Справа № 480/8412/20
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2021 року Справа № 480/8412/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Осіпової О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Мікулінцевої А.П.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Заславської О.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8412/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2020 № 858 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, зобов`язавши відповідача вчинити дії по відновленню порушених прав, свобод, інтересів позивачки, та виплатити грошову премію за жовтень 2020 року;
- стягнути з відповідача моральну шкоду, яка завдана позивачці неправомірними діями відповідача.
Свої вимоги мотивує тим, що наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність є протиправним, оскільки за місцем служби їй встановлений п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями та з тривалістю робочого дня з 8 до 17 години з перервою на обід з 13 до 14 години, та її не можливо залучати до несення служби понаднормово (надурочно) як таку, що має дитину віком від трьох до 14 років, без її згоди, що передбачено ст.269 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст.63,177 КЗпП України. Тому при проведенні інструктажу об 11 годині 27 жовтня 2020 року вона доповіла командуванню частини про те, що не зможе заступити у добовий наряд внаслідок сімейних обставин та необхідності догляду за дитиною. Крім того, зазначає, що згідно з п.5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 858 від 2 листопада 2020 року даний наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності був доведений до всього особового складу військової частини, що завдало їй значної моральної шкоди, яку вона оцінює в 5000грн. Зокрема, її моральні страждання, пов`язані з незаконним відношенням до неї як до жінки і як до матері неповнолітньої дитини, призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків з її товаришами по службі, викликало негативний моральний клімат в її військовому підрозділі та загострило її відносини з командирами і начальниками по службі, які стали дивитися на неї як на порушника дисципліни і Статутів Збройних Сил України. Додаткових моральних страждань додало і те, що пунктом 3 наказу командира в/ч вона незаконно позбавлена премії за жовтень 2020 року.
Ухвалою від 30.11.2020р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
28.12.2020р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с.25-29), в якому, заперечуючи проти задоволення позову, посилається на те, що оскаржуваний наказ за результатами службового розслідування винесений правомірно, оскільки ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних Силах України та має статус військовослужбовця, а не працівника, з яким укладається трудовий договір, отже норми КЗпП на спірні правовідносини не поширюються, внаслідок чого вона повинна була заступити в добовий наряд 27.10.2020р. днювальним казарми №3, що відповідає вимогам ст. ст. 199, 201, 267, 269 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Також 11.12.2020 року від директора школи надійшла відповідь, що усиновлена позивачем дитина постійно знаходиться у школі, протягом вересня - грудня 2020 року ОСОБА_1 жодного разу не забрала свого сина на вихідні додому та під час канікул дитина знаходилася у школі- інтернаті. Проти стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. заперечує, оскільки всьому особовому складу оскаржуваний наказ не доводився, він є законним та позивач не підтвердила належними доказами факт заподіяння їй моральних страждань. У задоволені позову просить відмовити.
В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, просила позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з наведених у відзиві підстав.
Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, повно, всебічного та об`єктивно оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює на ДП « Спецоборонмаш» з 08.05.2015 року та по теперішній час, де за останньою зберігається заробітна плата.
30 квітня 2016 року позивач підписала контракт з начальником 179 об`єднаного навчально-тренувального центру військ зв`язку Збройних Сил України до закінчення особливого періоду.
Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (нині військова частина НОМЕР_1 ) № 199 від 28.06.2016 року 28 червня 2016 року позивач прибула для подальшого проходження військової служби з військової частини - польова пошта НОМЕР_3 до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 .
В листопаді 2019 року позивач усиновила дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтво про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька дитини відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.
З рапорту чергового частини військової частини НОМЕР_1 капітана Крюкова А від 27.10.2020 року стало відомо, що під час шикування добового наряду на розвід о 17.00 годині 27.10.2020 року днювальний казарми №3 старший солдат ОСОБА_1 не з`явилась.
По вищевказаному факту командиром військової частини НОМЕР_1 , керуючись статтею 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 №608 (зі змінами), було призначено службове розслідування з метою уточнення причин та умов відсутності на шикуванні добового наряду на розвід 27.10.2020 позивача.
Під час службового розслідування встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2020 року № 351-НР радіо телефоніст радіовідділення радіовзводу роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової часини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_1 повинна була заступати в наряд по казармі поліпшеного типу № 3. У зв`язку з переміщенням військової частини НОМЕР_1 на військовий полігон с. Старичі Львівської обл. та гострою службовою необхідністю: не хваткою військовослужбовців які б могли заступати в наряд, враховуючи той факт, що дитина позивача на постійній основі знаходиться в школі-інтернат, позивача разово було призначено до наряду днювальним казарми №3.
Згідно з розпорядком дня військової частини НОМЕР_1 на період перебування в пункті постійної дислокації для військовослужбовців контрактної служби на 2020 рік о 17.00 відбувається розвід добового наряду.
27.10.2020р. при розводі добового наряду військової частини НОМЕР_1 о 17.00 черговим частини капітаном ОСОБА_3 було виявлено відсутність днювального казарми поліпшеного типу старшого солдата ОСОБА_1 .
З пояснення начальника польового вузла зв`язку старшого лейтенанта ОСОБА_4 стало відомо, що 26.10.2020 року він телефонував ст. солдату ОСОБА_1 щоб попередньо довести до неї інформацію, що вона заступає в добовий наряд з 27.10.2020 по 28.10.2020р. року по казармі поліпшеного типу №3. Однак позивач не брала від нього трубку. 27.10.2020 року на ранковому шикуванні він довів, що ст. солдат ОСОБА_1 заступає в добовий наряд та викликав зі строю старшину ОСОБА_5 , який зачитав з Книги добору добового наряду весь список, хто заступає в наряд з 27.10.2020 по 28.10.2020 року. Старшина ОСОБА_6 також зачитав наказ командира в/ч НОМЕР_1 № 351.
Старший солдат ОСОБА_1 відмовилася надавати пояснення по факту не заступання в наряд 27.10.2020 року, про що складено відповідний акт.
З пояснення головного сержанта польового вузла зв`язку старшини ОСОБА_5 стало відомо, що 26.10.2020 року він кілька разів телефонував старшому солдату ОСОБА_1 до 17.00 (включно) з метою проінформувати її в тому, що 27.10.2020 року вона заступає в добовий наряд по казармі. На його дзвінки вона не відповідала. 27.10.2020 року о 08.00 на ранковому шикуванні польового вузла зв`язку я довів ст. солдату ОСОБА_1 , що вона заступає в добовий наряд 27.10.2020 року. На інструктажі добового наряду об 11.0 27.10.2020 року ст. солдат ОСОБА_1 була відсутня, свою відсутність обґрунтувала тим, що не давала своєї згоди на несення служби в добовому наряді. Пояснення в письмовій формі надавати відмовилась.
З пояснення заступника начальника польового вузла зв`язку молодшого лейтенанта ОСОБА_7 стало відомо, що 27.10.2020 року на ранковому шикуванні польового вузла зв`язку ст. солдату ОСОБА_1 було доведено старшиною ОСОБА_8 було доведено наказ командира в/ч НОМЕР_1 №351, відповідно до якого ст. солдат ОСОБА_1 заступає до несення добового наряду по казармі №3. На інструктажі о 11.00 27.10.2020 року вона не пішла та аргументувала свої дії тим, що ст. солдат ОСОБА_1 не дає своєї згоди на несення наряду. Пояснення в письмовій формі надавати відмовилася.
На вечірньому шикуванні ПВЗ 27.10.2020 року ст. лейтенант ОСОБА_9 запитав про причини та обставини, згідно з якими ст. солдат ОСОБА_1 не може заступати в наряд, однак причини вона не вказала та в наряд не заступила.
З пояснення начальника ремонтної майстерні роти тилового пункту управління старшого сержанта ОСОБА_10 стало відомо що, 27.10.2020 року на ранковому шикуванні ПВЗ ст. солдату ОСОБА_1 , старшиною ОСОБА_11 було доведено наказ командира в/ч НОМЕР_1 № 351, відповідно до якого ст. солдат ОСОБА_1 заступає в добовий наряд по казармі поліпшеного типу. На інструктажі об 11.00
27.10.2020р. року ст. солдат ОСОБА_1 була відсутня, пояснюючи свої дії тим, що не давала своєї згоди на цей наряд.
З пояснення оператора ЗАЗ польового вузла зв`язку солдата ОСОБА_12 та оператора ЗАЗ польового вузла зв`язку старшого солдата ОСОБА_13 стало відомо, що 27.10.2020 року на ранковому шикуванні ПВЗ 27.10.2020 року старшому солдату ОСОБА_1 старшиною ОСОБА_11 було доведено наказ командира в/ч НОМЕР_4 , відповідно до якого старший солдат ОСОБА_1 заступає в добовий наряд по казармі, на інструктаж добового наряду об 11.00 вона не пішла та відмовилася заступати в наряд, також відмовилася від надання пояснень.
З актом службового розслідування позивач відмовилася ознайомлюватися, про що було складено відповідний акт відмови.
З наказом командира військової частини НОМЕР_1 №858 від 02.11.2020 року позивач також відмовилась ознайомлюватися, про що було складено відповідний акт відмови.
Вищевказаним наказом на позивача було накладено дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність та згідно з Порядком №260 здійснено відповідні відрахування.
При цьому суд вважає необхідним відмітити, що наказі в п 3 було зроблено описку, а саме написано «жовтень» замість «листопада», внаслідок чого наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 897 від 01.12.2020 було внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №858 від 02.11.2020 року з метою виправлення описки та «жовтень» замінено на «листопад».
Надаючи правову оцінку спірному наказу, суд зазначає наступне.
Заперечуючи проти притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, позивач стверджує, що її неможливо залучати до несення служби у добовий наряд о 17.00 годині 27.10.2020р., оскільки відповідно до ст. 177 КЗпП України жінки, що мають дітей віком від трьох до чотирнадцяти років або дітей з інвалідністю, не можуть залучатись до надурочних робіт або направлятись у відрядження без їх згоди.
Проте, такі доводи є необґрунтованими, оскільки норми КЗпП України не регулюють проходження військовослужбовцями служби у Збройних Силах України.
Відповідно до Закону України від 25.03.92 р. № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці - це громадяни України, які проходять військову службу у складі Збройних Сил України та інших військових формувань.
При цьому згідно зі статтею 2 вищезазначеного Закону України військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Стаття 3 Кодексу законів про працю України визначає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Військовослужбовці не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу. Порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність.
Так, відповідно до абз 2-5, 10 та 11 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - СВСЗСУ) необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Згідно зі ст. ст. 16 та 17 СВУЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Статтею 128 СВСЗСУ встановлено, що солдат зобов`язаний, зокрема: сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири, та бути готовим до виконання завдань за призначенням; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників).
Відповідно до статті 129 та 130 СВСЗСУ внутрішній порядок - це суворе додержання визначених військовими статутами правил розміщення, повсякденної діяльності, побуту військовослужбовців у військовій частині (підрозділі) й несення служби добовим нарядом.
Зокрема, згідно зі ст.130 Статуту внутрішній порядок досягається: глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та статутами Збройних Сил України; чіткою організацією бойової підготовки; зразковим бойовим чергуванням та несенням служби добовим нарядом; неухильним виконанням розпорядку дня; додержанням правил експлуатації озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів, створенням у місцях розташування військовослужбовців умов для їх повсякденної діяльності, життя й побуту, що відповідають вимогам статутів Збройних Сил України; цілеспрямованою виховною роботою, поєднанням високої вимогливості командирів (начальників) з постійною турботою про підлеглих у додержанні їх прав, задоволенні потреб і зміцненні здоров`я; додержанням вимог пожежної безпеки, а також проведенням заходів щодо охорони довкілля в районі діяльності військової частини.
Статтями 267 та 269 СВСЗСУ закріплено, що добовий наряд призначається для підтримання внутрішнього порядку, охорони особового складує озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, приміщень і майна військової частини (підрозділу), контролю за станом справ у підрозділах і своєчасного вжиття заходів для запобігання правопорушенням, а також для виконання інших обов`язків внутрішньої служби.
Військовослужбовці до складу добового наряду призначаються з додержанням законодавства з питань охорони материнства та дитинства. Військовослужбовців-жінок залежно від військового звання та посади дозволяється призначати помічником чергового військової частини, черговим або помічником чергового контрольно-пропускного пункту, черговим чи днювальним медичного пункту (з числа медичних працівників (фахівців), черговим штабу, їдальні, посильним, черговим чи днювальним гуртожитку.
Згідно зі статтею 199 та 201 СВСЗСУ розподіл часу здійснюється таким чином, щоб забезпечити у військовій частині постійну бойову готовність і проведення занять з бойової підготовки та створити умови для підтримання порядку, військової дисципліни й виховання військовослужбовців, підвищення їх культурного рівня, всебічного побутового обслуговування відпочинку й харчування.
Військові навчання, походи кораблів, бойові стрільби та бойове чергування, несення служби у добовому наряді здійснюються у будь-які дні тижня без обмеження загальної тривалості службового часу.
У розпорядку дня має бути передбачений час для проведення ранкової фізичної зарядки, ранкового огляду, ранкового й вечірнього туалету; для навчальних занять і підготовки до них; для інструктажу та розводу добового наряду; для зміни спеціального (робочого) одягу, чищення одягу, взуття, миття рук перед їжею, харчування, обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки; для національно-патріотичної, культурологічної та спортивно-масової роботи, підбиття підсумків стану бойової підготовки, військової дисципліни, внутрішнього порядку, озброєння і техніки, слухання радіо й перегляду телепередач; для приймання хворих у медичному пункті, приймання військовослужбовців командуванням з особистих питань, відвідування військовослужбовців; для особистих потреб військовослужбовців, вечірньої прогулянки, вечірньої повірки та восьмигодинного сну.
Згідно зі ст. 294 СВСЗСУ військовослужбовці, яких змінили з добового наряду, звільняються від занять і робіт у день зміни.
Офіцерам та військовослужбовцям військової служби за контрактом, за час несення служби в добовому наряді у вихідні, святкові та неробочі дні день відпочинку надається протягом тижня, а військовослужбовцям строкової військової служби час відпочинку встановлюється відповідним командиром (начальником).
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється, тому до спірних правовідносин положення КЗпП України, в тому числі стаття 177, яка забороняє залучати до надурочних робіт жінок, що мають дітей віком від трьох до чотирнадцяти років або дітей з інвалідністю, застосуванню не підлягає.
При цьому суд зазначає, що факт нез`явлення позивача для несення добового наряду 27.10.2020р. підтверджується матеріалами справи та не заперечувався нею під час судового засідання.
Дослідження змісту наведених вище норм Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, встановлених у справі обставин в контексті із дослідженням змісту норм КЗпП України, дає суду підстави зробити висновок про те, що КЗпП України та інші акти законодавства України, прийняті відповідно до нього, не регулюють правовідносини, що виникають при проходженні громадянами України військової служби, які відносяться до категорії осіб рядового і начальницького складу. Такі особи є спеціальними суб`єктами права, оскільки не перебувають у трудових відносинах з військовими частинами, а проходять саме службу в таких частинах, відтак посилання позивача на ст.177 КЗпП України не може бути підставою для звільнення її від проходження служби у добовому наряді у визначений час, в тому числі і у вихідні, святкові та неробочі дні за наявності потреби залучити її як військовослужбовця до виконання своїх службових обов`язків.
Відповідно до статті 26 СВЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Статтею 28 СВСЗСУ встановлено, що єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Статтею 1 Дисциплінарного статуту Збройних сил України (далі - ДСЗСУ) передбачено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених вами Збройних Сил України та іншим законодавством України;
Згідно зі ст. 4 ДСЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
За стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків (ст.5).
Статтею 45 ДСЗСУ встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до статті 48 ДСЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (п.84).
Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення (п.86 Дисциплінарного Статуту).
Отже, враховуючи допущене позивачем порушення службової дисципліни, які полягає у відмові від несення служби в добовому наряді, наказ №858 від 02.11.2020 року, яким її притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, винесений відповідачем правомірно, а тому суд приходить до висновку, що позов є необґрунтований і недоведений в судовому засіданні дослідженими доказами, тому задоволенню не підлягає.
При цьому суд зазначає, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення, та ст.45 Статуту не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості, а лише визначає види дисциплінарних стягнень.
Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.
Зазначені висновки узгоджуються з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 щодо визначення дискреційних повноважень та ступенем свободи адміністративного органу.
Тобто у даному випадку до позивача могло б бути застосовано будь-яке із перелічених в ст.45 Дисциплінарного статуту дисциплінарних стягнень, більш того, з матеріалів справи вбачається, що до ОСОБА_1 були раніше застосовані й інші види дисциплінарних стягнень у вигляді доган та суворих доган за порушення військової дисципліни, які не були зняті відповідно до ст.106 ДСЗСУ, що підтверджується записами в розділі «Стягнення» у службовій картці військовослужбовця.
Суд не погоджується із посиланнями позивача на застосування до неї оскаржуваним наказом двох дисциплінарних стягнень у вигляді позбавлення премії та попередження про неповну службову відповідність, оскільки позбавлення премії не вказано у ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а отже воно не є видом дисциплінарних стягнень, який застосовується до військовослужбовців, а належить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з ч. 1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність свого рішення, у той час як позивач не навів достатньо обставин на підтвердження позовних вимог, а відтак у задоволенні позовних вимог, в тому числі й про відшкодування моральної шкоди, які є похідними від позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, необхідно відмовити.
Разом з цим, суд вважає необхідним відмітити, що посилання представника відповідача на неналежне виховання позивачем усиновленої нею дитини не стосуються предмету розгляду даної справи, оскільки в межах даної справи не розглядається питання щодо визнання усиновлення недійсним, скасування усиновлення або щодо притягнення ОСОБА_1 до передбаченої законом відповідальності за неналежне виконання нею своїх батьківських обов`язків чи позбавлення її батьківських прав, тому такі доводи не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Відповідно до с.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 травня 2021 року

Суддя О.О. Осіпова