Справа № 640/1420/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

13 травня 2021 року справа №640/1420/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 )
доМіністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (далі по тексту відповідач; Мінінтеграції)
третя особаСлужба безпеки України (далі по тексту третя особа, СБУ)
про1) визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невизнання позивача особою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України; 2) визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення про виплату позивачу допомоги, визначеної пунктом 12 Порядку здійснення соціального і правового захисту осіб, позбавлених свободи внаслідок збройної агресії проти України, після їх звільнення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1122; 3) зобов`язання відповідача визнати позивача особою, що була позбавлена свободи внаслідок агресії проти України згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1122, та прийняти рішення про виплату допомоги, передбаченої пунктом 12 Порядку здійснення соціального і правового захисту осіб, позбавлених свободи внаслідок збройної агресії проти України, після їх звільнення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1122

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи, що відповідач протиправно відмовив у визнанні його особою, що була позбавлена свободи внаслідок агресії проти України, у зв`язку із відсутністю відомостей щодо нього в сформованому та отриманому відповідачем від СБУ переліку звільнених осіб.

На думку позивача, він має право на визнання його особою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України, та отримання допомоги, передбаченої пунктом 12 Порядку здійснення соціального і правового захисту осіб, позбавлених свободи внаслідок збройної агресії проти України, після їх звільнення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1122, оскільки під час бойових дій 30 серпня 2014 року потрапив у полон до незаконних збройних формувань, де перебував до 26 грудня 2014 року, що підтверджується довідкою СБУ від 03 жовтня 2018 року №3318-М-1374/138.

Ухвалою від 28 січня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/1420/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання; залучив до участі у справі Службу безпеки України в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову та просить суд відмовити у його задоволенні з огляду на те, що до повноважень Мінреінтеграції відноситься перерахування коштів одноразової грошової допомоги, проте, після (та у разі) прийняття Міжвідомчою комісією з розгляду питань, пов`язаних з визнанням осіб такими, що були позбавлені свободи внаслідок збройної агресії проти України, та здійсненням заходів, спрямованих на їх соціальний захист (далі по тексту Комісія) рішення про визнання особою такою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України; передумовою для розгляду Комісією звернення особи про визнання її такою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України, є підтвердження факту включення такої особи до переліку звільнених осіб, який формується СБУ; в отриманому від СБУ та сформованому нею переліку звільнених осіб, на момент надання відповідей позивачу, були відсутні відомості щодо ОСОБА_1 .

Крім того, відповідач зазначив, що не володіє інформацією, викладеною у листі СБУ від 03 жовтня 2018 року №3318-М-1374/138, не може посилатися на дані, викладені в листі при вирішенні питання про передачу матеріалів на розгляд Комісії та не може відповідати за розбіжності у даних, викладених в зазначеному листі та відомостями, які містяться у переліку звільнених осіб.

Третя особа надала пояснення, в яких підтвердила, що відповідно до листа Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб, у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях (далі по тексту Об`єднаний центр) громадянин ОСОБА_1 є особою, яка в період з 30 серпня 2014 року по 26 грудня 2014 року незаконно була позбавлена волі незаконними збройними формуваннями на тимчасово окупованих внаслідок збройної агресії РФ територіях Донецької та Луганської областей.

Третя особа також зазначає, що Об`єднаний центр на запит ОСОБА_1 03 жовтня 2018 року за №3318-М-1374/138 надав йому інформацію стосовно перебування у заручниках та звільнення; Об`єднаним центром ведеться робота щодо передачі наявної інформації стосовно звільнених осіб, позбавлених свободи внаслідок збройної агресії РФ до Мінінтеграції.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_1 в період з 01 липня 2014 року по 26 грудня 2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції, що підтверджується довідкою від 29 грудня 2014 року №1302, виданою військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Відповідно до листа Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 03 жовтня 2018 року №3318-М-1374/138 військовослужбовець Національної гвардії України ОСОБА_1 30 серпня 2014 року потрапив у заручники до незаконних збройних формувань в районі проведення антитерористичної операції та був визволений 26 грудня 2014 року.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 02 листопада 2020 року, відповідно до якої просив визнати факт незаконного позбавлення його свободи та нарахувати та виплатити допомогу у зв`язку з протиправним затриманням та незаконним позбавленням волі.

До зазначеної заяви позивач додав: копію паспорта; копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків; копію довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції; копію відповіді Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України на звернення позивача за фактом перебування особи в полоні незаконних збройних формувань Л/ДНР; копію витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 13 вересня 2014 року про потрапляння в зоні проведення АТО ОСОБА_1 ; копію листа Міністерства соціальної політики України про встановлення статусу особи, яка постраждала від торгівлі людьми; копію довідки про встановлення статусу особи, яка постраждала від торгівлі людьми; копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 23 січня 2015 року; копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 30 січня 2020 року; копію виписки із медичної карти стаціонарного хворого про встановлення діагнозу вірусний гепатит В.

У відповідь на заяву позивача відповідач листом від 20 листопада 2011 року №22/М-1563-22-1705 зазначив, що для прийняття Комісією рішення про визнання особи такою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України, передбачена необхідність включення такої особи до переліку звільнених осіб, який формується СБУ, в отриманому від СБУ та сформованому нею переліку звільнених осіб, відомості щодо позивача відсутні.

Відповідач також проінформував позивача про те, що наразі Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України розробляється нормативно - правовий акт, що дозволить комплексно вирішити питання осіб, позбавлених свободи внаслідок збройної агресії проти України, після їх звільнення та забезпечити виплату одноразової грошової компенсації громадянам України, захоплених як заручники внаслідок збройної агресії проти України, позбавлених свободи з політичних мотивів або захоплених як військовополонені, (після їх звільнення) у зв`язку із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Перелік та послідовність здійснення заходів, спрямованих на соціальний захист осіб, позбавлених свободи внаслідок збройної агресії проти України, після їх звільнення, та регулює питання системної, безперервної та ефективної взаємодії органів державної влади та органів місцевого самоврядування під час надання допомоги таким особам визначає Порядок здійснення соціального і правового захисту осіб, позбавлених свободи внаслідок збройної агресії проти України, після їх звільнення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1122 (далі по тексту - Порядок №1122).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1122 дія цього Порядку поширюється, зокрема, на громадян України, захоплених як заручники внаслідок збройної агресії проти України, позбавлених свободи з політичних мотивів або захоплених як військовополонені у зв`язку із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Відповідно до пункту 6 Порядку №1122 рішення про визнання особи, включеної до сформованого СБУ переліку звільнених осіб, такою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України, приймається міжвідомчою комісією, яка утворюється Мінреінтеграції.

Положення про міжвідомчу комісію та її персональний склад затверджуються Мінреінтеграції.

Згідно із пунктами 12, 13 Порядку №1122 після повернення звільнених осіб на територію України їм виплачується одноразова грошова допомога у розмірі 100 тис. гривень за рахунок та в межах коштів, передбачених за програмою «Заходи щодо захисту і забезпечення прав та свобод осіб, які позбавлені (були позбавлені) особистої свободи незаконними збройними формуваннями, окупаційною адміністрацією та/або органами влади Російської Федерації з політичних мотивів, а також у зв`язку з громадською, політичною або професійною діяльністю вказаних осіб, підтримки зазначених осіб та членів їхніх сімей, заходи з реінтеграції населення тимчасово окупованих територій, виплати державних стипендій імені Левка Лук`яненка».

Для виплати допомоги звільнена особа звертається до Мінреінтеграції з відповідною заявою, в якій зазначаються реквізити її особового рахунка, відкритого у банківській установі, на який перераховується допомога. До заяви додаються: копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України особи, яку незаконно позбавлено особистої свободи; копія довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків особи, яку було незаконно позбавлено особистої свободи (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); копія паспортного документа іноземця або особи без громадянства та документ, що підтверджує законність їх перебування на території України.

Відповідно до пункту 15 Порядку №1122 Мінреінтеграції після зіставлення заяви та документів, зазначених у пункті 13 цього Порядку, з переліком осіб, визнаних міжвідомчою комісією такими, що були позбавлені свободи внаслідок збройної агресії проти України, перераховує відповідні кошти на особовий рахунок особи, відкритий у банківській установі, який зазначено в заяві.

На виконання пункту 6 Порядку №1122 наказом Мінреінтеграції «Про утворення міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з визнанням осіб такими, що були позбавлені свободи внаслідок збройної агресії проти України, та здійсненням заходів, спрямованих на їх соціальний захист» від 17 липня 2020 року №57 (далі по тексту - Наказ №57), утворено міжвідомчу комісію з розгляду питань, пов`язаних з визнанням осіб такими, що були позбавлені свободи внаслідок збройної агресії проти України, та здійсненням заходів, спрямованих на їх соціальний захист (далі по тексту - Комісія), та затверджено Положення про неї (далі по тексту Положення №57).

Наказ №57 набрав чинності з дня його офіційного опублікування, а саме з 21 серпня 2020 року.

Згідно із підпунктом 1 пункту 1 розділу ІV Положення №57, основними завданнями Комісії є, зокрема, прийняття рішення про визнання особи, включеної до сформованого СБУ переліку звільнених осіб, такою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України.

Відповідно до пункту 2 розділу ІV Положення №57, для прийняття рішення, передбаченого підпунктом 1 пункту 1 цього розділу, зокрема, особа, позбавлена особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, звертається до Мінреінтеграції з письмовим зверненням. До звернення додаються: 1) копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України особи, позбавленої свободи внаслідок збройної агресії проти України; 2) відомості або документи, що підтверджують факт та обставини позбавлення особи свободи внаслідок збройної агресії проти України; 3) інші документи та/або інформація, які заявник вважає за потрібне додати до звернення.

Підстави для відмови у визнанні особи такою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України та/або наданні бюджетних коштів передбачені пунктом 4 Положення №57, а саме: набуття законної сили обвинувальним вироком суду України стосовно особи, позбавленої свободи внаслідок збройної агресії проти України, або позбавленої особистої свободи незаконними збройними формуваннями, окупаційною адміністрацією та/або органами влади Російської Федерації на тимчасово окупованих територіях України та/або території Російської Федерації у зв`язку з її громадською, політичною або професійною діяльністю, у зв`язку із вчиненням нею злочину проти основ національної безпеки України, вчиненням або сприянням вчиненню терористичного акту, в тому числі втягненням у вчинення терористичного акту, публічними закликами до вчинення терористичного акту, створенням терористичної групи чи терористичної організації, фінансуванням тероризму, вчиненням злочину у сфері охорони державної таємниці, недоторканності державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, злочинів проти встановленого порядку несення військової служби (військові злочини), злочинів проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку та неподання/подання не в повному обсязі документів, відомостей, передбачених цим Положенням, або подання їх неналежною особою.

Таким чином, аналіз законодавчих норм в їх сукупності дає підстави вважати, що після отримання письмового звернення про виплату грошової допомоги особі, позбавленої особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, Мінреінтеграції має розглянути звернення разом із доданими до нього документами на засіданні Комісії, яка приймає одне з двох рішень або про визнання особи такою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України, або про відмову у такому визнанні. На підставі прийнятого Комісією рішення про визнання особи такою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України, Мінреінтеграції приймає рішення про виплату допомоги.

Як встановив суд, позивач 02 листопада 2020 року звернувся до відповідача із заявою, в якій просив визнати факт незаконного позбавлення його свободи та нарахувати і виплатити допомогу у зв`язку з протиправним затриманням та незаконним позбавленням свободи внаслідок збройної агресії проти України.

В матеріалах справи відсутні докази розгляду заяви позивача від 02 листопада 2020 року про визнання його особою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України уповноваженим органом на засіданні Комісії.

В листі від 20 листопада 2011 року №22/М-1563-22-1705 відповідач проінформував позивача, що для прийняття Комісією рішення про визнання особи такою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України, передбачена необхідність включення такої особи до переліку звільнених осіб, який формується СБУ, в отриманому від СБУ та сформованому нею переліку звільнених осіб, відомості щодо позивача відсутні, проте, інформація про розгляд заяви позивача на засіданні Комісії та прийняте Комісією рішення в зазначеному листі відсутні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не здійснив відповідних дій по належному розгляду заяви позивача та поданих ним документів, що вказує на його бездіяльність, враховуючи вимоги Порядку №1122 та Положення №57.

Твердження відповідача, що в отриманому від СБУ та сформованому нею переліку звільнених осіб, відсутні відомості щодо позивача, не спростовує висновок суду про бездіяльність відповідача, оскільки, запит відповідача щодо надання інформації про звільнених військовополонених, заручників та осіб, позбавлених особистої свободи з політичних мотивів за період 2014-2020 років направлений до СБУ листом від 06 липня 2020 року №22/22-2019-20, а заява позивача подана 02 листопада 2020 року, тобто після отримання заяви позивача, відповідач не звертався до СБУ із запитом про надання інформації щодо надання оновленого переліку звільнених осіб або наявності в переліку звільнених осіб позивача, що підтверджує бездіяльність відповідача, починаючи з 03 листопада 2020 року, яка триває до цього часу.

В результаті бездіяльності відповідача не прийнято жодного з рішень, передбачених підпунктом 1 пункту 1 та пунктом 4 розділу І Положення №57.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо не розгляду заяви позивача від 02 листопада 2020 року.

Водночас, суд зазначає, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невизнання позивача особою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України, та зобов`язання відповідача визнати позивача особою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України, є передчасними та не підлягають задоволенню, оскільки, заява про визнання позивача особою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України на засіданні Комісії не розглядалася.

Як наслідок, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не прийняття рішення про виплату допомоги, передбаченої пунктом 12 Порядку здійснення соціального і правового захисту осіб, позбавлених свободи внаслідок збройної агресії проти України, після їх звільнення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1122 та зобов`язання прийняти рішення про виплату зазначеної допомоги є передчасними та задоволенню не підлягають, оскільки, відсутнє рішення про визнання особи, включеної до сформованого СБУ переліку звільнених осіб, такою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України, яке приймається на засіданні Комісії.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Мінінтеграції щодо розгляду заяви позивача від 02 листопада 2020 року та зобов`язати Мінінтеграції розглянути на засіданні Комісії в місячний термін з дати набрання рішення суду законної сили подану позивачем заяву та додані до неї документи щодо визнання позивача особою, що була позбавлена свободи внаслідок збройної агресії проти України.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, проте, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати зі сплати судового збору відшкодуванню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України щодо не розгляду поданої ОСОБА_1 заяви від 02 листопада 2020 року.

3. Вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України розглянути на засіданні міжвідомчої комісії з розгляду питань, пов`язаних з визнанням осіб такими, що були позбавлені свободи внаслідок збройної агресії проти України, та здійсненням заходів, спрямованих на їх соціальний захист в місячний термін з дати набрання рішення суду законної сили подану ОСОБА_1 заяву від 02 листопада 2020 року та додані до неї документи щодо визнання ОСОБА_1 особою, яка була позбавлена особистої свободи внаслідок агресії проти України.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 );
Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України (01196, м. Київ, площа Лесі Українки, буд. 1; ідентифікаційний код 40446210);
Служба безпеки України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 33; ідентифікаційний код 00034074).

Суддя В.А. Кузьменко