Справа № 727/2089/21
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2021-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/2089/21
Провадження № 2-а/727/24/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2021 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

Головуючого судді: Слободян Г.М.

за участю секретаря судових засідань Дячук І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу адміністративного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області в особі інспектора взводу №2 роти №2 Б лейтенанта поліції Лящука Сергія Васильовича (адреса: вул. Заводська 22, м. Чернівці, код ЄРДРОПУ 40108646) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 21.02.2021 року ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до відповідача - Управління патрульної поліції в Чернівецькій області в особі інспектора взводу №2 роти №2 Б лейтенанта поліції Лящука Сергія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови серії ДП18№823603 від 21.02.2021 року про накладення адміністративного стягнення. Мотивує заявлені вимоги тим, що 21.02.2021 року інспектором взводу №2 роти №2 Б лейтенанта поліції Лящук Сергієм Васильовичем , постановлено постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серія ДП 18№ 823603 або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, не зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), відносно нього, ОСОБА_1 за ст.122 ч.1 КУпАП та за ч.2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. Вважає інспектора взводу №2 роти №2 Б лейтенанта поліції Лящук Сергія Васильовича незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства, не відповідає дійсним обставинам справи, а дії інспектора поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили його права, оскільки, транспортний засіб, «Renault Kongoo» було припарковано на автостоянці в той момент коли він пішов на ринок, після чого до нього підійшов один із працівників поліції та спитались чи він являється власником автомобіля «Volkswagen cadi» на що я відповів що ні, після того до мене підійшов інший працівник поліції та запитав чи я власник автомобіля «Renault Kongoo» та одразу вказував позивачу що ним порушено ПДР України починаючи вимагати у останнього документи, на що позивач відмовився. Стверджуючи що він правила дорожнього руху не порушував не не буде надавати свої особисті документи працівникам поліції, після чого попросив працівників поліції показати йому відео зйомку, де ним порушено ПДР, ОСОБА_1 надали відео з персональних камер, але йому нічого не було зрозуміло з переглянутого відео. Оскільки позивач не вважав себе винним у вчиненні адміністративного правопорушення відмовився на вимогу працівника поліції надавати на перевірку посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та поліса обов`язкового страхування та талон про реєстрацію транспортного засобу та страховку.

На пояснення ОСОБА_1 про те що він не порушував ПДР та не заїжджав під знак «В`їзд заборонено» працівники поліції не відреагували та повідомили останньому що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, та всі пояснення та докази зможе побачити та надати в суді. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є незаконним, не обґрунтованим та не доведеним, оскільки жодних правил дорожнього руху він не порушував, а транспортний засіб відповідав технічним характеристикам. Просить, позовні вимоги задовольнити.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якої позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначивши що інспектор діяв у відповідності до чинного законодавства та в межах своїх повноважень.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач ОСОБА_1 та в його інтересах представник, адвокат Глинська І.П.. в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили, від останніх до суду поступили письмові заяви з клопотанням справу розглянути в їх відсутність, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Бойчук М.. та інспектор взводу №2 роти №2 Б лейтенант поліції Лящук Сергій Васильович в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Розглянувши справу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності у межах заявлених вимог, суд приходить до наступного.

Судом належними доказами по справі встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини, зокрема те, що позивач 21.02.2021 року дійсно припаркував свій транспортний засіб по вул.. Ентузіастів в м.Чернівці, на паркові та пішов на базар.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки зафіксованого в автоматичному режимі серія ДП18№823603 інспектором взводу №2 роти №2Б лейтенантом поліції Лящук Сергієм Васильовичем постановлено визнати винним особу водія транспортного засобу Renault Kangoo номерний знак НОМЕР_1 що порушив 21.02.2020 року, 10 год. 09 хв.., за адресою м. Чернівці вул. Ентузіастів 3, не виконав вимогу д/з 3.21 «В`їзд заборонено» чим порушив п.п.8.4 В ПДР України, під час перевірки документів на законну вимогу водій відмовився пред`явити посвідчення водія, свідоцтво на транспортний засіб, та поліс обов`язкового страхування, чим порушив п.п.2.4. ПДР України чим скоєно адміністративне правопорушення передбачене ст. 122 ч.1 КУпАП, та ст. 126 ч.1 КУпАП, постановив визнати позивача ОСОБА_2 ОСОБА_1 винним та накласти штраф у розмірі 425.00 грн. (а.с.8).

Відповідно до ст.55 ч.2 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно до ст. 129 Конституції України, ст.ст. 9, 77 КАС України адміністративне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено ст.77 ч.2 КАС України, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до вимог ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Натомість, за наслідками судового розгляду встановлено, що припаркувавши свій транспортний засіб позивач вийшов з автомобіля та пішов в сторону базару (ринку), будучи на базарі до нього підійшов працівник поліції та повідомив що він прошив правила дорожнього проте останній не визнає свою вину у вчиненні вказаного правопорушення з огляду на обставини викладені ним у позовній заяві.

За загальним правилом ДСТУ, дорожні знаки встановлюють або із правої сторони або над дорогою. Однак, тут же передбачено, що можуть бути винятки та спеціальні правила, котрі передбачені цим стандартом.

Згідно п. 10.1.1 Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100-2014 дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо). Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечення спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено. Дорожні знаки повинні бути видимі на відстані не менше ніж 100 м за напрямком руху.

Крім того, п. 8.2-1ПДР України передбачено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Передбачено ст.219 ч.3 КУпАП, що від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і шостою статті 122, частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Встановлено ст.122 ч.1 КУпАП України, що адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст.122 ч. 3 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 15.10. в) ПДР України стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Виходячи з наведеного, позивач мав право здійснити стоянку на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м., площадка на якій було здійснено короткочасну зупинку є шириною близько 12 метрів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з наявних матеріалів, при винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності інспектором не були з`ясовані і доведені обставини, які свідчать, що в діях позивача є ознаки адміністративного правопорушення, тому відповідач неправомірно склав постанову про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Частиною 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування (ч. 4 ст. 73 КАС України).

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Наведене спів мірне і з правовими позиціями Верховного Суду викладеними в постанові від 26.04.2018 року (справа №338/1/17), згідно якої візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Згідно з ст.19 ч.1 п.1 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних акті), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. За приписами ст.4 ч.1 п.7 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 ч.1 п.1 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з ст. 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

На підставі ст.73 ч.ч.1, 3, 4 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до положень ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах пропротиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши та оцінивши докази досліджені судом в їх сукупності суд вважає, що відповідачем інспектора взводу №2 роти №2 Б лейтенанта поліції Лящуком С.В. не доведено і не спростовано доводів позивача.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 6-11, 14, 77, 139, 217, 241-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області в особі інспектора взводу №2 роти №2 Б лейтенанта поліції Лящук Сергія Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 21.02.2021 року серія ДП18 №823603 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 21.02.2021 року серії ДП18 №823603 винесену лейтенантом поліці Лящуком Сергієм Васильовичем , провадження у справі закрити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

Повний текст судового рішення складено 02.04.2021 року.

Суддя Слободян Г.М.