Справа № 400/3013/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 р. № 400/3013/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., роглянувши в порядку письмового провадження за правилами позовного провадження в окремих категоріях адміністративних справ з особливостями, передбаченими статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративну справу

за позовом:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020

до відповідача:Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056

про:скасування постанови від 30.03.2021 ВП № 63520100,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - позивач) звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Відділ або відповідач) від 30.03.2021 ВП № 63520100 про накладення штрафу в сумі 5 100 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач не перевірив виконання ним як боржником рішення суду. За твердженнями позивача, у Відділу не було підстав для висновку, що рішення суду не виконано без поважних причин, тому накладення штрафу не відповідає нормам Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на те, що позивач (боржник у виконавчому провадженні № 63520100) виконав рішення суду лише частково, а саме: в частині нарахування коштів, а в частині виплати нарахованої суми компенсації (доплати) виконавчий документ залишився невиконаним.

Про дату, час і місце судового розгляду учасники справи повідомлені належним чином відповідно до статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Як установив суд, 06.11.2020 головний державний виконавець Відділу Сазонов Дмитро Костянтинович відкрив виконавче провадження № 63520100 з примусового виконання виконавчого листа № 400/368/20, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 21.09.2020 (рішення суду від 25.02.2020).

Згідно з виконавчим листом, позивач був зобов`язаний провести перерахунок пенсії стягувачу з 05.03.2019 по 31.12.2019 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії.

Листом від 30.11.2020 № 1400-0801-8/70708 позивач повідомив державного виконавця про:

- призначення / перерахунок стягувачу пенсії з 05.03.2019;

- визначення загального розміру доплати, відповідно до рішення суду, за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 в сумі 20 881,93 грн. ;

- виплату стягувачу доплати за період з за жовтень та листопад 2020 року в розмірі 795,60 грн.;

- забезпечення з 01.12.2020 виплати стягувачу пенсії в перерахованому розмірі 7 359,30 грн.

Також позивач вказав, що виплата пенсії стягувачу забезпечується за рахунок Державного бюджету України та додаткових асигнувань на виплату пенсій позивачу не надходило.

30.03.2021 головний державний виконавець Відділу Сазонов Д.К. виніс постанову про накладення на позивача, на підставі статей 63, 75 Закону № 1404-VIII, штрафу на користь держави у розмірі 5 100 грн. (далі - Постанова). Постанова мотивована невиконанням позивачем рішення суду в частині виплати перерахованої пенсії (доплати за рішенням суду) та відсутністю у позивача поважних причин для невиконання рішення суду в частині виплати нарахованих коштів.

Ухвалюючи рішення по суті спору між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частин першої, третьої статті 63 («Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення») Закону № 1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного статтею 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано бух часті боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з частинами першою другою статті 75 («Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії та про поновлення на роботі») Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Частина п`ята статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 15.05.2018 у справі № 812/1813/18 Верховний Суд, зокрема, зазначив: «… накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення поро накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення … саме від Уряду залежить можливість Пенсійного фонду України забезпечити реалізацію та виконання своїх повноважень …».

До позовної заяви позивач додав копію Бюджету Пенсійного фонду України на 2020 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2020 № 22, відповідно до якого заплановані видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду в сумі 200 000 000 грн.

Наданою позивачем копією Звіту про виконання бюджету Пенсійного фонду України за 2020 рік» підтверджується, що за 2020 рік на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду Пенсійний фонд України отримав з Державного бюджету України 200 000 000 грн., з яких витратив 200 000 000 грн.

Позивач повідомив, що кошти, виділені з Державного бюджету України на погашення заборгованості за рішеннями суду, витрачені в повному обсязі.

Відповідно до Бюджету Пенсійного фонду України на 2021 рік, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 123, видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду становлять 360 000 000 грн.

Позивач повідомив про те, що ним внесені відомості щодо заборгованості за рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі № 400/368/20 до «Реєстру судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України та виконання зазначеного рішення суду буде проведене після відповідних бюджетних асигнувань.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що причиною невиплати позивачем стягувачу суми 20 881,93 грн. (за рішенням суду від 25.02.2020) є недостатність доходів Пенсійного фонду України (коштів Державного бюджету України на фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду, а саме: на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду), тобто існування об`єктивних причин, що не залежать від поведінки боржника у виконавчому провадженні.

Як зазначено у пункті 44 постанови Верховного Суду від 18.06.2019 у справі «№ 826/721/16, «… невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів …».

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статями 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, 13844159) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (пр-т Миру, 46/1, м. Миколаїв, 54056, ідентифікцаійний код за 9) задовольнити.

2. Скасувати постанову від 30.03.2021 головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сазонова Дмитра Костянтиновича про накладення Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області штрафу у виконавчому провадженні № 63520100.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна