюючого органу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Положення статті 19 Конституції України встановлюють, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (стаття 55 Конституції України).

Право на судовий захист відображене і у частині першій статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

З матеріалів справи вбачається, що обґрунтування позивачем протиправності спірних податкових повідомлень-рішень полягає з незгодою позивача з призначенням та проведення перевірки ТОВ «Контампа».

В контексті вказаного, суд зазначає, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень.

Така правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18.

Поряд з цим, доводи позивача щодо протиправності призначення та проведення перевірки спростовуються наступним.

Відповідно до п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано судове рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.

Згідно статті 81 Податкового кодексу України Посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

З матеріалів справи вбачається, згідно копій направлень на перевірку від 17.01.2018 №95/26-15-14-03-02, №31/26-15-14-07-02-18, №30/26-15-14-07-02-18 підтверджується той факт, що директора ТОВ «Контемпа» ОСОБА_1 ознайомлено з направленням на проведення перевірки та вручена 17.01.2018 копію наказу від 11.01.2018 №366

Отже, перевірку було фактично було розпочато 17.01.2018 після вручення копії наказу на проведення такої та ознайомлення уповноваженого представника ТОВ «Контемпа» з направленням на її проведення, а тому вище зазначене спростовує доводи позивача про порушення відповідачем приписів п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України.

Також, суд відхиляє доводи позивача, що контролюючий орган, проводячи перевірку вийшов за предмет та строк перевірки.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.09.2017 призначено документальну позапланову перевірку ТОВ «Контемпа» (), з питань дотримання вимог податкового законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також з метою документального підтвердження господарських відносин, надання та отримання товарів і послуг іншим контрагентам, підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, що здійснювалися між ними, для з`ясування їх реальності та повноти відображення в обліку зазначених підприємств за період з 01.01.2016 по 21.09.2017.

Отже, вказаною ухвалою призначено перевірку щодо дотримання вимог податкового законодавства позивача під час здійснення господарських операцій з всіма контрагентами за період з 01.01.2016-21.09.2017, також, слідчим суддею не встановлено строк такої перевірки, а Податковий кодекс України не обмежує контролюючий орган строками проведення перевірки за наявності підстав, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Кодексу.

Що стосується правомірності прийняття ГУ ДФС у м. Києві оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Податковим законодавством передбачено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для ненадання документів, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, у встановлені Податковим кодексом України терміни.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності (абзац перший пункту 44.3 цієї статті).

Згідно з абз. 1 п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення (абзац другий цього пункту).

Тобто, обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці.

Не надання відповідних документів, відповідно до положень п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, прирівнюється до їх відсутності.

Неподання документів в порядку та у строки визначені п.п 44.6, 44.7 ПК України, не зобов`язує фіскальний орган враховувати їх при складанні акту перевірки та прийнятті податкового повідомлення-рішення.

Платник податків втрачає право подати їх до суду.

Відповідно до ч. 1 п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України, у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.

У разі якщо документи, зазначені в абзаці першому цього пункту, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Згідно з п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Тобто, нормами Податкового кодексу України передбачено фінансову відповідальність платників податку за неподання, або несвоєчасне подання до контролюючого органу документів при здійсненні податкового контролю.

З акту перевірки вбачається, що станом на дату його складання товариством не надано жодних документів, даних бухгалтерського та податкового обліку за період з 01.01.2016 по 21.09.2017.

З урахуванням вимог п.п. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16, п.п. 20.1.2, п.п. 20.1.3 п. 20.1 13. п. 85.2, п. 85.4, п.85.9 ст. 85 ПК України, у ході проведення перевірки ТОВ «Контемпа» вручено під розписку директору ТОВ «Контемпа» Шапрану В.В. запит б/н від 17.01.2018 щодо надання інформації та документів перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 21.09.2017 у термін до 19.01.2018. На вказаний запит підприємством документів не надано, про що складено акти ненадання документів від 19.01.2018 №35/26-15-14-07-02, від 22.01.2018 26-15-14-07-02, від 23.01.2018 № 42/26-15-14-07-02.

Судом встановлено, що при проведенні перевірки контролюючим органом використана інформація з даних податкових декларацій з податку на додану вартість позивача згідно інформаційної бази даних ДФС України ІС «Податковий блок», архіву електронної звітності (ЄРПН) по ряду контрагентів-постачальників ТОВ «Контемпа», а саме: ТОВ «Квентіс Трейд» (), ТОВ «Кір Роял» ( ), ТОВ «Промтехнік» (), ТОВ «Стандарт Індустрія» (), ТОВ «Буд Старс» (), ТОВ «Евастон» (), ТОВ «Белліні» (), ТОВ «Самміт-Агро Трейд» (), ТОВ «Холдер Лімітед» (нова назва ТОВ «Грінвайт») (), ТОВ «ІБК «Східінвест» (), ТОВ «Промсельтехніка» ().

З аналізу вказаної інформації контролюючий орган дійшов до висновку, вказані СГД зареєстровані на підставних осіб, мають ознаки фіктивності, здійснюють безтоварні операції шляхом документального оформлення придбання однієї групи товарів та послідуючої реалізації іншої групи товарів та використовуються підприємствами реальнодіючого сектору економіки з метою мінімізації податкових зобов`язань, формування штучного податкового кредиту з ПДВ та ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах.

Суд наголошує, що в силу приписів ч. 1 п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що під господарською операцією слід розуміти дію або подію, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Первинним документом є документ, що містить відомості про господарську операцію.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (частина перша ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

З огляду на викладене аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

З аналізу наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту настають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених таким платником договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Вимоги до первинних документів містяться у ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема, вони повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для підтвердження факту здійснення фінансово-господарської діяльності позивача з контрагентами повинні бути належним чином складені та оформленні первинні документи податкового та бухгалтерського обліку у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

З урахуванням того, що позивач не надав податковому органу до прийняття рішення за результатами перевірки документи (оригінали чи належним чином завірені копії), що підтверджують реальність здійснення ним господарських операцій з його контрагентами в перевіряємий період, відтак, суд приходить до висновку, що вказані документи були відсутні у позивача, а відповідно контролюючий орган правомірно встановив факт непідтвердженості відповідними первинними документами господарських операцій позивача з його контрагентами.

Надання первинних документів згодом, в тому числі під час звернення до суду з вказаним позовом, не змінює статусу цих документів, як таких, що були відсутні на час формування даних звітності та їх надання згодом не має правових наслідків для цілей підтвердження достовірності та реальності здійснених господарських операцій.

Жодних доводів та обґрунтувань неможливості наданні первинних документів до перевірки (під час перевірки) чи до прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення позивач в позові також не наводить.

При цьому контролюючий орган, не маючи необхідних первинних документів по таким операціям, прийняв до уваги податкову інформацію по контрагентам товариства, з якої зробив висновок, що такі юридичні особи фактично не ведуть податковий облік та не здійснюють прибуткової господарської діяльності за виключенням правовідносин з позивачем.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі №820/6564/17.

Щодо податкового повідомлення-рішення від №, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Разом з тим, згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції. Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Відповідно до п. 11 підрозділу 2 роз. ХХ «Перехідні положення» ПК України, з 1 лютого 2015 року реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних підлягають всі податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних (у тому числі які не надаються покупцю, виписані за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування) незалежно від розміру податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Аналізуючи зазначені норми, суд зазначає, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний реєструвати податкові накладі та/або розрахунки коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних не пізніше п`ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України порушення платниками податку на додану вартість граничних термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених статтею 201 цього Кодексу, тягнуть за собою накладення на платників податку на додану вартість, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації на 61 і більше календарних днів.

Згідно змісту акту перевірки, встановлено порушення ТОВ «Контемпа» граничних строків реєстрації податкової накладної №6 від 31.10.2016, дата реєстрації 16.11.2016, порушення граничних термінів реєстрації - 1 день.

Позивачем не надано будь-яких пояснень, спростувань вказаного порушення, отже, системний аналіз зазначених правових норм дає підстави дійти висновку про обґрунтованість застосування до позивача штрафних санкцій за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідача.

Згідно із частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНТЕМПА" відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 17.05.2021.

Суддя С.К. Каракашьян