Справа № 300/3586/20
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 300/3586/20 пров. № А/857/5843/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Кушнерика М.П.

з участю секретаря судового засідання Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови за апеляційною скаргою Управління Держпраці в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року (суддя першої інстанції Главач І.А., м. Івано-Франківськ, повний текст складено 19.02.2021)

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови №ІФ11753/1671/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19.11.2020.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці в Івано-Франківській області №ІФ11753/1671/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19.11.2020 про накладення на фізичну особі-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 50 000,00 гривень. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці в Івано-Франківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн.

Не погодившись із рішенням, вважаючи таке ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, Управління Держпраці в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати оскаржене рішення суду від 16 лютого 2021 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в ході проведення перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 встановлено, що на робочому місці знаходився громадянин ОСОБА_2 , який виконував шиномонтажні роботи. Позивач здійснив фактичний допуск до роботи без укладення трудового договору одного працівника. Відповідно до вимог пункту 16 Порядку № 823 позивача попереджено про відповідальність за порушення законодавства про працю шляхом складення письмового попередження від 20.10.2020 року № ІФ-11753- 1671-АВ-П-ПВ. В подальшому з метою перевірки підставності накладення штрафних санкцій, працівниками Відділу з питань державного нагляду та додержання законодавства про працю надано на розгляд першому заступнику начальника Управління, крім матеріалів інспекційного відвідування, витяг з реєстру платників єдиного податку, відповідно до якого встановлено, що позивач, як фізична особа-підприємець, перебував на обліку в реєстрі платників єдиного податку другої групи в період з 01.01.2012 по 18.03.2020 року (дата виключення з реєстру - 18.03.2020). Отже, за результатами аналізу наявних документів начальник Управління Держпраці дійшов висновку, що підстав для застосування попередження до ФОП ОСОБА_1 немає. Таким чином, на підставі акта інспекційного відвідування за порушення законодавства про працю, а саме вимог частини третьої статті 24 КЗпП України, відповідальність за яке передбачена абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України, відповідачем винесено постанову про накладення на позивача штрафу в розмірі 50 000 грн. за порушення законодавства про працю та зайнятість населення. Вказана постанова винесена на підставі чинного законодавства, з дотриманням процедури та не підлягає скасуванню.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Представник позивача Капак В.М. був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання повідомлення на номер телефону, зазначений ним у матеріалах справи, вказане повідомлення прийняте ним 26.04.2021 о 13:56 год, що підтверджено телефонограмою.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду шляхом надіслання судової повістки на офіційну електронну адресу, зазначену в апеляційній скарзі, судова повістка одержана відповідачем 26.04.2021 о 10:54 год, що підтверджено звітом про доставку електронного листа.

У судове засідання 06.05.2021 сторони не прибули, клопотань про відкладення слухання справи не направляли.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно відомостей єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України (https://usr.minjust.gov.ua/content/free-search/person-result), ОСОБА_1 11.10.2011 зареєстрований фізичною особою підприємцем. Види діяльності позивача: 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний); 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Відповідно до наказу про проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 16.10.2020 №1119-Д (а.с. 47) та направлення від 16.10.2020 №15-10/6657 (а.с. 48) інспекторами праці ОСОБА_3 , Юрочком А.С., Чуйком І.Р., ОСОБА_4 проведено інспекційне відвідування станції технічного обслуговування у с. Цуцилів, Надвірнянського р-ну, Івано-Франківської обл., де здійснює підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 ..

За результатами здійсненої перевірки складено акт №ІФ-11753/1671/АВ від 20.10.2020, згідно висновків якого позивачем порушено законодавства про працю, а саме частини третьої статті 24 КЗпП України, ПКМУ №413, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 здійснив фактичний допуск до роботи без оформлення трудового договору одного найманого працівника ОСОБА_2 (а.с.49-51).

На підставі акта перевірки інспектором праці ОСОБА_5 складено припис № ІФ-11753/1671/АВ-П від 20.10.2020 про усунення виявлених порушень (а.с. 53). Відповідно до відмітки на приписі, порушення виконано 21.10.2020.

Також, інспектором праці Зайцем І.С. 20.10.2020 складено протокол про адміністративне правопорушення №ІФ11753/1671/АВ/П/ПТЗ, яким зафіксовано вчинення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП України, роз`яснено позивачу права та обов`язки передбачені статтею 268 КУпАП, зафіксовано пояснення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про те, що станом на 20.10.2020 працівник ОСОБА_2 офіційно працевлаштований. Протокол передано на розгляд Надвірнянського районного суду (а.с.54-55).

Листом №05-07/15-10/6846 від 26.10.2020 позивача повідомлено про те, що його справа розглядатиметься у 45 денний строк за днем одержання позивачем документів (а.с.62); зазначений лист направлено позивачу, що підтверджується квитанцією АТ Укрпошта від 26.10.2020, код відправлення 093.

Управління Держпраці в Івано-Франківській області, розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі акта перевірки від 20.10.2020 № ІФ 11753/1671/АВ винесло постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № ІФ11753/1671/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19.11.2020, якою позивача за порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України притягнуто до відповідальності, передбаченої абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України та накладено штраф у розмірі 50000 грн (а.с.64). Зазначена постанова направлена позивачу, що підтверджується квитанцією АТ «Укрпошта» від 20.11.2020, код відправлення 639 (а.с.65).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 01.01.2012 і по даний час перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку другої групи, а тому до нього за вчинення порушення законодавства про працю, зокрема, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору мало бути застосоване попередження відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VIII (надалі - КЗпП України) працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 2 статті 265 КЗпП України визначено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (надалі Закон №877) заходи контролю здійснюються органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, державного контролю за додержанням законодавства у сфері моніторингу, звітності та верифікації викидів парникових газів у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Згідно частини 8 статті 4 Закону №877 органи державного нагляду (контролю) та суб`єкти господарювання мають право фіксувати процес здійснення планового або позапланового заходу чи кожну окрему дію засобами аудіо- та відеотехніки, не перешкоджаючи здійсненню такого заходу.

Відповідно до статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Україною 12.10.2004, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються. У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

Частиною 1 статті 259 КЗпП України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. № 1986-IV, та Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (далі Закон), визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 (надалі Порядок №823).

Згідно пункту 2 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Відповідно до пункту 5 Порядку №823 підставами для здійснення інспекційних відвідувань є: 1) звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) звернення фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту; 4) рішення суду; 5) повідомлення посадових осіб органів державного нагляду (контролю), правоохоронних органів про виявлені в ході виконання ними повноважень ознак порушення законодавства про працю щодо неоформлення та/або порушення порядку оформлення трудових відносин; 6) інформація ПС та її територіальних органів; 7) інформація профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлені у ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю; 8) доручення Прем`єр-міністра України; 9) звернення Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; 10) запит народного депутата України; 11) невиконання вимог припису інспектора праці.

Підпунктами 1, 3, 6 пункту 10 Порядку №823 передбачено, що інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно мають право: під час проведення інспекційних відвідувань за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, без попереднього повідомлення о будь-якій годині доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування, іншим особам, що володіють необхідною інформацією, запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; фіксувати проведення інспекційного відвідування засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.

Згідно пунктів 15, 17, 18, 19 Порядку №823 копія акта, зазначеного у пункті 14 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням. Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування. Другий примірник акта залишається в інспектора праці.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів після дня підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер і дата складення акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 № 509 (далі Порядок № 509) визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення".

Відповідно до пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі: акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.

Згідно пункту 3 Порядку №509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку. Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Пунктом 4 Порядку №509, передбачено, що під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Приписами трудового законодавства забороняється фактичний допуск до роботи осіб без укладення трудового договору.

При цьому факт здійснення такої роботи повинен фіксуватися належними та допустимими способами та засобами, які б дали можливість беззаперечно встановити допуск певної ідентифікованої особи до виконання роботи без укладення трудового договору.

Із матеріалів справи видно, що відповідачем встановлено та зафіксовано поясненнями ФОП ОСОБА_1 те, що на СТО у с. Цуцилів, де здійснює підприємницьку діяльність позивач 16.10.2020 знаходився ОСОБА_2 , який проходив стажування за посадою слюсар з 16.10.2020; трудовий договір з ОСОБА_2 не укладався, у подальшому ОСОБА_2 буде влаштований на роботу (а.с. 52).

Листом від 21.10.2020 ФОП ОСОБА_1 повідомлено начальника Управління Держпраці в Івано-Франківській області про виконання вимог припису, зокрема про прийняття на роботу ОСОБА_2 , на підтвердження чого подано повідомлення про прийняття працівника на роботу від 19.10.2020, надіслане до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (Надвірнянський р-н) та трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 20.10.2020, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 58, 59, 60).

21.10.2020 відповідачем зафіксовано усунення ФОП ОСОБА_1 порушення вимог ч.3 ст. 24 КЗпП України, про що зроблено відповідну відмітку на приписі № ІФ-11753/1671/АВ-П від 20.10.2020.

На підставі акта інспекційного відвідування від 20.10.2020 № ІФ 11753/1671/АВ, за порушення законодавства про працю, а саме вимог частини третьої статті 24 КЗпП України, відповідальність за яке передбачена абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України, першим заступником начальника Управління Держпраці винесено постанову від 19.11.2020 № ІФ11753/1671/АВ/П/ПТ/ТД-ФС про накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 в розмірі 50 000 гривень за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стали висновки відповідача про виключення 18.03.2020 позивача з Реєстру платників єдиного податку, зробленого на підставі витягу з Реєстру платників єдиного податку (а.с. 63).

Встановлено, що згідно витягу з Реєстру платників єдиного податку ОСОБА_1 з 01.01.2012 перебував на спрощеній системі оподаткування та був платником 2 групи єдиного податку. У даному витязі зазначено дату виключення з реєстру 18.03.2020.

Проте дана інформація спростовується витягом з Реєстру платників єдиного податку, сформованого 30.11.2020, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 з 01.01.2012 перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку 2 групи (а.с. 17).

Згідно листа Головного управління ДПС в Івано-Франківській області №7/10/09-19 від 27.11.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 01.01.2012 і по даний час перебуває на спрощеній системі оподаткування (а.с. 18).

Щодо витягу з Реєстру платників єдиного податку, у якому наявна інформація про виключення 18.03.2020 ФОП ОСОБА_6 з Реєстру платників єдиного податку, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до сформованого судом 20.01.2021 на підставі статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» через портал електронних сервісів у порядку, визначеному Міністерством юстиції України в Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що 18.03.2020 о 12:13:44 реєстратором Управління надання адміністративних послуг Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Ціховською Г.Б. зроблено запис 3005908 про внесення рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності (а.с. 78-80).

18.03.2020 о 12:14:55 здійснено запис 4005908 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності.

Того ж дня 18.03.2020 о 12:17:02 реєстратором зроблено запис 5005908 про скасування реєстраційної дії (для виправлення помилок) та о 12:17:49 запис 6005908 про скасування реєстраційної дії (для виправлення помилок).

Отже, реєстратором Управління надання адміністративних послуг Надвірнянської районної державної адміністрації Івано-Франківської області Ціховською Г.Б. 18.03.2020 було помилково внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , який в той же день було скасовано як помилковий.

Суд першої інстанції правильно вказав, що внесення 18.03.2020 реєстратором помилкового запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань мало наслідком відображення в Єдиному реєстрі платників податків інформації про виключення 18.03.2020 ФОП ОСОБА_1 з даного реєстру, що в подальшому стало підставою для висновку відповідача про неперебування позивача на спрощеній системі оподаткування й, відповідно, неможливості застосування до нього на підставі статті 265 КЗпП України попередження за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору та винесення оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 01.01.2012 і по даний час перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником єдиного податку другої групи, а тому до нього за вчинення порушення законодавства про працю, зокрема, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору мало бути застосоване попередження відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України.

Отже, відповідач помилково застосував до позивача за порушення вимог частини 3 статті 24 КЗпП України відповідальність, передбачену абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України у вигляді штрафу у розмірі 50000 грн., а тому постанова № ІФ11753/1671/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 19.11.2020 є протиправною та правильно скасована судом першої інстанції.

Щодо стягнення судом першої інстанції на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1000 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат, відповідно до частини 1 якої, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частини 3 цієї статті Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин 1-4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із наявною в матеріалах справи копією ордеру на надання правової допомоги №1006081 від 04.12.2020, адвокат Капак Віталій Михайлович надає правову допомогу ФОП ОСОБА_1 в Івано-Франківському окружному адміністративному суді на підставі договору про надання правової допомоги №100/2020 від 30.11.2020; договором про надання правової (правничої) допомоги права адвоката не обмежуються (а.с. 20).

Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести в зв`язку з розглядом справи, адвокатом надано послугу щодо написання позовної заяви, вартість якої визначена в сумі 1000 грн.

Сплата позивачем грошової винагороди у сумі 1000 грн. адвокату Капаку Віталію Михайловичу за складання процесуальних документів адвокатом (написання позовної заяви) підтверджена квитанцією №38/2020 від 30.11.2020 (а.с.22).

Отже, матеріалами справи підтверджено понесені позивачем витраи на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн, та їх співмірність із складністю справи, виконаними адвокатом робіт та вагомим значенням справи для позивача, а тому такі правильно стягнені на користь позивача.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Держпраці в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути, у разі відповідності вимогам ст.328 КАС України, оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 14.05.2021.