Справа № 480/9251/20
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2021 року Справа № 480/9251/20
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Соп`яненка О.В.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" до Слобожанської митница Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-
В С Т А Н О В И В:
За висновком відповідача декларантом не надано документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, передбачені п. 2 ст. 53 МК України, що не відповідає фактичним обставинам. Документи надані разом з декларацією містили необхідні відомості відносно складових митної вартості. Ніяких зауважень щодо розбіжностей у поданих документах, їх підробки чи відсутності відомостей митним органом не висловлювалось.
Наведені у рішення про коригування митної вартості відомості про проведення консультацій з декларантом не відповідають дійсності. Фактично ніяких консультацій проведено не було, оскільки відповідач відмовився надати будь-які інформацію з декларації на яку посилається, а лише безпідставно вимагав подання додаткових документів. Визначення митної вартості за додатковим методом без проведення консультацій є незаконним. Крім того, неподання додаткових документів на запит митного органу за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості за першим методом , не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Такі висновки зроблено Верховним Судом у постанові у справі № 21-262а12.
Відповідачу у письмовому відзиві позов не визнав. Пояснив, що позивачем подано митну декларацію та заявлено до митного оформлення овочі сушені - листя петрушки загальною вагою 9440 кг. При порівнянні рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів митне оформлення яких вже здійснено, виявлено, що рівень подібних цін значно перевищує заявлену декларантом позивача. Встановлено, що подані документи не підтверджують у повній мірі задекларований рівень митної вартості товару. Було запропоновано надати додаткові документи. Позивачем повідомлено, що документи надані у повному обсязі і надання додаткових неможливе. У зв`язку з цим та не підтвердженням заявленої митної вартості поданими документами було прийнято рішення про коригування митної вартості. На момент прийняття рішення програмно-інформаційний комплекс містив інформацію що оформлення ідентичних та подібних товарів з рівнем митної вартості 0,89 USD/кг за митною декларацією Просить у задоволенні позову відмовити.
16.12.2020 декларантом позивача подано відповідачу митну декларацію для митного оформлення зазначеного у специфікації до контакту товару. До декларації додано контракт, специфікацію до нього, прайс-лист продавця, комерційний інвойс, пакувальний лист, сертифікат якості, фітосанітарний сертифікат, СМR, довідку про транспортні витрати, рахунок-фактуру, митну декларацію країни відправлення, інформаційний лист продавця щодо уточнення адреси покупця (а.с. 12-35). Після розгляду наданих для митного оформлення товару документів відповідачем запропоновано декларанту подати документи, що підтверджують митну вартість товарів, а саме: договір з третіми особами, пов`язаними з договором про поставки товару, митна вартість якого визначається, рахунки про здійснення оплати третім особам на користь продавця, рахунки про оплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору, виписку з бухгалтерської документації, ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою їх продажу, каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару, висновки про якісні та вартісні характеристики підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та /або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. ТОВ Сумифітофармація повідомлено про неможливість подання додаткових документів (а.с. 36-39). Ці обставини сторонами не оспорюються.
Суд вважає, що такі рішення відповідача не відповідають вимогам митного законодавства та підлягають скасуванню.
Порядок митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів, регулюються положеннями Митного кодексу України, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування. Відповідно до ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. За приписами ст. 318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. Відповідно до ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення. Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Відповідно до ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ст.51 ч. 2 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Відповідно до ч.ч 2-4, зазначеної статті Митного кодексу України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59, 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Відповідно до вимог ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до вимог ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно з вимогами ч. 1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
З наведених норм вбачається, що відповідач мав повноваження вимагати подання позивачем додаткових документів лише у випадках, визначених ч. 3 ст. 54 МК України, тобто виявлення у поданих документах розбіжностей, наявних ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині 2 статті 53 Митного кодексу України. В такому випадку митний орган зобов`язаний витребовувати лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України, тобто використовувати надане повноваження виключно для виконання покладеної на нього законом функцій. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Позивачем митному органу були надані документи, що передбачені статті 53 Митного кодексу України, повідомлено, що додаткові документи надані бути не можуть. Ні у запиті про надання додаткових документів, ні у відзиві на позов відповідачем не повідомлено про встановлення ним обставин, що ст. 58 МК визначені як підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості. У рішенні про коригування митної вартості відповідач вказує на наявність розбіжностей у поданих документах. При цьому ним не подано ніяких доказів наявності таких розбіжностей, не повідомлено які саме розбіжності за якими показниками та у яких документах ним було виявлено. Вимоги подати договір з третіми особами, пов`язаними з договором про поставки товару, митна вартість якого визначається, рахунки про здійснення оплати третім особам на користь продавця, рахунки про оплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору суд вважає безпідставним, оскільки з доданих до митної декларації документів не вбачається участь у виконанні контракту будь-яких третіх осіб. Спрацювання АСАУР як підстава для витребовування додаткових документів чи не застосування основного методу визначення митної вартості Митним кодексом України не визначена. Суд вважає, що відповідачем не доведено наявності у нього визначених МК України підстав вимагати у позивача подання додаткових документів та підстав для визначення митної вартості не за основним методом.
Відповідно до ст. 60 ч.ч. 2-6 МК України під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку. Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена. У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої ст. 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
Як було зазначено, за умовами контракту, укладеного позивачем, постачання здійснюється на умовах FCA Гамбург Інкотермс 2010. Відповідно до цього базису поставки продавець зобов`язаний передати товар, який випущений у митному режимі експорту, перевізнику у вказаному покупцем місці. Відповідно до наданих позивачем документів перевезення здійснювалось автомобільним транспортом. Відповідно ж до митної декларації на яку посилається відповідач, країною відправлення товару зазначено Єгипет, постачання здійснювалось на умовах CFR Одеса морським транспортом. Відповідно до цього режиму поставки продавець у повному обсязі організовує постачання товару до визначеного місця, забезпечуючи при цьому навантаження, сплату митних платежів та безпосередньо саме перевезення. Витрати входять до вартості товару. Зазначені умови не можуть вважатися співставними з умовами постачання за контрактом, укладеним позивачем. Відповідачем на надано ніяких доказів проведення коригування вартості товарів з урахуванням таких розбіжностей в умовах поставки. Крім того, у вказаній відповідачем декларації задекларовано ввезення кількох найменувань товару: базиліку сушеного, орегано висушеного та подрібненого, майорану сушеного та подрібненого, чаберу сушеного та подрібненого, насіння анісу висушеного цілого, розмарину висушеного, м`яти висушеної та подрібненої, кропу сушеного подрібненого, селери сушеної та подрібненої. Відповідачем не повідомлено вартість якого саме з наведених товарів ним була використана при коригуванні вартості товарів, ввезених позивачем.
Відповідно до статті 139 КАС України стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений при зверненні до суду у розмірі 2102 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко