Справа № 400/2574/21
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 р. № 400/2574/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) , пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:Товариство з обмеженою відповідальністю "Мостобудівельний загін № 73", вул. Новозаводська, 5, м. Миколаїв, 54031

про:визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)про визнання бездіяльності, яка полягає у невжитті всіх достатніх та ефективних заходів в рамках зведеного виконавчого провадження № 54217390 з метою виконання рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 19.03.2018 по справі № 489/5697/17 неправомірною, зобов`язання належним чином та в повному обсязі реалізувати надані йому права, передбачені ст.18 Закону України « Про виконавче провадження» в рамках примусового виконання рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 19.03.2018 по справі № 489/5697/17 в зведеному виконавчому провадженні № 54217390.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач не здійснює жодних дій з примусового виконання виконавчого листа, за яким позивач є стягувачем: повідомлень про хід виконання рішення суду він не отримував, кошти на його рахунки не надходили. Рішення суду не виконується державним виконавцем більше трьох років, позивач не може отримати належні йому кошти.

Відповідач надав відзив, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки державним виконавцем вживались заходи по виконанню рішення суду відповідно до вимог Закону України « Про виконавче провадження».

Третя особа без самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача, пояснень суду не надала.

Ухвалою від 17.05.2021 суд здійснив заміну неналежного відповідача Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на належного Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Після надання пояснень суду позивачем, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України). Дослідив докази, суд встановив:

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 19.03.2018 по цивільній справі № 489/5697/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» про стягнення заборгованості по заробітній платі та витрати на відрядження в сумі 117923грн.89коп та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

З 28.12.2018 виконавчий лист перебував на виконанні Управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, Інгульського відділу ДВС м.Миколаєва.

17.05.2019 державним виконавцем винесене постанову про прийняття виконавчого провадження та приєднання його до зведеного виконавчого провадження № 54217390.

18.09.2019,7.02.2020, 17.03.2020, 09.04.2020, 12.05.2020, 20.07.2020, 02.09.2020; 28.09.2020,16.11.2020, 08.12.2020, 18.01.2021, 26.03.2021, 13.05.2021 державним виконавцем зроблено запити до ДФС України щодо наявності рахунків боржника, згідно відповідей боржник нові рахунки не відкривав.

Згідно відповіді АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 01.06.2020, на рахунках боржника обліковується 5(п`ять) постанов про арешт коштів боржника - ТОВ «Мостобудівельний загін №73».

17.03.2020,03.06.2020, 29.07.2020, 17.09.2020, 08.12.2020, 25.01.2021, 23.02.2021, 22.03.2021, 12.05.2021 направлено платіжні вимоги на примусове списання коштів з рахунків боржника в АТ «Райффайзен Банк Аваль».

10.04.2020, 04.08.2020, 22.09.2020, 15.12.2020, 02.02.2021, 02.03.2021, 30.03.2021 на рахунок Відділу з обліку депозитних сум надійшли кошти стягнуті з рахунку боржника в розмірі 31056,68грн., 32171,72грн., 29923,23грн., 99917,95грн., 18702,87грн., 13214,35грн.; 24959,33грн., які розподілено та перераховано з урахуванням вимог ст. ст. 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження».

02.09.2020 державним виконавцем Відділу винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук 67 одиниць автотранспортних засобів боржника.

02.09.2020 державним виконавцем складено акт про проведені електронні торги, а саме: крану гусеничний СКГ-631. На депозитний рахунок Відділу від реалізації майна надійшли кошти у сумі 287232,50грн., які розподілено та перераховано з урахуванням вимог ст. ст. 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження».

05.10.2020 державним виконавцем складено акт про проведені електронні торги, а саме: автомобіля марки ВАЗ модель 2107, 2001р.в., НОМЕР_1 , що належить боржнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 73». На депозитний рахунок Відділу від реалізації майна надійшли кошти у сумі 14962,50грн., які розподілено та перераховано з урахуванням вимог ст. ст. 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження».

24.11.2020 державним виконавцем складено акт про проведені електронні торги, а саме: автомобіля марки ГАЗ модель 2410, 1990р.в., днз НОМЕР_2 , що належить боржнику Товариству з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 73». На депозитний рахунок Відділу від реалізації майна надійшли кошти у сумі 8550,07грн., які розподілено та перераховано з урахуванням вимог ст. ст. 45, 46 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач надав суду постанови про закінчення виконавчого провадження по 9-ти виконавчим провадженням протягом 2020-2021 на підставі п.9 ст.39 Закону України « Про виконавче провадження», в зв`язку з повним фактичним виконанням.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області відкрито провадження у справі про банкрутство від 03.02.2021 по справі № 915/1642/20 боржника- ТОВ «Мостобудівельний загін № 73».

Відповідно до ст.ст.1,3,5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. Державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" .

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.18 Закону України « Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, 2)надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки. Відповідно до ст.45,46 Закону України « Про виконавче провадження» розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.

У разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника;

3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету;

5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інші вимоги, пов`язані з трудовими правовідносинами, задовольняються в порядку надходження виконавчих документів.

У разі якщо виконавчі документи щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інших вимог, пов`язаних із трудовими правовідносинами, надійшли протягом одного дня і стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог за такими виконавчими документами, відповідні вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми.

Згідно з ч.5 ст.41 Кодексу України з процедур банкрутства дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів, виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян, виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Дія мораторію не поширюється на будь-які дії довірчого власника щодо об`єкта довірчої власності, довірчим засновником якої є боржник. Дія мораторію не поширюється на процедуру обов`язкового звернення стягнення на об`єкт довірчої власності.

Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації, а також ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий.

Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що, Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Матеріали справи свідчать, що 17.05.2019 державний виконавець прийняв виконавче провадження, в якому стягувачем є позивач у справі та приєднав його до зведеного виконавчого провадження № 54217390. Відповідач надав суду документи, що підтверджують, що відповідно до ст.18 Закону України « Про виконавче провадження» ним при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження :

- зробив запити до ДФС про наявність у боржника розрахункових рахунків,

- платіжні вимоги надіслані до банку на примусове списання коштів з рахунків,

- оголошено розшук 67 одиниць автотранспортних засобів,

- проведенні електронні торги майна боржника.

- отримані кошти від продажу майна розподілені між стягувачами зведеного виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України « Про виконавче провадження».

Позивач просить визнати протиправну бездіяльність державного виконавця, оскільки він протягом 3-х років не може отримати від боржника заробітну плату за виконавчим листом Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Але протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти, як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Позивач не навів жодних мотивів/обґрунтувань стосовно того, що було проявом саме протиправної бездіяльності державного виконавця, тобто які фактичні обставини свідчать про те, що невиконання судового рішення є результатом невжиття державним виконавцем заходів, які він в межах своїх повноважень був зобов`язаний вжити, але не зробив цього .

Неотримання позивачем коштів від боржника не свідчить про бездіяльність державного виконавця, тому позовна вимога про визнання протиправною бездіяльність ДВС задоволенню не підлягає.

Позовна вимога в частині зобов`язання належним чином та в повному обсязі реалізувати надані йому права, передбачені ст.18 Закону України « Про виконавче провадження» в рамках примусового виконання рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 19.03.2018 по справі № 489/5697/17 в зведеному виконавчому провадженні № 54217390 також задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.18 ЗУ № 1404 державний виконавець наділений, як обов`язками так і правами при вжитті заходів щодо примусового виконання рішень. Зобов`язати суб`єкта владних повноважень скористатись своїми правами неможливо, оскільки він ними користується на власний розсуд, а обов`язки передбачені ст. 18 ЗУ №1404 він виконав.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач надав суду докази здійснення примусового виконання виконавчого листа позивача з 17.05.2019. Також суд звертає увагу позивача на те, що в зв`язку з порушенням провадження судом справи про банкрутство відносно боржника відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий. Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

Відтак, позов задоволенню не підлягає.

Судовий збір покладається на позивача відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056 ) про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 287 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Апеляційна скарга подається в порядку, визначеному ст. 297 КАС України і п. 15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Т. О. Гордієнко