Справа № 640/29765/20
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

місто Київ

28 квітня 2021 року

справа №640/29765/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузьменка В.А.,

суддів Арсірія Р.О. та Огурцова О.П.;

за участю:

секретаря судового засідання Проценко Р.А.;

представника позивача Дейнеки В.М.;

представника відповідача Пуленця А.С.;

представника третьої особи 2 Вишневського Г.С.;

розглянув у судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Народного депутата України ОСОБА_1

до Кабінету Міністрів України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. ОСОБА_2 ; 2. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У листопаді 2020 року Народний депутат України Наливайченко Валентин Олександрович (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України (далі по тексту - відповідач), в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача у зв`язку з неприйняттям рішення (невиданням розпорядження) про дострокове припинення повноважень і звільнення члена НКРЕКП ОСОБА_2 ; 2) зобов`язати відповідача видати розпорядження про дострокове припинення повноважень і звільнення ОСОБА_2 з посади члена НКРЕКП.

2. Ухвалою від 07 жовтня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в адміністративній справі №640/23287/20 та призначив підготовче засідання; залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 (далі по тексту - третя особа 1, ОСОБА_2 ) та Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі по тексту - третя особа 2, НКРЕКП).

3. Ухвалою від 29 березня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

4. У судовому засіданні 28 квітня 2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги, представники відповідача та третьої особи 2 проти позову заперечили; представник третьої особи 1 до суду не прибув.

5. На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 28 квітня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення).

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. Указом Президента України від 29 жовтня 2019 року №781/2019 «Про призначення ОСОБА_2 членом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» відповідно до пункту 31 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» постановлено призначити ОСОБА_2 членом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, до дня призначення члена Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, обраного за результатами відкритого конкурсного відбору, але не більш як на три місяці.

7. ОСОБА_1 звернувся до Кабінету Міністрів України з депутатським зверненням від 29 жовтня 2020 року №138-10/164, в якому просив невідкладно розглянути питання на засіданні про дострокове припинення повноважень члена НКРЕКП ОСОБА_2 за невідповідністю вимогам частини другої статті 7 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

8. В обґрунтування депутатського звернення позивач зазначає, що йому зі звернення громадянина України, адвоката, журналіста та першого заступника директора наукової установи «Центру економіко-правових досліджень» Олексія Святогора стало відомо, що ОСОБА_2 на момент призначення її на посаду не відповідала вимогам частини другої статті 7 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», а саме: з травня 2019 року по жовтень 2019 року на офіційному сайті політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» зазначено, що ОСОБА_2 була керівником Білоцерківської міської організації політичної партії «Об`єднання «Самопоміч»; відповідно до листа відповіді НКРЕКП від 07 вересня 2020 року, адресованого приватній науковій установі «Центру економіко-правових досліджень», ОСОБА_2 достроково припинила повноваження голови Білоцерківської міської організації політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» відповідно до розпорядження партії від 05 жовтня 2019 року.

9. Отже, на думку позивача, з травня 2019 року по жовтень 2019 року ОСОБА_2 входила до складу керівних органів політичної партії «Об`єднання «Самопоміч».

10. Прем`єр-міністр України Денис Шмигаль передав депутатське звернення ОСОБА_1 до розгляду та інформування Міністрам юстиції та енергетики України.

11. За результатами розгляду депутатського звернення Міністерство юстиції України у листі від 13 листопада 2020 року повідомило про правовий статус НКРЕКП та призначення її членів, а також про членство у політичних партіях.

12. Міністерство енергетики України у листі від 12 листопада 2020 року на виконання доручення Прем`єр-міністра України повідомило про відсутність у нього повноважень щодо розгляду питання стосовно дострокового припинення повноважень члена НКРЕКП.

13. Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача у зв`язку з неприйняттям рішення (невиданням розпорядження) про дострокове припинення повноважень і звільнення члена НКРЕКП ОСОБА_2 , позивач звернувся до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

14. Позивач вважає, що ОСОБА_2 на момент призначення її на посаду не відповідала вимогам частини другої статті 7 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», а тому Кабінет Міністрів України мав прийняти рішення про дострокове припинення повноважень і звільнення члена НКРЕКП ОСОБА_2 .

15. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він, як народний депутат, володіє гарантованим правом на звернення до суду за захистом інтересів своїх виборців відповідно до статті 6 Конституції України; , не заважаючи на те, що 29 жовтня 2019 року Президент України видав указ №781/2019 про призначення ОСОБА_2 членом НКРЕКП до дня призначення члена НКРЕКП, обраного за результатами відкритого конкурсного відбору, але не більш як на три місяці.

16. Позивач зазначає, що йому, як народному депутату стало відомо зі звернення громадянина, адвоката, журналіста Олексія Святогора , що ОСОБА_2 на момент призначення її на посаду не відповідала вимогам частини другої статті 7 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», а саме до призначення на посаду члена НКРЕКП третя особа 1 вже деякий час входила до складу керівних органів політичної партії або перебувала у трудових чи інших договірних відносинах з політичною партією по 05 жовтня 2019 року. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру громадських формувань ОСОБА_2 займала посаду керівника - голови Білоцерківської міської організації політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» з 25 липня 2017 року по 16 жовтня 2019 року, тобто протягом 2019 року входила до складу керівних органів політичної партії як голова Білоцерківської міської організації політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» більш як 9 місяців.

17. Позивач звертає увагу, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 7 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» не може бути призначена на посаду члена Регулятора особа, яка не менш як три місяці протягом одного року до дня подання заявки на відкритий конкурс входила до складу керівних органів політичної партії або перебувала у трудових чи інших договірних відносинах з політичною партією.

18. У позовній заяві зазначено, що відповідно до частини сьомої статті 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» повноваження члена Регулятора припиняються достроково за рішенням Кабінету Міністрів України у разі невідповідності вимогам частини другої статті 7 цього Закону.

19. Крім того, позивач зазначає, що звертався до відповідача із депутатським запитом про дострокове припинення повноважень ОСОБА_2 , однак, з моменту одержання депутатського звернення та на дату подання позовної заяви відповідач проявляє повну бездіяльність та не вчинив дії щодо дострокового припинення повноважень ОСОБА_2 відповідно до частини сьомої статті 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

20. Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти задоволення позовних вимог та зазначив, що Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» ані зі змінами, внесеними Законом №394-ХІ, ані в редакції станом на момент звернення із позовною заявою, не передбачав будь-якого обов`язку відповідача щодо припинення повноважень членів НКРЕКП.

21. Відповідач зазначає, що докази, на які посилається позивач та якими обґрунтовує свої вимоги, не відповідають вимогам процесуального закону, оскільки ґрунтуються на припущеннях, та не можуть бути взяті судом до уваги.

22. Крім того, відповідач вказав на відсутність у позивача порушеного права та, що статус народного депутата не дає права представляти інтереси виборців в адміністративних судах без доручення.

23. Треті особи у письмовому поясненні вказали про відсутність підстав для задоволення позову, посилаючись на те, що позивач не довів порушення його прав з боку Кабінету Міністрів України та причинно-наслідкового зв`язку між можливим порушеним правом та заявленими позовними вимогами. На думку третіх осіб, висновки позивача щодо можливої бездіяльності відповідача є його суб`єктивним трактуванням положень законодавства. Крім того, треті особи звертають увагу, що ОСОБА_2 призначена на посаду відповідно до пункту 31 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», а тому застосування до неї пункту частини другої статті 7 цього Закону є неможливим.

24. У додаткових поясненнях треті особи додатково наголосили на безпідставності позовних вимог та вказали, що ОСОБА_2 до призначення членом НКРЕКП не входила до складу керівних органів партійних організацій вищого рівня та/чи центральних керівних органів партії, а на дату її призначення також не було членом політичної партії «Об`єднання «Самопоміч», посилаючись на статут та відповідний лист вказаної політичної партії.

IV. ВИСНОВКИ СУДУ

25. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає за необхідне зазначити про таке.

26. Пункт 2 частини другої статті 7 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (у редакції Закону на момент призначення ОСОБА_2 ) встановлює, що не може бути призначена на посаду члена Регулятора особа, яка не менш як три місяці протягом одного року до дня подання заявки на відкритий конкурс входила до складу керівних органів політичної партії або перебувала у трудових чи інших договірних відносинах з політичною партією.

27. Відповідно до пункту 9 частини сьомої статті 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» (у редакції, чинній на момент подання депутатського звернення) повноваження члена Регулятора припиняються достроково за рішенням Кабінету Міністрів України у разі невідповідності вимогам частини другої статті 7 цього Закону.

28. Таким чином, повноваження члена НКРЕКП достроково припиняються за рішенням Кабінету Міністрів України у разі невідповідності такого члена вимогам частини другої статті 7 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», у тому числі пункту 2. Зокрема мається на увазі, що особа не може бути призначена на посаду члена НКРЕКП, якщо вона не менш як три місяці протягом одного року до дня подання заявки на відкритий конкурс входила до складу керівних органів політичної партії або перебувала у трудових чи інших договірних відносинах з політичною партією.

29. З наведеного слідує, що повноваження ОСОБА_2 можуть бути достроково припинені за рішенням відповідача у випадку, якщо вона яка не менш як три місяці протягом одного року до дня подання заявки на відкритий конкурс входила до складу керівних органів політичної партії або перебувала у трудових чи інших договірних відносинах з політичною партією.

30. Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

31. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

32. Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

33. Однак, позивач не довів та не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 подавала заявку на відкритий конкурс до НКРЕКП, та що вона не менш як три місяці протягом одного року до дня подання заявки на відкритий конкурс входила до складу керівних органів політичної партії.

34. Суд звертає увагу, що у справі відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_2 входила до складу керівних органів політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» не менш як три місяці протягом одного року до дня подання заявки саме на відкритий конкурс до НКРЕКП.

35. Крім того, треті особи надали копію листа політичної партії «Об`єднання «Самопоміч» від 10 жовтня 2019 року №172, адресованого ОСОБА_2 , у якому зазначено про структуру партії та її керівні органи і, що ОСОБА_2 не входила та не входить до складу керівних органів політичної партії «Об`єднання «Самопоміч».

36. Колегія суддів звертає увагу, що на обґрунтування позовних вимог позивач надав лише копії листа Центральної виборчої комісії від 12 серпня 2020 року №21-30-1954, адресованого Святогору О.А. , листа НКРЕКП від 07 вересня 2020 року №9510/15/7-20, адресованого приватній науковій установі «Центр економіко-правових досліджень», та листа Міністерства юстиції України від 03 вересня 2020 року №397767/11592-4-20/7.1.5, адресованого директору приватної наукової установи «Центр економіко-правових досліджень».

37. Проте суд не бере до уваги надані позивачем копії листів у якості доказів на підтвердження позовних вимог та доводів про те, що на момент призначення членом НКРЕКП ОСОБА_2 деякий час входила до складу керівних органів політичної партії або перебувала у трудових чи інших договірних відносинах з політичною партією по 05 жовтня 2019 року та не відповідала вимогам частини другої статті 7 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», оскільки вказані листи не підтверджують будь-яких обставин у цій справі, а лише свідчать про листування із особами, які не є учасниками спірних правовідносин.

38. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до указу Президента України від 29 жовтня 2019 року №781/2019 «Про призначення ОСОБА_2 членом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» ОСОБА_2 призначена на посаду члена НКРЕКП відповідно до пункту 31 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг».

39. У свою чергу пункт 31 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» передбачає, що до призначення нового складу (нових членів) Регулятора відповідно до статті 8 цього Закону та у разі неправомочності Регулятора Президент України призначає членів Регулятора у кількості, що дорівнює кількості вакантних посад, до дня призначення членів Регулятора, обраних за результатами відкритого конкурсного відбору, але не більш як на три місяці.

40. Наведене свідчить, що ОСОБА_2 призначена в особливому порядку до дня призначення членів НКРЕКП, обраних за результатами відкритого конкурсного відбору, але не більш як на три місяці, що виключає до неї застосування положень пункту 9 частини сьомої статті 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» в частині дострокового припинення повноважень.

41. При цьому Закон України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» не встановлює обов`язку Кабінету Міністрів України достроково припинити повноваження члена НКРЕКП по закінченню тримісячного строку, на який було призначено члена НКРЕКП.

42. Таким чином, позивач не довів у межах спірних правовідносин обов`язку Кабінету Міністрів України прийняти рішення про дострокове припинення повноважень і звільнення члена НКРЕКП ОСОБА_2 .

43. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у позивача відсутнє порушене право як необхідна умова для задоволення позову.

44. Так, згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

45. Частина перша статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

46. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

47. Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

48. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

49. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

50. З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

51. Тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

52. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

53. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року у справі №802/2678/15-а (провадження №К/9901/1141/18), від 03 серпня 2018 року у справі №808/967/17 (адміністративне провадження №К/9901/992/17), від 28 лютого 2019 року у справі №683/182/17 (провадження №К/9901/21182/18), від 24 квітня 2019 року у справі №803/1184/17 (адміністративне провадження №К/9901/29206/18, №К/9901/26536/18).

54. Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

55. Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат відповідно до закону розглядає звернення виборців, а також від підприємств, установ, організацій, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, об`єднань громадян, вживає заходів для реалізації їх пропозицій і законних вимог, інформує виборців про свою депутатську діяльність під час особистих зустрічей з ними та через засоби масової інформації.

56. Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про статус народного депутата України» народний депутат, який не має спеціальних повноважень на представництво Верховної Ради України, має право вступати у відносини з посадовими особами і державними органами іноземних держав лише від свого імені.

57. У відносинах з посадовими особами, державними органами і громадянами іноземних держав народний депутат має право захищати незалежність та суверенітет, інтереси України, її громадян і не завдавати своїми вчинками шкоди Україні, її громадянам.

58. Вказане свідчить про те, що повноваження щодо звернення до суду із позовом про визнання незаконними дій та актів Кабінету Міністрів України, у тому числі з метою захисту прав виборців, можуть бути реалізовані народним депутатом України тільки у межах відносин представництва, визначених Законом України «Про статус народного депутата України».

59. Разом з тим, позивач не довів, а суд не встановив, що поведінка Кабінету Міністрів України щодо не прийняття рішення про дострокове припинення повноважень ОСОБА_2 порушує чи обмежує права та інтереси ОСОБА_1 .

60. У свою чергу, частиною п`ятою статті 17 Закону України «Про статус народного депутата України» встановлено, що народний депутат, як представник державної влади у разі порушення прав, свобод і інтересів людини та громадянина, що охороняються законом, та інших порушень законності має право на місці вимагати негайного припинення порушення або звертатися з вимогою до відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ та організацій припинити такі порушення; у разі порушення законності народний депутат може звернутися з депутатським зверненням до відповідних посадових осіб правоохоронних органів чи органів виконавчої влади, що здійснюють державний контроль у відповідній галузі.

61. Вказана правова норма визначає право позивача на звернення до відповідних органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ та організацій з вимогою про припинення порушення прав, свобод і інтересів людини та громадянина, у разі їх наявності.

62. Однак, суд звертає увагу на те, що чинним законодавством України не передбачено права народного депутата України звертатися до адміністративного суду з позовом в інтересах інших осіб, за відсутності доказів, які підтверджують наявність визначених законом підстав для такого звернення, що також підтверджується положеннями статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України.

63. Так, частина перша статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у випадках, встановлених законом, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із позовними заявами в інтересах інших осіб і брати участь у цих справах. При цьому Уповноважений Верховної Ради України з прав людини, державні органи, органи місцевого самоврядування повинні надати адміністративному суду документи та інші докази, які підтверджують наявність визначених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

64. Суд звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження наявності визначених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб з позовом у межах спірних правовідносин.

65. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що позивач не є суб`єктом правовідносин, які склались в результаті не прийняття відповідачем рішення про дострокове припинення повноважень члена НКРЕКП ОСОБА_2 , а тому поведінка Кабінету Міністрів України не може порушувати прав, свобод чи інтересів позивача.

66. Суд зауважує, що Закон України «Про статус народного депутата України» або інші Закони України не наділяє народних депутатів України повноваженнями вимагати усунення порушення законності шляхом індивідуального звернення до суду з адміністративним позовом. Статус народного депутата не дає права представляти інтереси виборців в адміністративних судах без їх доручення.

67. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яка міститься у постановах Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №826/15078/17, від 11 квітня 2018 року у справі №363/3414/13-а, від 21 червня 2018 року у справі №826/4504/17.

68. Враховуючи викладене, поведінка Кабінету Міністрів України не створює для позивача жодних правових наслідків та не впливає на його права, інтереси чи обов`язки, а тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими.

69. На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивач не довів обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

70. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат не здійснюється.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Народному депутату України ОСОБА_1 повністю.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Народний депутат України ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий);

Кабінет Міністрів України (01008, Київ, вул. Грушевського, 12/2; ідентифікаційний код не відомий);

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий);

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 19; ідентифікаційний код 39369133).

Дата складення повного рішення суду - 13 травня 2021 року.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов