Справа № 640/4504/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4504/19 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві до Приватного акціонерного товариства «Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва» про застосування заходів реагування,-

В С Т А Н О В И Л А :

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві звернулося до суду з позовом, в якому просить:

- застосувати заходи реагування до Приватного акціонерного товариства «Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва», розташованого за адресою: вул. Польова, 21 в Солом`янському районі м. Києва, у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень, шляхом опечатування та відімкнення від джерел електроживлення, до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки;

- обов`язок щодо забезпечення виконання судового рішення покласти на Головне управління ДСНС України у м. Києві;

- контроль за виконанням судового рішення щодо усунення відповідачем порушень вимог пожежної та техногенної безпеки та погодження термінів усунення порушень за письмовим зверненням суб`єкта господарювання, в тому числі право відтермінування зупинення експлуатації приміщень, покласти на Головне управління ДСНС України у м. Києві.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ГУ ДСНС України у м. Києві, як органом виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, під час позапланової перевірки суб`єкта господарювання ПрАТ «Українського конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва» встановлено факт наявності порушень правил техногенної і пожежної безпеки, зазначених в акті № 424, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей. Відтак, керуючись ст. 68 Кодексу цивільного захисту України, Головне управління ДСНС України у м. Києві зобов`язане звернутися до адміністративного суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень, шляхом опечатування та відімкнення від джерел електроживлення, до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки. Додатково позивачем вказано, що порушення наведені в акті № 424 не є формальними, а стосуються виключно відсутності у відповідача необхідної системи заходів для уникнення виникнення пожежі, її гасіння та швидкого реагування у разі виникнення, та створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, які працюють, перебувають на об`єкті, а також особам, які будуть здійснювати гасіння пожежі, у разі її виникнення.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначає про відсутність підстав для вжиття заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень, оскільки порушення, що містяться у пунктах 1-15 акту перевірки №424 та припису № 390 від 21.12.2018 року фактично усунуті.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Відповідач не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначене рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити, при цьому вказує на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначає, що відповідачем було усунуто більшу кількість виявлених порушень. Наголошує на протиправності застосування вказаних заходів реагування.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», з урахування постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2017 № 1104 «Про затвердження переліку органу державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», наказу МВС України від 02.11.2015 № 1337, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.11.2015 за № 1467/27912, Положення про Головне управління ДСНС України у м. Києві, затвердженого наказом ДСНС України від 04.02.2013 № 3 та наказів Державної регуляторної служби України від 16.11.2017 № 139 «Про затвердження Плану здійснення комплексних заходів державного нагляду (контролю) на 2018 рік», ДСНС України від 24.11.2017 № 627 «Про затвердження річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю)» Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві було видано наказ від 15.11.2018 року № 687 «Про проведення планових перевірок».

Згідно Наказу № 687 державним інспекторам у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту доручено у період з 04.12.2018 по 17.12.2018 провести планову перевірку приміщень Приватного акціонерного товариства «Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва», розташованого за адресою: вул. Польова, 24 в Солом`янському районі м. Києва, щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Повідомлення від 19.11.2018 № 21/2786 про проведення планової перевірки надіслане рекомендованим листом з повідомленням про відправлення 20.11.2018, а також вручено особисто, що підтверджується відміткою в повідомленні.

На підставі Наказу № 687 видано посвідчення від 29.11.2018 № 3905 на проведення перевірки приміщень відповідача, розташованого за адресою: вул. Польова, 24 у Солом`янському районі м. Києва.

Під час здійснення перевірки встановлено, що об`єкт перевірки приміщення відповідача експлуатується з порушенням правил та норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а саме:

- розділ 11 п. 12 ППБУ - з метою проведення заходів із запобігання виникненню пожеж та організації їх гасіння на підприємстві не створено добровільну пожежну охорону;

- розділ III п.2.12 ППБУ - приміщення електрощитової захаращене сторонніми предметами;

- розділ III п. 2.27 ППБУ - двері евакуаційних виходів замкнені на замки, які не відкриваються зсередини без ключа;

- розділ III п. 2.28 ППБУ - не надані результати іспитів зразків килимового покриття в коридорах 6,5,3,2,1 поверхів 8-ми поверхової будівлі, щодо токсичності продуктів горіння, димоутворювальної здатності та відповідності групам поширення полум`я РП1, РП2;

- розділ III п.2.37 ППБУ - на шляхах евакуації з 8-ого та 2-го поверхів 8-ми поверхової будівлі влаштований поріг;

- розділ III п. 2.37 ППБУ - допускається улаштування на шляхах евакуації турнікетів (1,2,3 поверхи 8-ми поверхової будівлі);

- розділ IV п. 1.24, розділ І п. 4 ППБУ - двері пожежонебезпечних приміщень (електрощитової та серверної) не виконані протипожежними з межею вогнестійкості не менше, ніж ЕІ ЗО в порушенні п. 9.3.6 ДБН В 2.2-9-2009 «Громадські будинки і споруди»;

- розділ V п. 1.2 ППБУ - коридори 8-ми поверхової будівлі без природного освітлення не обладнані системами протидимного захисту в порушенні п. 10.2.4. ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»; п. 8.3.3., п. 8.3.5. ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди»;

- розділ V п. 1.2 ППБУ - приміщення серверної на 4-му поверсі 8-ми поверхової будівлі не обладнано автоматичною системою пожежогасіння згідно з п. 13.1. Таблиці А.2 Додатку А ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

- розділ V п. 1.4 ППБУ - не наданий акт перевірки відповідності змонтованих систем протипожежного захисту вимогам проектної документації та її працездатності (1,2,3,5,6,8 поверхи 8-ми поверхової будівлі в порушенні п. 7.3. та додатку И ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»;

- розділ V п. 2.2. 10) ППБУ - пожежні кран-комплекти не перевірені на працездатність шляхом пуску води;

- розділ V п.3.10 ППБУ - вогнегасники не навішені на вертикальні конструкції на висоту не більше 1,5 метру від рівня підлоги до нижнього торця вогнегасників і на відстані від дверей, достатній для її повного відкривання;

- розділ III п. 2.16 ППБУ - глухі грати на вікнах приміщень, де перебувають люди, не виконані розпашними або легкозйомними (4-й поверх);

- розділ IV п.1.8 ППБУ - допускається улаштування та експлуатація тимчасових електромереж (1-й поверх);

- розділ IV п. 1.18 ППБУ - допускається складування горючих матеріалів на відстані менше 1 м від електроустаткування та під електрощитами (приміщення електрощитової)

За результатами проведення позапланової перевірки державним інспектором складено акт №424 від 17.12.2018 щодо додержання (виконання) вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної і пожежної безпеки.

На думку позивача, всі виявлені порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки зазначені в акті перевірки створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей, які працюють, перебувають на об`єкті, що стало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доказів усунення виявлених під час перевірки порушень надано не було.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до першого речення ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Положенням про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, яке затверджено Указом Президента України від 16.01.2013 № 20/2013, Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади та здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту, за діяльністю аварійно-рятувальних служб.

ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V.

Так, ч. 1 ст. 1 Закону № 877, встановлено, що державний нагляд (контроль) - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 7 Закону № 877, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Згідно з положеннями ч. 7 ст. 7 Закону № 877, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

У свою чергу, припис - це обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, регулюються Кодексом цивільного захисту України № 5403 від 02.10.2012.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Разом з тим, згідно зі ст. 69 Кодексу цивільного захисту України, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у межах своїх повноважень видають відповідно приписи, розпорядження чи постанови, зокрема, з питань пожежної безпеки у разі, поміж іншого, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами, та з питань техногенної безпеки.

Згідно з ч. 1 ст. 70 Кодексу цивільного захисту, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (ч. 2 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України).

Таким чином, ст. ст. 69, 70 Кодексу цивільного захисту України, передбачені різні санкції за порушення вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

При цьому, з аналізу вищенаведеного вбачається, що застосування заходів реагування можливо у разі виявлення порушень, які реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей та одночасно мають бути співмірними.

Так, у відповідності до п. 26 ч. 1 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України, небезпечним чинником є складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Суд першої інстанції вірно встановив, що на виконання вимог, що містяться у пунктах 1-15 акту перевірки № 424 та припису № 390 від 21.12.2018 відповідачем усунута частина виявлених контролюючим органом правопорушень.

За зверненням відповідача була проведена позапланова перевірка, за результатом якої складений акт позапланової перевірки від 02.09.2019 № 180, в якому зафіксовано 3 порушення.

Відповідачем не надано доказів, які б свідчачи про повне усунення порушень, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Зокрема, п. п. 6, 8, 10 відповідно до Акту № 424, наявність яких продовжує створювати загрозу життю та здоров`ю людей.

Як вказано контролюючим органом, наявність порушення за п.8. відповідно до Акту № 424 «Коридори 8-ми поверхової будівлі без природного освітлення не обладнані системами протидимного захисту порушення п. 10.2.4, ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту»; п. 8.3.3., п. 8.3.5. ДБН В.2.2-9-2009 «Громадські будинки та споруди» ускладнює або навіть унеможливить швидку евакуацію людей з приміщення в разі сильного задимлення шляхів евакуації, тим самим може завдати шкоду здоров`ю та життю людей під час евакуації та збільшить час для її локалізації.

При цьому, обов`язковість наявності системи димовидалення визначено протипожежними стандартами, нормами та правилами, а обов`язком власника є забезпечення захисту житія та здоров`я працівників.

Як вказано контролюючим органом, наявність порушення за п.10 Акту № 424 - «Не наданий акт перевірки відповідності змонтованих систем протипожежного захисту вимогам проектної документації та її працездатності (1,2,3,5,6,8 поверхи 8-ми поверхової будівлі в порушенні п. 7.3. та додатку И ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» не дає гарантії того, що під час виникнення надзвичайної ситуації дана система спрацює.

Система повинна бути не тільки змонтованою але і працездатною, що повинно бути підтверджено відповідними актами перевірки відповідності змонтованих систем протипожежного захисту вимогам проектної документації та її працездатність.

Доказів на підтвердження виконання зазначених вимог відповідачем не надано. Відтак, усунення зазначеного вище правопорушення відповідачем не доведено, а його наявність продовжує створювати загрозу життю та здоров`ю людей.

Наявність порушення за п.6 Акту № 424 - «Допускається улаштування на шляхах евакуації турнікетів (1,2,3 поверхи 8-ми поверхової будівлі)» у разі надзвичайної ситуації створюватиме перешкоду для вільної евакуації людей.

Не допускається: улаштовувати на шляхах евакуації пороги, виступи, турнікети, двері розсувні, підйомні, такі, що обертається, та інші пристрої, які перешкоджають вільній евакуації людей, а відтак, помилковою є думка відповідача, порушення усунуте в повному обсязі шляхом установлення розсувних турнікетів, оскільки законодавство містить імперативну норму, яка забороняє влаштовувати будь-які турнікети.

Таким чином, вказане порушення щодо улаштування на шляхах евакуації турнікетів продовжує створювати загрозу життю та здоров`ю людей

Тобто, вказані порушення є суттєвими, адже можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для людей та навколишнього природного середовища, та, в свою чергу, можуть створювати і небезпеку завдання шкоди життю та здоров`ю людей у процесі самої пожежі.

При цьому, згідно визначення ДСТУ 2272-06 «Пожежна безпека. Терміни та визначення основних понять» небезпечним чинником пожежі є прояв пожежі, що призводить чи може призвести до опіків, отруєння леткими продуктами згоряння або піролізу, травмування чи загибелі людей та (або) до заподіяння матеріальних, соціальних, екологічних збитків. До небезпечних факторів пожежі належать: підвищена температура, задимлення, погіршення складу газового середовища.

Як убачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень, шляхом опечатування та відімкнення від джерел електроживлення, є заходом, направленим на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Колегія суддів звертає увагу на те, що поняття «загроза життю та/або здоров`ю людини» є оціночним поняттям, який лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Колегія суддів вказує, що, дійсно, перевіряючи обґрунтованість позовних вимог відповідного органу ДСНС України про застосування заходів реагування, суд має перевірити: 1) відповідність виявлених порушень з вимогами законодавства, що регулюють дані правовідносини; 2) встановити обсяг та «вагу» зазначених в акті перевірки порушень на предмет існування реальної загрози життю та здоров`ю людей (працівників, відвідувачів); 3) оцінити зібрані під час розгляду спору по суті докази від усіх сторін на предмет здійснення суб`єктом господарювання заходів по усуненню порушень, виявлених під час перевірочного заходу (вжиття заходів по ініціюванню проведення позапланової перевірки, часткове/повне усунення виявлених порушень, пріоритет усунення реальних загроз над «паперовими порушеннями» тощо); 4) надати оцінку спірним правовідносинам щодо наявності/відсутності підстав для застосування заходів реагування.

Колегія суддів наголошує на тому, що застосування заходів реагування спрямовано не як санкція для відповідача, а виключно для забезпечення безпеки життя та здоров`я людей, які працюють у будівлі та відвідують її, від будь-якого ризику настання небезпечних чинників, а захід реагування має тимчасовий та спонукаючий характер, період дії якого залежить безпосередньо від факту усунення виявлених порушень.

Проте, слід врахувати, що при вирішенні питання про наявність підстав для застосування заходів реагування, у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень, слід виходити з того, чи можуть порушення, що так і не було усунуто призвести до реальної загрози життю та здоров`ю людей, адже важливим та необхідним є дотримання балансу наявності можливого ризику з негативними наслідками для суб`єкта господарювання, пов`язаними з блокуванням роботи, що безперечно тягне за собою певні негативні наслідки.

Твердження апелянта викладені в апеляційній скарзі в жодному разі не свідчить про відсутність потенційної загрози життю та здоров`ю людей.

Слід зазначити, що виявленні порушення, не є формальними та можуть створювати реальну загрозу для життя та здоров`я людей, а тому, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог про необхідність застосування заходів реагування, адже, станом на дату розгляду апеляційної скарги, відповідачем не подано до суду доказів усунення усіх виявлених порушень.

Доводи апелянта, що окремі приміщення передано в оренду користувачам (третім особам) колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дана обставина не звільняє відповідача від обов`язку забезпечення пожежної безпеки. Відповідач проводить господарську діяльність, яка пов`язана з наданням приміщень в оренду та є відповідальною особою за дотриманням законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки.

Також колегія суддів вказує, що опечатування та відімкнення від джерел електроживлення є способом приведення в дію рішення суду, а не окремим видом заходів реагування.

Щодо доводів апелянта, що позивачем не вказано, які приміщення підлягають відключенню та опечатуванню, колегія суддів вказує, що це є питанням виконання судового рішення.

За таких обставин, на підставі вищенаведеного та враховуючи, що відповідач не усунув всіх порушень, які виявлені в ході проведення перевірки та створюють загрозу життю та здоров`ю людей, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень, шляхом опечатування та відімкнення від джерел електроживлення до повного усунення порушень, зазначених в акті перевірки.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 січня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 14.05.2021.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна