Справа № 280/2122/21
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

18 травня 2021 року Справа № 280/2122/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЄРС КЛАБ» (69083, м. Запоріжжя, вул. Заполярна, буд. 9А, )

до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа,8, )

Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЄРС КЛАБ» (далі - позивач) до Державної податкової служби України (далі - відповідач 1), Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач 2), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №2241232/39150710 від 16.12.2020, Рішення №2218842/39150710 від 09.12.2020, Рішення №2222973/39150710 від 10.12.2020, Рішення №2218975/39150710 від 09.12.2020, Рішення №2222962/39150710 від 10.12.2020, Рішення №2222952/39150710 від 10.12.2020 винесені Головним управлінням ДПС у Запорізькій області;

зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати: Податкову накладну №12 від 22.01.2020 року у Єдиному реєстрі податкових накладних у день її направлення, а саме 23.01.2020 року, Податкову накладну №79 від 13.12.2019 року у Єдиному реєстрі податкових накладних у день її направлення, а саме 27.12.2019 року, Податкову накладну №80 від 13.12.2019 року у Єдиному реєстрі податкових накладних у день її направлення, а саме 27.12.2019 року, Податкову накладну №81 від 13.12.2019 року у Єдиному реєстрі податкових накладних у день її направлення, а саме 27.12.2019 року, Податкову накладну №87 від 17.12.2019 року у Єдиному реєстрі податкових накладних у день її направлення, а саме 10.01.2020 року.

Крім того, просить суд стягнути з відповідачів сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 22.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 17.05.2021 замінено відповідача Головне управління ДПС у Запорізькій області на правонаступника - Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, код ЄДРПОУ ВП: 44118663).

В обґрунтування позовних вимог позивач, зокрема зазначив, що позивач документально підтвердив реальність здійснення господарських операцій, які повністю відповідають меті господарської діяльності підприємства, просить позов задовольнити.

Представник Головного управління ДПС у Запорізькій області проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування відзиву на позовну заяву послався на те, що реєстрація податкової накладної виписаної позивачем №12 від 22.01.2020, №79 від 13.12.2019, №80 від 13.12.2019, №81 від 13.12.2019, №87 від 17.12.2019, №90 від 17.12.2019 була зупинена у зв`язку з тим, що податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 1.6 Критеріїв ризиковості платника податку. Зазначає, що Комісією прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних у зв`язку із ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Додатково зазначено: Первинні документи щодо постачання товарів, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи). За таких обставин, відповідач вважає, що ним правомірно було прийнято оскаржуване рішення, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Від Державної податкової служби України відзив до суду не надходив.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін; з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач, TOB «Таєрс Клаб» є юридичною особою приватного права, що була створена 26.03.2014 року. Основним видом діяльності підприємства є оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

У позивача наявні приміщення для ведення господарської діяльності - офісні та складські, що підтверджується Договором оренди нежитлового приміщення №02/19 від 10.10.2019, актом прийому- передачі приміщень до договору оренди нежитлових приміщень №02/19 від 10.10.2020, Договором оренди нежитлового приміщення №114 від 28.02.2019.

В межах господарської діяльності позивачем було укладено договір купівлі- продажу з Товариством з обмеженою відповідальністю «Спешарс»№13/12/19-01 від 13.12.2019 (далі-Договір), згідно якого TOB «Таєрс Клаб» (Постачальник) зобов`язується протягом дії Договору поставляти Покупцю товар за його замовленням окремим партіями за цінами, та в асортиментна номенклатурою) та кількістю, згідно з видатковими накладними, які є невід`ємною частиною Договору, а Покупець (TOB «Спешарс») зобов`язується прийняти та оплатити товар на встановлених договором умовах.

На виконання умов зазначеного Договору було складено: Рахунок на оплату №13 від 22.01.2020, видаткову накладну №15 від 22.01.2020.

Товар було оплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученнями №130 від 22.01.2020, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за 22.01.2020.

У відповідності з підпунктом а) пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.1 ст.201 Податкового кодексу України за правилами першої події було складено податкову накладну №12 від 22.01.2020, яка була направлена для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На виконання умов зазначеного Договору було складено: Рахунок на оплату №1022 від 13.12.2019, видаткову накладну №1045 від 13.12.2019 року.

Товар було оплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученнями №69 від 13.12.2019, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за 13.12.2019.

У відповідності з підпунктом а) пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.1 ст.201 Податкового кодексу України за правилами першої події (оплата товару) було складено податкову накладну №79 від 13.12.2019, яка була направлена для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На виконання умов зазначеного Договору було складено: Рахунок на оплату №1024 від 13.12.2019, видаткову накладну №1047 від 13.12.2019 року.

Товар було оплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученнями №71 від 13.12.2019, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за 12.12.2019.

У відповідності з підпунктом а) пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.1 ст.201 Податкового кодексу України за правилами першої події було складено податкову накладну №80 від 13.12.2019, яка була направлена для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На виконання умов зазначеного Договору було складено: Рахунок на оплату №1023 від 13.12.2019, видаткову накладну №1046 від 13.12.2019 року.

Товар було оплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученнями №70 від 13.12.2019, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за 13.12.2019.

У відповідності з підпунктом а) пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.1 ст.201 Податкового кодексу України за правилами першої події (відвантаження товару) було складено податкову накладну №81 від 13.12.2019, яка була направлена для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На виконання умов зазначеного Договору було складено: Рахунок на оплату №1029 від 16.12.2019, видаткову накладну №1055 від 17.12.2019 року.

Товар було оплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученнями №82 від 17.12.2019, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за 17.12.2019.

У відповідності з підпунктом а) пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.1 ст.201 Податкового кодексу України за правилами першої події було складено податкову накладну №87 від 17.12.2019, яка була направлена для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На виконання умов зазначеного Договору було складено: Рахунок на оплату №1030 від 16.12.2019, видаткову накладну №1056 від 17.12.2019 року.

Товар було оплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученнями №81 від 17.12.2019, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 за 17.12.2019.

У відповідності з підпунктом а) пункту 187.1 статті 187 та пункту 201.1 ст.201 Податкового кодексу України за правилами першої події було складено податкову накладну №90 від 17.12.2019, яка була направлена для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Факт наявності у TOB «ТАЄРС КЛАБ» товару, що був реалізований підтверджується картками рахунку №281 за 22.01.2020 (щодо податкової накладної №12 від 22.01.2020), картками рахунку №281 за 13.12.2019 (щодо податкової накладної №79 від 13.12.2019), картками рахунку №281 за 13.12.2019 (щодо податкової накладної №80 від 13.12.2019), картками рахунку №281 за 13.12.2019 (щодо податкової накладної №81 від 13.12.2019), картками рахунку 281 за 17.12.2019 (щодо податкової накладної №87 від 17.12.2019), картками рахунку 281 за 17.12.2019 (щодо податкової накладної №90 від 17.12.2019).

Проте, згідно отриманих квитанцій до податкових накладних, податкові накладні №12 від 22.01.2020, №79 від 13.12.2019, №80 від 13.12.2019, №81 від 13.12.2019, №87 від 17.12.2019, №90 від 17.12.12019 прийнято, але реєстрація зупинена з посиланням на наступне: «Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН /РК в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН/РК відповідає вимогам п.п. 1.6., п.1 «Критеріїв ризиковості платника податку». Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Відповідно до вимог п.4 «Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» затвердженого Наказом Міністерства Фінансів України №520 від 12.11.2019 позивачем було направлено на адресу ДПС Повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/ розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, а саме:

повідомлення №289 від 11.12.2020 щодо податкової накладної №12 від 22.01.2020;

повідомлення №282 від 05.12.2020 щодо податкової накладної №79 від 13.12.2019;

повідомлення №284 від 07.12.2020 щодо податкової накладної №80 від 13.12.2019;

повідомлення №283 від 05.12.2020 щодо податкової накладної№81 від 13.12.2019;

повідомлення №286 від 07.12.2020 щодо податкової накладної №87 від 17.12.2019;

повідомлення №285 від 07.12.2020 щодо податкової накладної №90 від 17.12.2019.

Комісією, з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних були прийняті Рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних:

рішення №2241232/39150710 від 16.12.2020 щодо податкової накладної №12 від 22.01.2020;

рішення №2218842/39150710 від 09.12.2020 щодо податкової накладної №79 від 13.12.2019;

рішення №2222973/39150710 від 10.12.2020 щодо податкової накладної №80 від 12.12.2019;

рішення №2218975/39150710 від 09.12.2020 щодо податкової накладної №81 від 13.12.2019;

рішення №2222962/39150710 від 10.12.2020 щодо податкової накладної №87 від 17.12.2019;

рішення №2222952/39150710 від 10.12.2020 щодо податкової накладної №90 від 17.12.2019.

Підставою відмови у Рішеннях Комісії зазначено: неподання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних. Додатково зазначено: Первинні документи щодо постачання товарів, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи).

Не погодившись з відмовою відповідача в реєстрації спірних податкових накладних, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених позовних вимог, надаючи оцінку аргументам сторін, викладеним у заявах по суті справи, оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з такого.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України (тут і в подальшому - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначений Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України за №1246 від 29.12.2010 (надалі - Порядок №1246).

Положеннями пункту 2 Порядку №1246 (тут і в подальшому - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податкова накладна - це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідно до абзацу 10 пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, крім іншого, наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування.

Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання даної норми постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 затверджено, крім іншого, Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі по тексту - Порядок зупинення реєстрації ПН/РК), який був чинним на момент направлення позивачем податкової накладної для реєстрації в ЄРПН та отримання квитанції з повідомленням про зупинення реєстрації такої податкової накладної.

За змістом пунктів 5-7 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК (тут і в подальшому - в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку (пункт 5).

У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (пункт 6).

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (пункт 7).

Відповідно до пункту 10 Порядку зупинення реєстрації ПН/РК критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади. Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики. ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

21.03.2018 Міністерством фінансів України погоджено Критерії ризиковості платника податків, які розроблені ДФС України. Вказані Критерії викладені в листі ДФС України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18, підпунктом 1.6 пункту 1 якого визначено, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим);

- дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації;

- платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс);

- наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

В подальшому 13.11.2018 на офіційному веб-сайті ДФС України оприлюднено Критерії ризиковості платника податку та критерії ризиковості здійснення операцій (з урахуванням внесених змін, погоджених Міністерством фінансів згідно листа від 31.10.2018 №26010-06-05/28170), перелік показників, що визначають позитивну податкову історію платника податку (погоджений Міністерством фінансів згідно листа від 22.03.2018 № 26010-06-10/7849), визначені у відповідності до вимог пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117, підпунктом 1.6 пункту 1 якого визначеного, що комісії головних управлінь ДФС в областях, м.Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме:

- платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»;

- платник податку зареєстрований платником ПДВ менше трьох місяців;

- платник податку юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ);

- платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років;

- платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 ПК України;

- платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 ПК України;

- наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Суд звертає увагу, що в оскаржуваних рішеннях відсутня інформація щодо застосованих контролюючим органом Критеріїв ризиковості платника податку, або посилання на конкретний абзац підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Не зазначено такої інформації і у поданому представником відповідача 2 відзиві на позовну заяву.

З посиланням на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 02.04.2019 по справі №822/1878/18, суд зазначає, що листи міністерств, інших органів виконавчої влади не є нормативно-правовими актами у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є джерелом права відповідно до статті 7 КАС України. Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими посилання контролюючого органу на підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, як на підставу зупинення реєстрації спірної податкової накладної з огляду на те, що вищезазначені Критерії ризиковості платника податку не є нормативно-правовими актами, оскільки не здійснена їх обов`язкова державна реєстрація у порядку, визначеному діючим законодавством.

Таким чином, відповідачами не доведено, а судом не встановлено наявності підстав для зупинення реєстрації податкової накладної №12 від 22.01.2020, №79 від 13.12.2019, №80 від 13.12.2019, №81 від 13.12.2019, №87 від 17.12.2019, №90 від 17.12.2019.

Крім того, суд звертає увагу, що, запропонувавши позивачу надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН, контролюючий орган не визначив конкретного переліку документів, які він вважає належними та достатніми для прийняття позитивного рішення.

Суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків та переліку документів, які контролюючий орган вважає достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Пропозиція контролюючого органу про надання пояснень та/або копій документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної без наведення переліку документів, які контролюючий орган вважає достатніми для прийняття позитивного рішення, призводить до ситуації невизначеності та необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Вищезазначене відповідає усталеній правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 21.05.2019 по справі № 0940/1240/18, постанові від 14.05.2019 по справі №817/1356/18 тощо.

Відповідно до пункту 2 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520 (далі - Порядок №520) прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м.Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Пунктом 5 вказаного порядку передбачено, що перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Згідно з пунктом 11 Порядку №520, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Отже, вищенаведені норми містять орієнтовний перелік документів, необхідних для розгляду комісією регіонального рівня питання про прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН, який може відрізнятись для кожної конкретної господарської операції з урахуванням специфіки діяльності платника податків, особливостей здійснення господарської операції (наприклад, поставка, товару, робіт або послуг), події, за якою складено податкову накладну (дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг) тощо.

Судом встановлено, що позивач подав до контролюючого органу пояснення та копії документів щодо господарської операції, по якій зупинено реєстрацію податкової накладної.

Разом з тим, комісія регіонального рівня, незважаючи на надані пояснення та додані документи, що підтверджують наведені у поясненнях факти, прийняли рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, складеної позивачем, в ЄРПН.

Суд погоджується з доводами позивача, що відповідач 2 не обґрунтував необхідність подання саме тих документів, про які зазначено в оскаржуваному рішенні, оскільки відсутність певного документа чи ненадання його контролюючому органу не може бути підставою для відмови в реєстрації податкової накладної без наведення відповідного обґрунтування, а також за умови, якщо інші надані документи підтверджують проведення господарської операції.

Таким чином, зважаючи на виконання платником податку обов`язку щодо підтвердження господарських операцій, а також на те, що запропонувавши подати підтверджуючі документи контролюючий орган не вказав їх конкретного переліку та, у подальшому, не обґрунтував неможливість розблокування реєстрації податкової накладної на підставі поданих позивачем документів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови в реєстрації податкової накладної №12 від 22.01.2020, №79 від 13.12.2019, №80 від 13.12.2019, №81 від 13.12.2019, №87 від 17.12.2019, №90 від 17.12.2019 складеної позивачем.

Зміст оскаржуваного рішення дає підстави стверджувати, що комісія відповідача 2, розглядаючи подані позивачем документи, не з`ясувала специфіку проведеної господарської операції, зокрема, що вона здійснювалась без укладення договору, що не суперечить положенням статей 205-206 Цивільного кодексу України, та не визначила документів, які є достатніми для підтвердження реальності господарської операції з урахуванням її змісту і обсягу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовну вимогу про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну №12 від 22.01.2020, №79 від 13.12.2019, №80 від 13.12.2019, №81 від 13.12.2019, №87 від 17.12.2019, №90 від 17.12.2019 в ЄРПН, суд дійшов таких висновків.

Згідно з пунктами 19, 20 Порядку №1246 накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

- прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

- набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

- неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами Порядку №1246 визначено компетенцію Державної фіскальної служби України щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН на підставі рішення суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» затверджено, крім іншого, Положення про Державну податкову службу України, відповідно до якого Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Державна податкова служба України зареєстрована 17.05.2019, не перебуває в процесі припинення.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №682-р «Питання Державної податкової служби» вирішено погодитися з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 р. № 227 Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, повноваження Державної фіскальної служби України передані ДПС України, отже на даний час повноваження щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН на підставі рішення суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування здійснює ДПС України.

Враховуючи висновки суду про протиправність оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної, складеної позивачем, та відсутність законодавчо закріплених перешкод для такої реєстрації, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну №12 від 22.01.2020, №79 від 13.12.2019, №80 від 13.12.2019, №81 від 13.12.2019, №87 від 17.12.2019, №90 від 17.12.2019 складену позивачем.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження поданими до матеріалів справи письмовими доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 13620,00 грн.

Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову понесені позивачем судові витрати на оплату судового збору в розмірі 13620,00 грн. підлягають стягненню солідарно за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Запорізькій області та ДПС України.

Крім цього, до позовну надано документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 500,00 грн.

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина 1).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7).

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Суд зазначає, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи надано:

- Договір про надання правової допомоги №01 від 04.01.2021 (далі - Договір);

- Додаток №15 до Договору;

- Акт надання послуг з правової (правничої) допомоги №Д1/15 від 22.03.2021;

- платіжне доручення №4744 від 25.03.2021 на суму 1 500,00 грн.;

Відповідно до положень Договору адвокат ОСОБА_1 надає усіма законними методами та способами правової (правничої) допомоги Клієнту (ТОВ «ТАЄРС КЛАБ») у справі щодо не реєстрації Державною податковою службою України податкових накладних, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

Відповідно до п.5.1 Договору детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати Клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат пов`язаних із виконанням договору, окремо обумовлюється сторонами та може визначатися додатковою (ми) угодою (ми) до цього договору.

Додатком №15 до Договору визначено, що винагорода Адвоката за надання правової допомоги за договором, зокрема за ознайомлення з документами пов`язаними з відмовою в реєстрації податкової накладної №12 від 22.01.2020, №79 від 13.12.2019, №80 від 13.12.2019, №81 від 13.12.2019, №87 від 17.12.2019, №90 від 17.12.2019, збір та ознайомлення з документами, необхідними для підготовки позовної заяви, виготовлення копій у 3 прим., підготовка та подання позовної заяви, становить 1500,00 грн.

Згідно з Актом надання послуг з правової (правничої) допомоги №Д1/15 від 22.03.2021, Адвокат ознайомився з документами пов`язаними з відмовою в реєстрації податкової накладної №12 від 22.01.2020, №79 від 13.12.2019, №80 від 13.12.2019, №81 від 13.12.2019, №87 від 17.12.2019, №90 від 17.12.2019, здійснив збір та ознайомлення з документами, необхідними для підготовки позовної заяви, виготовив копії у 3 екз., підготував та подав позовну заяву, визначивши загальну вартість послуг в розмірі 1 500 грн.

Відповідно до платіжного доручення №4744 від 25.03.2021 позивач здійснив платіж на користь ОСОБА_1 на суму 1 500,00 грн. за призначенням «сплата за надання послуг з правової допомоги згідно Акта №Д1/15 від 22.03.2021 без ПДВ».

Таким чином, надані до суду письмові докази доводять факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500,00 грн у зв`язку з розглядом справи №280/2122/21.

При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Разом з тим, аналіз положень статті 134 КАС України дозволяє дійти висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до КАС України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини 6 статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі №640/15803/19, від 09 березня 2021 року у справі № 200/10535/19-а тощо.

Відповідачами не висловлено позицію щодо заявлених витрат на професійну правничу допомогу, у тому числі не порушено питання щодо їх не співмірності, а тому у суду відсутні підстави для застосування й аналізу розміру заявлених до відшкодування витрат за критерієм співмірності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1 500,00 грн є обґрунтованим, а тому відповідне клопотання підлягає задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправність рішень ГУ ДПС у Запорізькій області та про необхідність зобов`язання ДПС України вчинити певні дії для умов відновлення порушеного права, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати на користь позивача з обох відповідачів солідарно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 77, 132, 143, 243-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЄРС КЛАБ» (69083, м. Запоріжжя, вул. Заполярна, буд. 9А, ) до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа,8, ), Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії Головного управління ДПС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації:

№2241232/39150710 від 16.12.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №12 від 22.01.2020;

№2218842/39150710 від 09.12.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №79 від 13.12.2019;

№2222973/39150710 від 10.12.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №80 від 12.12.2019;

№2218975/39150710 від 09.12.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №81 від 13.12.2019;

№2222962/39150710 від 10.12.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №87 від 17.12.2019;

№2222952/39150710 від 10.12.2020 про відмову в реєстрації податкової накладної №90 від 17.12.2019.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою їх подання на реєстрацію, податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЄРС КЛАБ» №12 від 22.01.2020, №79 від 13.12.2019, №80 від 13.12.2019, №81 від 13.12.2019, №87 від 17.12.2019, №90 від 17.12.2019.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЄРС КЛАБ» (69083, м. Запоріжжя, вул. Заполярна, буд. 9А, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 6810,00 грн. (шість тисяч вісімсот десять гривень 00 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 750,00 грн. (сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа,8, ).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЄРС КЛАБ» (69083, м. Запоріжжя, вул. Заполярна, буд. 9А, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 6810,00 грн. (шість тисяч вісімсот десять гривень 00 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 750,00 грн. (сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ВП: 44118663).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 18.05.2021.

Суддя О.В. Конишева