Справа № 560/1187/21
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1187/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.

Суддя-доповідач - Курко О. П.

17 травня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Гонтарука В. М. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року позов задоволено, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21 вересня 2018 року №8363 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 період роботи з 15 липня 2000 року по 15 липня 2010 року;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 12 вересня 2018 року;

- стягнуто на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) грн. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Відповідач зазначив, що надані позивачем карти атестації, протоколи оцінки умов праці за показниками напруженості виробничого процесу, протоколи оцінки травмобезпечності робочого місця не містять висновку про право на пільгове пенсійне забезпечення та переліку атестованих робочих місць, як це передбачено нормами статті 114 Закону №1058 і статті 6 Угоди між Міністерством соціального захисту населення України та Міністерством соціального захисту населення Республіки Казахстан про співпрацю в галузі пенсійного забезпечення.

Тому, на переконання відповідача підстави для зарахування позивачу до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 01 лютого 1993 року по 21 жовтня 2010 року на Карагандинському металургійному заводі (згодом - АТ "Арселор Мітал Теміртау") згідно наданих документів відсутні. Також відповідач вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 01 лютого 2017 року та 12 вересня 2018 року позивач звертався з заявами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2.

При зверненні за призначенням пенсії для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах позивачем надано довідки уточнюючі пільговий характер роботи, видані АТ "Арселор Мітал Теміртау" (Республіка Казахстан), за періоди роботи на Карагандинському металургійному комбінаті: від 14 серпня 2013 року №2362, від 13 червня 2017 року №553, від 23 липня 2018 року №693 - електрик в ковальсько-пресовому цеху з 07 серпня 1986 року по 22 грудня 1991 року; від 23 лютого 2012 року №414 - старший майстер з ремонту електрообладнання в цеху гарячого оцинкування та алюмініювання з 12 серпня 1998 року по 01 серпня 2002 року; від 02 червня 2017 року № 502 - майстер з ремонту електрообладнання, старший майстер з ремонту електрообладнання як майстер з ремонту обладнання, старший майстер з ремонту обладнання в цеху гарячого оцинкування та алюмініювання з 16 липня 1998 року по 31 липня 2002 року та з 08 жовтня 2009 року по 20 жовтня 2010 року; від 23 лютого 2012 року №413, від 02 червня 2017 року №503 - електрик в цеху гарячого оцинкування та алюмініювання з 01 серпня 2002 року по 08 жовтня 2009 року; від 10 серпня 2013 року №2009 - майстер з ремонту електрообладнання в цеху гарячого оцинкування та алюмініювання з 01 лютого 1993 року по 12 серпня 1998 року та з 08 жовтня 2009 року по 21 жовтня 2010 року.

Рішенням управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому від 28 квітня 2017 року та рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21 вересня 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з підстав відсутності документів підтверджуючих проведення атестації робочого місця.

26 листопада 2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку № 2 та надав довідку від 11 лютого 2019 року №369, видану АТ "Арселор Мітал Теміртау".

Листом від 14 грудня 2020 року №6390-5664/Л-17/8-2200/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про те, що підстави для зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 01 лютого 1993 року по 21 жовтня 2010 року на Карагандинському металургійному заводі (згодом - АТ "Арселор Мітал Теміртау") згідно наданих документів відсутні.

Вважаючи такі дії відповідача необґрунтованими та протиправними, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України від 09 липня 2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно з частиною першою статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (із змінами та доповненнями, далі - Закон № 1058-IV) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. "б" підрозділу 3, розділу III "Металургійне виробництво" списку №2 затвердженого постановою КМУ від 26 січня 1991 року №10 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення" посади, на яких працював позивач є такими, робота на яких зараховується до пільгового стажу при призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атес тації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Згідно пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктами 1, 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 №442 (далі Порядок №442) визначено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 4.2 Порядку №383 визначено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Таким чином, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові та безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Частиною 3 пункту 4, пунктом 11 Порядку №442 визначено, що позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Як свідчать матеріали справи, підприємства, на яких працював позивач, знаходяться на території Республіки Казахстан, що на даний час створює певні труднощі в отримані належним чином посвідчених копій наказів щодо підтвердження періодів роботи документами про атестацію робочого місця, однак такі обставини на думку суду не можуть позбавити позивача права на зарахування підтвердженого стажу роботи до пільгового.

При цьому, суд зазначає, що факт проведення, так і своєчасність проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівників і не може позбавити особу її конституційного права на соціальний захист, зокрема, на призначення пенсій за віком на пільгових умовах за наявності всіх інших підстав, передбачених законодавством для реалізації такого права.

Отже, наявність атестації робочого місця не може бути визначальною обставиною, яка обумовлює право позивача на пільгову пенсію, зважаючи на наявність записів у його трудовій книжці, які підтверджують факт роботи повний робочий день на посадах, які передбачено списком №2 та характер роботи, яка дає підстави для призначення пільгової пенсії.

Крім того, у справі №520/15025/16-а Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Суд встановив, що трудова книжка позивача містить необхідні записи щодо характеру виконуваної роботи та відпрацьованих періодів на металургійному виробництві, тому відповідач помилково вказує про відсутність відомостей, які б уточнювали пільговий характер робіт.

Записи про спірні періоди роботи засвідчено відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не має, записи проведені у відповідності до вимог Порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, який визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162, яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29 липня 1993, Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального забезпечення України від 29 липня 1993 № 58.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відмова Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області у зв`язку із відсутністю підстави для зарахування позивачу до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 01 лютого 1993 року по 21 жовтня 2010 року на Карагандинському металургійному заводі (згодом - АТ "Арселор Мітал Теміртау") згідно наданих документів є протиправною.

Стосовно тверджень відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, то судова колегія не приймає їх до уваги, оскільки відмова про перерахунок пенсії датована 14.12.2020, а позивач звернувся з позовною заявою 01.02.2021, тобто в межах строку передбаченого ч.2 ст.122 КАС України.

Окрім того, згідно з рішенням Верховного суду від 24 квітня 2018 року у справі №646/6250/17, визначено, що позовні вимоги, пов`язані з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Гонтарук В. М. Сушко О.О.