Справа № 560/4364/20
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4364/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

17 травня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Шепетівського підприємства теплових мереж на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом Шепетівського підприємства теплових мереж до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2020 року Шепетівське підприємство теплових мереж звернулось до суду з позовом, в якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області № від 21.05.2020 про нарахування штрафних санкцій в сумі 14 033,76 грн.

Позиція, викладена в позові, обґрунтована тим, що штрафні санкції у відповідності до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення за порушення термінів сплати податкового зобов`язання по земельному податку застосовано до Шепетівського підприємства теплових мереж з порушенням строків, що визначені ст. 114 ПК України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищевказане рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Серед іншого, позивач зазначив, що податковий борг, який встановлений відповідачем в оскаржуваному податковому повідомленні - рішенні є безнадійним та мав би бути списаний відповідно до п.п. 101.2.3. п. 101.2. ст. 101 ПК України.

На переконання апелянта, твердження суду першої інстанції про те, що 25.02.2020 року була здійснена сплата грошового зобов`язання з податку на землю є неточною, оскільки вказані грошові кошти було примусово стягнуто з рахунку позивача, а не сплачено ним добровільно.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив проти доводів позивача та просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги з підстав, встановлених рішенням суду першої інстанції.

Оскільки предметом оскарження є рішення суду першої інстанції ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 311 КАС України.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено наступні обставини.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області проведена камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання по земельному податку Шепетівським підприємством теплових мереж.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 19.05.2020 №1345/22-01-57-04/02091981, яким встановлено порушення позивачем вимог п. 287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасна сплата сум узгодженого податкового зобов`язання з земельного податку.

За результатами камеральної перевірки Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області відносно позивача винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ш" від 21.05.2020 за № про сплату штрафу за порушення строків сплати податкового зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб (в розмірі 20%) на суму 14033,76 грн., яке вручено позивачу 27.05.2020.

Позивач скористався правом оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному порядку. Однак, рішенням Державної податкової служби України податкове повідомлення-рішення форми "Ш" від 21.05.2020 за № залишено без змін, а скарга Шепетівського підприємства теплових мереж - без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням контролюючого органу про застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати узгодженого податкового зобов`язання, позивач, з метою визнання його протиправним та скасування, звернувся до суду із цим позовом .

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що штрафні санкції за порушення граничних строків сплати грошового зобов`язання контролюючим органом нараховані в межах строку, передбаченого ст. 114 ПК України, а тому підстави для визнання оскарженого податкового повідомлення-рішення протиправним та скасування його відсутні.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

За визначенням статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 287.3 ст. 287 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Згідно з п. 56.11 ст. 56 ПК України, не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як встановлено судом першої інстанції, платником податку самостійно подавались податкові декларації з плати за землю на протязі 2012-2014 років.

Зокрема, Шепетівським підприємством теплових мереж до контролюючого органу за місцем розташування земельної ділянки було подано:

- звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2012 рік (реєстраційний № від 31.01.2012) та самостійно задекларовано річну суму плати за землю в розмірі 29710,56 грн, щомісячна плата становить 2475,91 грн.;

- звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2013 рік (реєстраційний № від 26.01.2013 та самостійно задекларовано річну суму плати за землю в розмірі 29710,56 грн, щомісячна плата становить 2475,91 грн.;

- звітну податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2014 рік (реєстраційний № від 15.01.2014 та самостійно задекларовано річну суму плати за землю в розмірі 29710,56 грн, щомісячна плата становить 2475,91 грн.

Інформацією з інтегрованих карток платника податку вбачається факт несвоєчасної сплати позивачем самостійно узгодженого податкового зобов`язання з плати за землю з юридичних осіб в загальній сумі 69680,60 грн., а саме:

- за 2012 рік при граничних термінах сплати 30.08.2020, 30.10.2020, 30.11.2012, 30.12.2012, 30.01.2013, сплата в сумі 12510 грн. проведена відповідно до платіжного доручення №К022550Е4Z від 25.02.2020. Порушення законодавчо встановленого терміну склало: 2735, 0704, 2674, 2643, 2613, 2582 днів;

- за 2013 рік при граничних термінах сплати: 02.03.2013, 30.03.2013, 30.04.2013, 30.05.2013, 30.06.2013, 30.07.2013, 30.08.2013, 30.09.2013, 30.10.2013, 30.11.2013, 30.12.2013 та 30.01.2014, сплата в сумі 29710,50 грн. проведена відповідно до платіжного доручення №К022550Е4Z від 25.02.2020. Порушення законодавчо встановленого терміну склало: 2551, 2523, 2492, 2462, 2431, 2401, 2370, 2339, 2309, 2278, 2248, 2217 днів;

- за 2014 рік при граничних термінах сплати: 02.03.2014, 30.03.2014, 30.04.2014, 30.05.2014, 30.06.2014, 30.07.2014, 30.08.2014, 30.09.2014, 30.10.2014, 30.11.2014, 30.12.2014 та 30.01.2015, сплата в сумі 27460,10 грн. проведена відповідно до платіжного доручення №К022550Е4Z від 25.02.2020. Порушення законодавчо встановленого терміну склало: 2186, 2158, 2127, 2097, 2066, 2036, 2005, 1974, 1944, 1913, 1883, 1852 днів.

Так, в ході перевірки проведеної посадовими особами відповідача встановлено, що в порушення вимог п. 57.3 ст. 57 ПК України позивачем несвоєчасно сплачено грошове зобов`язання з плати за землю з юридичних осіб в сумі 488,20 грн. Дана, заборгованість виникла за рахунок податкового повідомлення-рішення форми "Ш" від 08.11.2013 № про застосування штрафу в сумі 488,20 грн., граничний термін сплати якого було встановлено - 18.11.2013, а фактична сплата проведена 25.02.2020 року відповідно до платіжного доручення №К022550Е4Z. Порушення законодавчо встановленого терміну склало 2289 днів.

Отже, судова колегія відзначає, що самостійно зазначаючи суми грошового зобов`язання у поданих до контролюючого органу податкових деклараціях, позивач узгодив суми податків, що підлягали сплаті до бюджету.

За визначенням пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, штрафні санкції за своєю правовою природою є грошовим зобов`язанням платника податків.

Згідно з пунктом 113.1 ст. 113 ПК України, строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.

Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України (п. 113.3 ст. 113 ПК України).

Приписами пункту 126.1 статті 126 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Статтею 114 ПК України унормовано, що граничні строки застосування штрафних санкцій до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього кодексу.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Під час застосування статті 102 ПК України Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, що приписи пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України пов`язують початок перебігу строку давності застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання із останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Наведену правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі №820/11541/13-а, від 29 січня 2019 року у справі № 820/495/18, від 02 жовтня 2018 року у справі № 820/3543/17, від 05 червня 2018 року у справі №824/760/17-а, від 10 травня 2018 року у справі № 820/3544/17.

Як встановлено з матеріалів справи, заборгованість по земельному податку з юридичних осіб позивачем сплачена відповідно до платіжного доручення №К022550Е4Z від 25.02.2020, яке було проведено за фактом виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду у справі №822/171/15 від 19.02.2020 року.

Зокрема, з поточних рахунків позивача було стягнуто 70169,08 грн. в рахунок погашення грошового зобов`язання по земельному податку.

Тобто, в даному випадку, судова колегія відхиляє доводи позивача про необхідність визнання податкового боргу, встановленого відповідачем у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні, безнадійним з подальшим його списанням, оскільки вказане твердження в повному обсязі спростовується як фактом ухвалення рішення у справі №822/171/15 від 19.02.2020 року, так і фактом його повного виконання.

Тож, аналізуючи норми податкового законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що об`єктом застосування штрафу є погашена сума податкового боргу, спосіб такого погашення значення не має (є це самостійна сплата чи примусове стягнення).

А тому, доводи апелянта про те, що примусове стягнення податкового боргу, на відміну від добровільного погашення податкового боргу, не повинно породжувати відповідальності платника податків за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, колегія суддів оцінює критично, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України.

Варто зазначити, що відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням і розмір такої відповідальності залежить від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

Таким чином, примусове стягнення коштів з банківського рахунку платника податків в рахунок погашення податкового боргу не звільняє позивача від відповідальності, передбаченої пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

В межах даної справи встановлено, що терміни сплати податкового зобов`язання порушені позивачем із затримкою більше 30 днів, тобто положеннями пункту 126.1 статті 126 ПК України передбачено відповідальність платника податків у вигляді штрафу у розмірі 20 % погашеної суми податкового боргу

Тож, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність нарахування позивачу штрафних санкцій, а відтак і про правомірність винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Шепетівського підприємства теплових мереж залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена 17 травня 2021 року (у зв`язку з перебуванням суддів Білої Л.М. у період з 05.04.2021 року по 23.04.2021 року на лікарняному, а у період з 26.04.2021 по 30.04.2021 у відпустці, Курка О.П. у період з 05.05.2021 року по 14.05.2021 року у відпустці).

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.