Справа № 140/2272/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2272/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Поліської митниці Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Поліської митниці Держаудитслужби (далі - Поліська митниця ДМС, відповідач, митний орган) про визнання протиправним та скасування рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 16 лютого 2021 року №UA204120/2021/000064/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою декларування товару - шпагат для пакування РР 500/2000, виготовлений з поліпропелену, колір-білий, в бабінах по 2000м-2880 бабін- 10800 кг, призначений для використання в сільському господарстві, торговельна марка - JUTА, ФОП ОСОБА_1 подав на митний пост «Луцьк» Поліської митниці ДМС митну декларацію (МД) від 15 лютого 2021 року № UA204120/2021/017122 та усі необхідні документи для проведення митного оформлення.

Митний орган надіслав декларанту повідомлення від 15 лютого 2021 року з вимогами про надання додаткових пояснень та документів по факту ввезення на територію України товару, у відповідь позивачем надано додаткові письмові пояснення № 16-02 від 16 лютого 2021 року та лист від компанії-відправника №20210216, у в якому вказано, яким чином відбувається ціноутворення товару.

Поліська митниця ДМС винесла оскаржуване рішення від 16 лютого 2021 року UA204120/2021/000064/2 про коригування митної вартості товару з тих підстав, що декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митним органом, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності, зокрема: товаротранспортна накладна від 11 лютого 2021 року №137489 містить відомості про відправника та одержувача - ОСОБА_1 ; надана цінова пропозиція адресована покупцеві, а прайс-лист для широкого кола осіб до митного оформлення не подано; наданий платіжний документ щодо сплати вартості товарів покупцем від 03 лютого 2021 року №1JBKLL2 не містить інформації щодо рахунку, за яким було здійснено таку оплату; відповідно до пунктів 5.1-5.2 договору №01/02/2021-2 від 01 лютого 2021 року про надання послуг перевезень вантажів спосіб оплати визначається договорами- заявками, котрі до митного оформлення не були подані.

В спростування вказаних доводів митного органу, представник позивача зазначає, що до митного оформлення було подано платіжне доручення № 1JBKLL2 від 03 лютого 2021 року на суму 17124,48 євро, що відповідає вартість імпортованого товару вказана у рахунку-фактурі № від 25 січня 2021 року. У графі «Призначення платежу» міститься посилання на укладений зовнішньоекономічний контракт від 25 січня 2021 року №25012021, та оскільки його умовами передбачено можливість безготівкової передоплати за поставлений товар, оплата відбулася до здійснення поставки товару.

Окрім того, при заповненні товаротранспортної накладної від 11 лютого 2021 року №137489 було допущено помилку, зокрема у графі 1 «Відправник» помилково вказано особу ОСОБА_1 , який є покупцем та отримувачем перевезеного товару, що підтверджується листом-вибаченням від компанії JUTА. Надана до митного оформлення цінова пропозиція сформована на конкретну поставку згідно рахунку-фактури № та містить перелік та детальний опис асортименту товарів. Звертає увагу, що надання до митного оформлення ще прайс-листів для загального кола осіб не є обов`язковим, натомість на сайті компанії-відправника міститься посилання на Інтернет-магазин компанії, де відображено прайс-лист на весь асортимент товарів та послуг.

Уважає, що у діях та рішеннях Поліської митниці ДМС вбачається неузгодженість та невідповідність, адже володіючи інформацією щодо ціни товарів, митний орган виніс рішення про коригування митної вартості товару та визначив митну вартість на підставі відомостей, які ніяким чином не підтверджені та в оскаржуваному рішенні відсутні будь-які конкретні обставини, які б однозначно стверджували про наявність сумнівів, причин неможливості визначення заявленої позивачем митної вартості імпортованого товару, з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву від 30 березня 2021 року №7.13-10/8.19-05/235, представник відповідача заявлених позовних вимог не визнав, повідомив, що 15 лютого 2021 року ФОП ОСОБА_1 до митного оформлення було додано МД №UA204120/2021/017122 на товари «Шпагат для пакування» за кодом згідно з УКТ ЗЕД та за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості за вказаною митною декларацією встановлено, що документи містять розбіжності, зокрема: товаротранспортна накладна від 11 лютого 2021 року №137488 містить відомості щодо відправника та одержувача - ОСОБА_1 ; надана цінова пропозиція адресована покупцеві, при цьому прайс-лист для широкого кола покупців до митного оформлення не надано; наданий платіжний документ щодо сплати вартості товарів покупцем від 03 лютого 2021 року №1JBKLL2 не містить інформації щодо рахунку, за яким було здійснено таку оплату та здійснений до моменту виставлення рахунку; не надано договори - заявки до договору № 01/02/2021-1 від 01 лютого 2021 року про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом, укладеним між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 , товаротранспортна накладна від 11 лютого 2021 року №137489 містить відомості про перевізника - MIO-AVTOTRANS Ltd. договір з перевізником до митного оформлення не надано; для підтвердження витрат понесених на транспортування товарів до митного кордону України подано лист від 11 лютого 2021 року б/н.

Вказує, що відповідно до наданої декларантом копії експортної митної декларації республіки Чехія від 11 лютого 2021 року не містить інформації щодо вартості експортованого товару, яка була заявлена митниці 17124 євро. Надана суду та митниці CMR 137489 не містить місця складання. Розділ 4 «Місце та дата завантаження вантажу» не заповнені, а містять назву продавця. При цьому у розділі 1 «Відправник» зазначено не Чеське підприємство продавець товару, а громадянин ОСОБА_1 . Позивачем було надано митному органу платіжний документ від 03 лютого 2021 року у графі 70 якого зазначено подробиці розрахунку контракт 25012021 від 25 січня 2021 року без посилання на специфікацію або інвойс, що робить неможливим ідентифікацію оплати саме за оцінюваний товар. Також у платіжному дорученні отримувачем товару є JP MORGAN BANK хоча у контракті та специфікації чітко зазначено банк продавця CESKOSLOVENSKA OBCHODNI BANKA A.S. Чехія. Рахунок-фактура №Р-4 від 11 лютого 2021 року містить такі складові: вартість транспортування до кордону, вартість транспортування в Україні, винагорода експедитора. Разом з тим у листі перевізника про донесені витрати уся винагорода експедитора включена до витрат по території України.

Зважаючи на викладене, та наявністю розбіжностей у поданих документах митним органом було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, різниця між сумою митних платежів та становить 94429,95 грн (ПДВ).

З наведених підстав просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 74-82).

У відповіді на відзив представник позивача стосовно зазначення у графі «відправник» товаротранспортної накладної зазначені відомості про ОСОБА_1 зазначає, листом від 24 березня 2021 року компанія «JUTA» повідомила, що у зв`язку із посиленням законодавства ЄС в частині податкової політики просить звернути увагу на правильність заповнення CMR і конкретно вказано, що відповідно до Міжнародної угоди CMR та законодавством Чехії , а саме законом 2555 NOZ при умовах FCA Вантажовідправником (графа №1) є особа, яка укладала договір з перевізником (у даному випадку договір з перевізником укладав ОСОБА_1 ), саме тому у графі 1 та у графі 2 вказані відомості про одну і ту ж позивача. Додатково вказано, що товар замитнюється та завантажується на заводі Продавця - компанії Juta (графа №4). Надана товаротранспортна накладна CMR137489 у графі 22 містить відомості про місце завантаження товару - а саме місто Оломоуц, що спростовує будь-які сумніви митного про неможливість встановлення маршруту транспортування товару. Окрім того, надана товаротранспортна накладна складена з дотриманням Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року, адже містить відмітку і компанії відправника JUTA , і відмітку компанії-перевізника МІО- AVTOTRANS. Графа №5 «Annexed documents (додані документи)» товаротранспортної накладної №137489 від 11 лютого 2021 року містить посилання на додані документи, серед яких є рахунок-фактура №, тобто безпосередньо рахунок, що стосується ввезення на територію України партії товарів від компанії JUTA в адресу ФОП ОСОБА_1 . В спростування твердження митного органу щодо того, що продавець товару не є його виробником повідомляє, що згідно відомостей сайту чітко вбачається, що компанія JUTA.AS - «виробник широкого асортименту продукції для будівництва та сільського господарства, пакувальних матеріалів та матеріалів для технічних цілей» (арк. спр. 122-128).

На адресу суду 11 травня 2021 року надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому представник митного органу додатково звертає увагу, що в листі компанія «JUTA» від 24 березня 2021 року не містить посилання на статтю чи параграф, назву та реквізити міжнародної угоди та чеського закону, які можна було б ідентифікувати. У графі 22 CMR не зазначається місце завантаження, а міститься штамп продавця з його адресою, а тому неможливо встановити та перевірити маршрут транспортування та понесені позивачем витрати. Позивачем було надано митниці платіжний документ від 03 лютого 2021 року, в якому відсутнє посилання на специфікацію або інвойс, що робить неможливим ідентифікацію оплати саме за оцінюваний товар, а враховуючи, що загальна вартість контракту становить 300000 євро, то проведення оплати на частину загальної суми контракту без підтвердження банківською установою перерахування коштів за конкретним інвойсом, не підтверджує вартість операції (арк. спр. 160-165).

Клопотанням від 14 квітня 2021 року представник позивача долучив до матеріалів справи переклади товаросупровідних документів (арк. спр. 100-115).

На адресу суду 15 квітня 2021 року надійшло клопотання представника позивача про включення до судових витрат витрат, пов`язані із залученням перекладача в сумі 1490,00 грн та стягнення таких витрат з відповідача (арк. спр. 116-117).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено у даній справі судове засідання на 10:00 год. 08 квітня 2021 року (арк. спр. 68).

Судовий розгляд справи, призначений на 08 квітня 2021 року було відкладено до 12:00 год 26 квітня 2021 року та в подальшому на 11:00 год 12 травня 2021 року для подання учасниками справи відповіді на відзив та заперечення (арк. спр. 94, 145).

У судове засідання 12 травня 2021 року учасники справи не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені (арк. спр. 148-150).

Представник позивача 12 травня 2021 року подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника (арк. спр. 177).

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною четвертою статті 229 КАС України, передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження на підставі, наявних в матеріалах справи доказів та усних пояснень представників сторін наданих у судовому засіданні 08 квітня 2021 року.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та компанією «JUTA a.s» (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт від 25 січня 2021 року №25012021, за умовами якого продавець поставив та передав товар у власність покупця згідно з специфікацією, яка є невід`ємною частиною такого контракту. Асортимент, якість та загальна кількість товару вказано у специфікації. Ціни на товар встановлюються у євро. Розділ №3 Контракту передбачає, що поставка товару повинна здійснюватися на умовах FCA правил Інкотермс. При відправленні товару продавець зобов`язаний передати покупцю оригінали документів, сформованих належним чином згідно умов поставки. Умови Контракту передбачають, що оплата за товар може здійснюватися, як по факту поставки, так і у формі безготівкової передоплати, про що додатково вказується у специфікаціях до Контракту. Загальна вартість Контракту становить - 300 000,00 євро (арк. спр. 31-34).

Згідно специфікації №1 від 25 січня 2021 року до вказаного контракту сторони домовилися про поставку товару - шпагату 500/2000 метрів, білого кольору, в кількості 10800,00 кг на суму 17124,48 євро. Термін поставки 2-15 днів після оплати. Ціна включає вартість завантаження, маркірування і вартість всіх митних формальностей необхідних для вивезення товару. Умови оплати: передоплата 100% (арк. спр. 35).

Оплата товару проведена на підставі платіжного доручення від 03 лютого 2021 року №1JBKLL2 на суму 17124,48 євро (арк. спр. 48).

З метою здійснення митного оформлення вказаного товару позивач 15 лютого 2021 року подав МД №UA204120/2021/017122 на товари «Шпагат для пакування» за кодом згідно з УКТ ЗЕД, в якій декларантом визначена митна вартість у розмірі 17124,48 євро.

На підтвердження заявленої в митній декларації митної вартості товару, разом із декларацією суб`єкт господарювання надав такі документи: пакувальний лист від 11 лютого 2021 року; рахунок-фактуру № від 11 лютого 2021 року; автотранспортна накладна №137489 від 11 лютого 2021 року; банківський платіжний документ №1JBKLL2 від 03 лютого 2021 року; документ, що підтверджує перевезення товару від 11 лютого 2021 року; прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01 лютого 2021 року; специфікація до контракту від 01 лютого 2021 року, зовнішньоекономічний контракт №25012021 від 25 січня 2021 року, договір (контракт) про перевезення №01/02/2021-2 від 01 лютого 2021 року, декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером № від 11 лютого 2021 року, копія митної декларації країни відправлення №21CZ5800002K91AUW6 від 11 лютого 2021 року (арк. спр. 166).

Як убачається із повідомлення митниці від 15 лютого 2021 року №1677793, направленого на електронну адресу декларанта в поданих до митного оформлення документах за митною декларацією № UA204120/2021/017122 (було встановлено розбіжності та неточності, зокрема: товаротранспортна накладна від 11 лютого 2021 року №137488 містить відомості щодо відправника та одержувача - ОСОБА_1. - надана цінова пропозиція адресована покупцеві, при цьому прайс-листа для широкого кола покупців до митного оформлення не надано; платіжний документ щодо сплати вартості товарів покупцем від 03 лютого 2021 року №1JBKLL2 не містить інформації щодо рахунку, за яким було здійснено таку оплату та здійснений до моменту виставлення рахунку; не надано договори-заявки до договору № 01/02/2021-1 від 01.02.2021 про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом, укладеним між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 , для підтвердження витрат понесених на транспортування товарів до митного кордону України подано лист від 11 лютого 2021 року б/н, який не належить до первинних документів.

З огляду на зазначене, Поліська митниця ДМС просила декларанта надати: 1) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією та/або інформацію біржових організацій про вартість товару чи сировини; 2) виписку з бухгалтерської документації стосовно формування вартості імпортованого товару; 3) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару для широкого кола покупців, які можливо розповсюдити на імпортовану партію товару; 4) розрахунок ціни (калькуляцію); 5) договір-заявку на організацію перевезень та договір з перевізником, що зазначений в CMR; 6) документи, що підтверджують вартість витрат на транспортування до митного кордону України; 8) інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів відповідно до частини шостої статті 53 МК України (арк. спр. 51-52).

На вимогу митного органу, позивач надав повідомлення про надання додаткових документів та пояснень від 16 лютого 2021 року № 16/2021, разом із листом компанії-відправника №20210216, в яких зазначив, що наданий ними платіжний документ від 03 лютого 2021 року №UBKLL2 у графі 70 «Призначення платежу» містить відомості про укладений зовнішньоекономічний контракт від 25 січня 2021 року № 25012021, що також надавався до митного оформлення. Сума оплати у платіжному дорученні чітко узгоджується із сумою рахунку-фактури № , який додатково підтверджує, що всі розрахунки проведені належним чином, тому будь-які сумніви однозначно виключаються. Більше того, наданий рахунок-фактура містить посилання на зовнішньоекономічний контракт №25012021 від 25 січня 2021 року, у графі «DESCRIPTION» є відомості і про вагу партії товарів, і одиниці виміру, що узгоджується із наданою відправником калькуляцією (арк. спр. 53-54).

Однак, 16 лютого 2021 року відповідач прийняв рішення №UA204120/2021/000064/2 про коригування митної вартості товарів згідно із графою 30 якого визначив митну вартість товару «шпагат для пакування РР 500/2000» за резервний методом у розмірі 31320,00 доларів США (замість 17124,48 євро, що була заявлена декларантом).

У графі 33 вказаного рішення зазначено, що вартість імпортованих товарів не може бути визнана за рівнем, заявленим декларантом, оскільки: декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), а подані до митного оформлення документи містять такі розбіжності і неточності: товаротранспортна накладна від 11 лютого 2021 року №137488 містить відомості щодо відправника та одержувача - ОСОБА_1 ; надана цінова пропозиція адресована покупцеві, при цьому прайс-лист для широкого кола покупців до митного оформлення не надано; наданий платіжний документ щодо сплати вартості товарів покупцем від 03 лютого 2021 року №1JBKLL2 не містить інформації щодо рахунку, за яким було здійснено таку оплату та здійснений до моменту виставлення рахунку; відповідно до пунктів 5.1-5.2 договору від 01 лютого 2021 року №01/02/2021-1 про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом, укладеним між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 , спосіб оплати послуг та їх сума визначається договорами-заявками, які до митного оформлення декларантом не надано; для підтвердження витрат понесених на транспортування товарів до митного кордону України подано лист від 11 лютого 2021 року б/н, який не містить інформацію щодо вартості перевезення за межами території України, тобто відомості про собівартість перевезень.

За результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару, що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58- 63 МК України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Митну вартість імпортованих товарів визначено на основі раніше визнаних митними органами митних вартостей та числове значення митної вартості у валюті фактури за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення становить: Товар №1 (МД від 16 січня 2021 року №UA100020/2021/570860) числове значення митної вартості товару №1 у валюті фактури за курсом валюти Нацбанку України на день подання митної декларації до митного оформлення становить 31320,00 євро та в національній валюті України -1054860,73 грн., рівень митної вартості товару становить 3,51 дол. США/кг (арк. спр. 22-23).

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204120/2021/00227 (арк. спр. 24-25). У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення шляхом здійснення коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 17 квітня 2020 року №204120/2020/000047/2, з яким позивач не погоджується і звернувся до суду про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

Суд зауважує що, декларант надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики. Зокрема, для обґрунтування вартісного значення надав інвойс від 11 лютого 2021 року №, специфікацію №1 до контракту від 25 січня 2021 року №25012021, платіжне доручення від 03 лютого 2021 року №1JBKLL2, в яких вказана ціна імпортованого товару 17124,48 євро (арк. спр. 28, 35, 48).

Як визначено частиною першою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.

Суд не заперечує права митного органу упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте уважає, що, при цьому, він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як убачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого «шпагату для пакуванння» та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При цьому позиція відповідача полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи містять такі розбіжності і неточності: товаротранспортна накладна від 11 лютого 2021 року №137488 містить відомості щодо відправника та одержувача - ОСОБА_1 ; надана цінова пропозиція адресована покупцеві, при цьому прайс-лист для широкого кола покупців до митного оформлення не надано; наданий платіжний документ щодо сплати вартості товарів покупцем від 03 лютого 2021 року №1JBKLL2 не містить інформації щодо рахунку, за яким було здійснено таку оплату та здійснений до моменту виставлення рахунку; відповідно до пунктів 5.1-5.2 договору від 01 лютого 2021 року №01/02/2021-1 про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом, укладеним між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 , спосіб оплати послуг та їх сума визначається договорами-заявками, які до митного оформлення декларантом не надання; для підтвердження витрат понесених на транспортування товарів до митного кордону України подано лист від 11 лютого 2021 року б/н, який не містить інформацію щодо вартості перевезення за межами території України, тобто відомості про собівартість перевезень, тому митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці, на рівні 31320,00 євро.

Як установлено судом товаротранспортна накладна від 11 лютого 2021 року №137488 дійсно містить відомості щодо відправника та одержувача - ОСОБА_1 (арк. спр. 107-108).

Разом з тим, листом від 24 березня 2021 року компанія «JUTA» повідомила, що відповідно до Міжнародної угоди CMR та чеського Закону 2555 NOZ при умовах FCA Вантажовідправником (графа №1) є особа, яка укладала договір з перевізником, тобто дуже часто це одна і та особа, яка є вантажоотримувачем (графа 2) (арк. спр. 133).

Стосовно доводів митного органу, що платіжний документ щодо сплати вартості товарів покупцем від 03 лютого 2021 року №1JBKLL2 не містить інформації щодо рахунку, за яким було здійснено таку оплату, суд зауважує, що відповідно до пункту 5.2 контракту від 25 січня 2021 року №25012021 оплата за товар може здійснюватися у формі безготівкового банківського переказу грошових засобів за фактом поставки товару або у формі безготівкової передоплати (арк. спр. 42).

З урахуванням наведеного, оскільки умови зовнішньо-економічного контракту і специфікації передбачають альтернативні способи оплати за поставлений товар, а поставка товару відбулась 15 лютого 2021 року, це свідчить про те, що оплата згідно платіжного доручення від 03 лютого 2021 року №1JBKLL2 відбулася у формі безготівкової передоплати, що відповідає умовам зовнішньо-економічної операції.

Суд враховує, що відповідно до підпункту 3.2.3 контракту від 25 січня 2021 року №25012021 саме продавець, тобто компанія «JUTA», зобов`язана при відвантаженні кожної партії товару надати покупцю, у тому числі оригінал належним чином оформленої міжнародної товарно - транспортної накладної (арк. спр. 41), а тому, на думку суду, покладення на позивача відповідальності за достовірність заповнення такої накладної є необґрунтованим.

Стосовно доводів митного органу про те, що згідно із платіжним дорученням від 03 лютого 2021 року №1JBKLL2 оплату за товар здійснено до моменту виставлення рахунку, суд зауважує, що сторони домовилися про поставку товару - шпагату 500/2000 метрів, білого кольору, в кількості 10800,00 кг на суму 17124,48 євро сторони відповідно до специфікації №1 від 25 січня 2021 року, тобто сума необхідної оплати була визначена одночасно із укладенням контракту.

При цьому, графа №5 «Annexed documents (додані документи)» товаро-транспортної накладної №137489 від 11 лютого 2021 року містить посилання на додані документи, серед яких є інвойс №, тобто безпосередньо рахунок, що стосується ввезення на територію України партії товарів від компанії JUTA на адресу ФОП ОСОБА_1 .

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача також вказує, що у наданому до митного оформлення платіжному документі містяться реквізити компанії JUTA, які відрізняються від тих, що вказані у зовнішньо-економічному контракті та неможливо ідентифікувати, кому саме було надіслано грошові кошти за товар.

Суд звертає увагу, що у зовнішньо-економічному контракті у реквізитах компанії JUTA вказано розрахунковий рахунок IBAN (CZ93) у наданому до митного оформлення та безпосередньо до суду платіжному дорученні №LJBKLL2 від 03 лютого 2021 року у графі «кредет» (рахунок отримувача) містяться відомості не про чеський рахунок, а про рахунок український, адже ідентифіковано літерами UA, що характерно для розрахункових рахунків України.

Як убачається із завіреного установою банку Протоколу платежу від 03 лютого 2021 року на суму 17124,48 євро, у графі 57А, про банк отримувача (компанії JUTA - CESKOSLOVENSKA OBCHODNI BANKA A.S., відповідно розрахунковий рахунок - НОМЕР_1 ). Банк JP MORGAN RANK, , який є проміжним у правовідносинах, що склалися та здійснює прямий переказ коштів на рахунок отримувача від відправника, зокрема, на рахунок компанії JUTA. У графі 70 «Призначення платежу» наданого протоколу платежу від 03 лютого 2021 року є посилання на зовнішньо-економічний контракт, а у графі 59F отримувач платежу - вказано компанію JUTA, зовнішньо-економічні відносини з якою мали місце.

У графі призначення платежу платіжного доручення від 03 лютого 2021 року №1JBKLL2 містяться відомості про укладений зовнішньо-економічний контракт №25012021 від 25 січня 2021 року, оплата відбувалась в адресу компанії-відправника, сума збігається із вартістю у рахунку-фактурі, та у специфікації.

Окрім того, надана товаро-транспортна накладна складена з дотриманням Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року, адже містить відмітку і компанії відправника JUTA, і відмітку компанії-перевізника МІО-AVTOTRANS.

Таким чином, оскільки оплата відбулася в адресу компанії-виробника, у платіжному документі є посилання на контракт, укладений між сторонами, сума оплати чітко узгоджується із вартістю у рахунку-фактурі, та у специфікації, суд дійшов висновку щодо належності такого платіжного документа.

Слід також зазначити, що надана до митного оформлення цінова пропозиція сформована безпосередньо для позивача на конкретну поставку згідно рахунку-фактури № та містить перелік та детальний опис асортименту товарів із зазначенням ваги, довжини та ціни таких товарів за кілограм, та за штуку. МК України не містить імперативної норми щодо обов`язкового надання під час митного оформлення прайс-листів загального користування.

Для підтвердження транспортних витрат до митного оформлення декларантом надано договір №01/02/2021-2 від 01 лютого 2021 року №01/02/2021-1 про надання послуг з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом (арк. спр. 41-45) та довідку про транспортні витрати від 11 лютого 2021 року (арк. спр. 37), рахунок фактуру від 11 лютого 2021 року №Р-4 (арк. спр. 38).

Як убачається із вказаного рахунку-фактури та довідки про транспортні витрати Б/Н, до транспортних витрат належить витрати з м. Оломоуц (Чеська Республіка) до м. Нововолинськ (Україна) автомобільним транспортом, що включає в себе транспортування від місця завантаження Оломоуц (Чеська Республіка) до митного переходу Краківець-Корчова, та від митного переходу Краківець-Корчова до м. Нововолинськ.

Загальна вартість транспортних витрат із довідки про транспортні витрати узгоджується із вартістю, зазначеною у рахунку-фактурі №Р-4 від 11 лютого 2021 року.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59, 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним, зокрема, в постановах від 06 жовтня 2020 року у справі № 825/472/17, від 27 лютого 2019 року у справі №814/1647/16, від 26 березня 2019 року у справі № 814/921/17.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

В даному випадку митним органом ні в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, ні в ході судового розгляду даної справи не надано жодних пояснень з приводу застосування резервного (шостого) методу, а не як то передбачено порядком застосування кожного з методів, що передує методу, обраному митним органом та, як наслідок не можливістю здійснення розрахунку ціни товару за іншими другорядними методами.

Окрім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Суд констатує, що в рішенні про коригування митної вартості товарів від 16 лютого 2021 року №UA204120/2021/000064/2 лише зазначено, що за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів взята МД від 16 січня 2021 року №UA100020/2021/570860, жодних пояснення щодо зроблених коригувань, тотожності товару, який оформлявся на підставі указаної МК не наведено. Митним органом використано показник РМВ (розрахунок митної вартості) у розмірі 3,51 доларів США/кг за одиницю товару, однак, не наведено ніяких розрахунків такого вартісного показника та письмових доказів на підтвердження митної вартості товарів, схожих із імпортованим в розмірі 31320,00 євро суду не надано.

Натомість як установлено судом товар зазначений у митній декларації, взятий відповідачем за основу при визначенні митної вартості є відмінний від товару, що придбавався ФОП ОСОБА_1 . Зокрема згідно МД від 16 січня 2021 року №UA100020/2021/570860, здійснювалася поставка шпагату для пакування: арт. М2838, тобто із вказаної декларації неможливо встановити якісні характеристики товару (матеріал виготовлення, об`єм, спосіб фасування, призначення) та ідентичність із товаром - шпагат для пакування РР 500/2000, виготовлений з поліпропелену, колір-білий, в бабінах по 2000м-2880 бабін- 10800 кг, призначений для використання в сільському господарстві.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

На переконання суду, позивачем доведено задекларовану за основним методом митну вартість ввезеного на митну територію України шпагату для пакування на рівні 17124,48 євро, натомість відповідачем не виконано обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для визначення за резервним методом митної вартості у розмірі 31320,00 євро, а також не наведено обґрунтованих доводів невизнання митної вартості, визначеної декларантом та підтверджених документами, наданими митниці, тобто при винесенні рішення, суб`єкт владних повноважень, Поліська митниця Держмитслужби діяла не в спосіб визначений законом та не надала суду достатніх доказів правомірності свого рішення, відтак, таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на встановлені судом обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 16 лютого 2021 року №UA204120/2021/000064/2.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок), який сплачений відповідно до квитанції від 02 березня 2021 року №0.0..1 (арк. спр. 21) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 67).

Окрім того в клопотанні від 15 квітня 2021 року представник позивача просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані із залученням перекладача в сумі 1490,00. На підтвердження понесених позивачем витрат пов`язаних із залученням перекладача надає суду копію рахунку від 09 квітня 2021 року №09/04/21 за послуги письмового перекладу, копію акту здачі- прийняття виконаних робіт (надання послуг) від 14 квітня 2021 року, копію платіжного доручення від 09 квітня 2021 року №7 (арк. спр. 116-120).

Нормами частини третьої статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено, у тому числі витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З урахуванням зазначеного, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути також 1490,00 грн витрат, пов`язаних із залученням перекладача.

Щодо відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн (чотири тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) суд зазначає наступне.

Частинами першою, другою статті 134 КАС України обумовлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договір про надання правової допомоги від 15 лютого 2021 року (арк. спр. 58-60), попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу від 02 березня 2021 року №02-03/01/2021 (арк. спр. 63), акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 02 березня 2021 року №1-000000246 (арк. спр. 134), рахунок-фактуру від 01 березня 2021 року №1-000000246 (арк. спр. 61).

Зокрема, як убачається із здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 02 березня 2021 року №1-000000246 позивачу були надані наступні послуги: ознайомлення позивача із процесуальними правами та обов`язками; ознайомлення із повідомленням митного органу від 15 лютого 2021 року та написання письмових пояснень від 16 лютого 2021 року; ознайомлення з товаросупровідними документами наданими клієнтом; юридичний прогноз справи; детальний аналіз та вивчення фактичних обставин справи; складення стратегії представництва ФОП ОСОБА_1 в суді; вивчення судової практики з відповідних правовідносин; складення та подання позовної заяви; участь в судових засіданнях щодо розгляду справи (арк. спр. 134)

Загальна вартість наданих послуг становить 4500,00 грн та сплачена позивачем адвокату згідно із квитанцією від 02 березня 2021 року №246-к (арк. спр. 62).

Представник відповідачів у запереченні на відповідь на відзиві заперечує проти стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 4500,00 грн та вказує, що такі витрати є безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що акт здачі-приймання виконаних робіт від 02 березня 2021 року складено до подання позовної заяви від 04 березня 2021 року та містить види правової допомоги які не мають відношення до даної судової справи або не вчинялися, зокрема: ознайомлення з повідомленням митного органу від 15 лютого 2021 року і написання пояснень та додаткових документів (подавалося митниці під час митного оформлення); юридичний прогноз справи; складання стратегії представництва у суді щодо зазначеної оправи; (арк. спр. 160-165).

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру залежно від конкретних обставин справи. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справ.

Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що платіжне доручення у призначені платежу містить дані про оплату правової допомоги за договором від 15 лютого 2021 року без прив`язки до акту виконаних робіт і не свідчить про оплату правової допомоги справі №140/2272/21, оскільки як убачається із копію вказаного платіжного доручення , оплата здійснена на підставі договору про надання правової допомоги від 15 лютого 2021 року та акту здачі-прийняття виконаних робі (наданих послуг) від 02 березня 2021 року №№1-000000246 (арк. спр. 62), із якого можливо встановити, що правова допомога надавалася саме у справі про визнання протиправним оскаржуваного у даній справі рішення про коригування митної вартості від 16 лютого 2021 року.

Разом з тим, вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу даної справи, суд зауважує, що юридичний прогноз справи, детальний аналіз та вивчення фактичних обставин справи, складення стратегії представництва ФОП ОСОБА_1 в суді; вивчення судової практики з відповідних правовідносин є єдиним комплексом дій, що охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а визначення суми гонорару за кожну з зазначених дій не є виправданим, а тому підлягає зменшенню.

Окрім того, суд враховує, що справа про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН є справою незначної складності, а спірні правовідносини регулюється нормами МК України та великої кількості підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, не передбачають.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia,заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

Верховний Суд в постановах від 22 грудня 2020 року по справі №520/8489/19, від 07 травня 2020 року по справі №320/3271/19, від 10 березня 2020 року по справі №520/8489/19 зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Також, при визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

На думку суду, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням заперечень відповідачів щодо обґрунтованості та співмірності розміру витрат на правничу допомогу, враховуючи незначну складність справи заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, а тому справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів є сума 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок). Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Керуючись статтями 139, 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Поліської митниці Держмитслужби (33028, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Соборна, 104, ідентифікаційний код юридичної особи 43350097) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів від 16 лютого 2021 року №UA204120/2021/000064/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Поліської митниці Держмитслужби на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок), 2000,00 грн (дві тисячі 00 копійок) витрат на професійну правничу допомогу та 1490,00 грн (одна тисяча чотириста дев`яносто гривень 00 копійок) витрат, пов`язаних із залученням перекладача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення виготовлено 17 травня 2021 року.