Справа № 640/1263/21
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

13 травня 2021 року справа №640/1263/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 )
доГоловного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ПФУ в м. Києві)
про1) визнання протиправними дій відповідача в частині розміру (1769 грн.) та дати призначення пенсії за віком (з 01 грудня 2020 року) для позивача на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року по справі №640/23378/19; 2) зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 27 вересня 2019 року у розмірі 1 763,66 грн. та виплатити позивачу не отриману пенсію з вини відповідача з нарахуванням компенсації втрати частини доходів з 27 вересня 2019 року по 01 грудня 2020 року; 3) зобов`язання відповідача перепризначити позивачу пенсію за віком з урахуванням довідки від 15 грудня 2020 року та інших доданих документів з 15 грудня 2020 року у розмірі 17 690 грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, зазначаючи, що відповідач протиправно призначив йому пенсію на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року у справі №640/23378/19, залишеному без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного від 21 липня 2020 року з 01 грудня 2020 року, а не з 27 вересня 2019 року, та безпідставно відмовив у перерахунку пенсії за віком з урахуванням наданих позивачем довідок про нараховану йому заробітну плату у період з 04 липня 1994 року по 05 жовтня 1998 року.

Ухвалою від 27 січня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі №640/1263/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Позивач 04 березня 2021 року подав заяву про долучення до матеріалів справи акта перевірки достовірності документів від 09липня 2021 року №635/03.

Відповідач 07 квітня 2021 року подав до суду відзив на адміністративний позов.

Суд не приймає до розгляду відзив на адміністративний позов, у зв`язку з порушенням, встановленого судом строку надання відповідачем відзиву на позовну заяву та, відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, розглядає справу за наявними матеріалами.

Розглянувши заяву позивача від 04 березня 2021 року суд вважає за можливе задовольнити клопотання позивача про долучення до матеріалів справи копію акта перевірки достовірності документів від 09липня 2021 року №635/03, оскільки на дату подачі позову зазначений акт у позивача був відсутній.

Дослідивши наявні у справі докази, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив такі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 27 серпня 2019 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач листом від 09 вересня 2019 року №198680/03 повідомив позивача про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з недостатнім стажем для призначення пенсії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року у справі №640/23378/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного від 21 липня 2020 року, ГУ ПФУ в м. Києві зобов`язано повторно вирішити питання щодо призначення пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу період роботи з 26 вересня 1991 року по 04 липня 1994 року та з 13 лютого 1989 року по 01 грудня 1990 року.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві із заявою від 26 серпня 2020 року, в якій просив відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року у справі №640/23378/19 та постанови Шостого апеляційного адміністративного від 21 липня 2020 року призначити йому пенсію відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 26 вересня 2019 року та перерахувати розмір пенсії з урахуванням довідок компанії «Марс Україна», «Еффем Україна інк», що є в пенсійній справі.

У відповідь на заяву позивача відповідач листом від 24 вересня 2020 року №21779-22134/С-02/8-2600/20 повідомив, що з 21 липня 2020 року йому призначена пенсія за віком; пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу 27 років 4 місяці 12 днів (коефіцієнт страхового стажу - 0,27333) та заробітної плати, визначеної за періоди роботи з 01 квітня 1995 року по 30 червня 2000 року та з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2003 року, з 01 травня 2005 року по 30 червня 2005 року, з 01 червня 2017 року по 30 вересня 2017 року (індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 0,60415); розмір пенсії за віком склав 1 712,00 грн.

Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, копіями особових рахунків, завіреними і оформленими належним чином, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від перерв; відповідно до матеріалів пенсійної справи, при визначенні розміру пенсії враховано заробітну плату за період з квітня 1995 року по червень 2000 року, при цьому суми заробітної плати за дані періоди були переведені з карбованців у гривні відповідно до вимог законодавства.

Позивач повторно звернувся до відповідача із заявою від 22 жовтня 2020 року про здійснення перерахунку його пенсії, до якої долучив довідки від 10 липня 2019 року №85, від 11 листопада 2019 року №40-0006/58927 та від 08 жовтня 2020 року №215 та зазначив адресу та номер телефона компанії для здійснення відповідачем перевірки інформації, викладеної в довідках.

Відповідач у відповідь на звернення позивача від 22 жовтня 2020 року листом від 03 листопада 2020 року № 2600-0305-8/155910 відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії по заробітній платі відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» по довідці від 08 жовтня 2015 року №215, оскільки зазначена довідка не відповідає вимогам додатку 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій.

Крім того, відповідач в листі від 20 листопада 2020 року №26386-27314/С-02/8-2600/20 у відповідь на те саме звернення позивача від 22 жовтня 2020 року повідомив, що заробітна плата для обчислення пенсії врахована відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі довідки від 08 жовтня 2020 року №215, виданої ТОВ «Марс Україна» за період роботи з 01 квітня 1995 року по 30 червня 2000 року та за даними системи персоніфікованого обліку з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2003 року, з 01 травня 2005 року по 30 червня 2005 року, з 01 червня 2017 року по 30 вересня 2017 року, яка при індивідуальному коефіцієнті 0,60415 становить 4 960,12 грн.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 15 грудня 2020 року про перерахунок пенсії, до якої додав довідку із СПОВ про заробітну плату з 01 липня 2000 року по день звернення та довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01 липня 2000 року від 15 грудня 2020 року №241.

У відповідь на звернення позивача від 15 грудня 2020 року ГУ ПФУ в м. Києві листом від 28 грудня 2020 року №2600-0305-8/185011 повідомило, що відповідач розглянув довідку про заробітну плату від 15 грудня 2020 року №241, виданою ТОВ «Марс Україна», проведений обрахунок можливого розміру пенсії з урахуванням оптимальної заробітної плати за періоди роботи з 01 липня 1994 року по 31 грудня 1998 року показав доцільність такого перерахунку, проте, завірені в установленому порядку копії первинних документів, на підставі яких складена довідка, не надані; для перевірки достовірності довідки про заробітну плату управлінням направлений запит на підприємства; після підтвердження довідки буде проведений перерахунок пенсії із врахуванням заробітку за 60 місяців до 01 липня 2000 року відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до роздруківки перерахунку пенсії позивача станом на 18 серпня 2020 року позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за рішенням суду з 21 липня 2020 року довічно, розмір пенсії з 21 липня 2020 року по 30 листопада 2020 року складає 1 712,00 грн.; страховий стаж 27 років 4 місяці 12 днів.

Згідно із довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 15 грудня 2020 року №241, видану ТОВ «Марс Україна» заробітна плата, яка враховується при обчисленні пенсії, складає 129 132,67 грн. за період з липня 1994 року по жовтень 1998 року (включно).

Актом перевірки достовірності документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсій від 09 лютого 2021 року, встановлено, що суми заробітної плати, які вказані у довідці від 15 грудня 2020 року №241, поданої для обчислення пенсії ОСОБА_1 , відповідають даним оригіналів первинних документів.

В акті також зазначено, що Товариство «Мастерфудз енд ефем Україна» створено в Україні 27 липня 1994 року як підприємство з іноземними інвестиціями; 01 листопада 2005 року внесені зміни до Державного реєстру юридичних осіб та створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Марс Україна».

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, керується такими мотивами.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Пунктом першим частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.

Згідно з пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі по тексту - Порядок №22-1) заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Пунктом 1.8 Порядку №22-1 встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до пункту 1.9 Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже, з аналізу зазначених правових норм вбачається, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією або з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо заявником до заяви про призначення пенсії додані всі необхідні документи.

Підставами для призначення пенсії не з дня звернення за пенсією або з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, є:

- звернення за пенсією відбулося пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку;

- у разі надходження додаткових документів, необхідних для призначення пенсії пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання.

Тобто, відсутні підстави, за яких пенсія, призначається з дня прийняття судом відповідного рішення.

Крім того, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року у справі №640/23378/19, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного від 21 липня 2020 року, встановлений факт порушення прав та інтересів позивача та зазначено, що владним суб`єктом без належного мотивування при вирішенні питання з приводу призначення заявникові пенсії не застосовано передбаченої Порядком №637, процедури підтвердження наявного трудового стажу до 01 січня 2004 року на підставі показань свідків.

Під час розгляду справи №640/23378/19 суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції у повній відповідності до частини другої статті 19 Конституції України.

Отже, враховуючи викладене, пенсія позивачу не була призначена за його заявою у зв`язку з протиправною бездіяльністю ГУ ПФУ в м. Києві.

Як встановив суд, позивач звернувся до ГУ ПФУ в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком 27 серпня 2019 року, пенсійного віку позивач досяг 26 вересня 2019 року, пенсія позивачу призначена з 21 липня 2020 року.

Водночас, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази призначення пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2020 року, проте, в матеріалах справи, а саме: в заяві позивача від 26 серпня 2020 року, в роздруківці перерахунку пенсії позивача станом на 18 серпня 2020 року та листі ГУ ПФУ в м. Києві від 24 вересня 2020 року №21779-22134/С-02/8-2600/20, міститься інформація, що пенсія позивачу призначена з 21 липня 2020 року, а тому твердження позивача, що пенсія була йому призначена відповідачем з 01 грудня 2020 року суд до уваги не приймає.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, позивачем не доведено, що пенсія була йому призначена відповідачем з 01 грудня 2020 року.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач противно призначив позивачу пенсію з 21 липня 2020 року, а не з 27 вересня 2019 року.

Щодо розміру призначеної з 21 липня 2020 року відповідачем пенсії суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Частиною першою статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою:

П = Зп х Кс, де:

П - розмір пенсії, у гривнях;

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;

Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Отже, для розрахунку пенсії за віком необхідно визначити заробітну плату (дохід) позивача та коефіцієнт його страхового стажу.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою:

Кз = Зв : Зс, де:

Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;

Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

Як встановив суд, позивач досяг пенсійного віку у 2019 році та, як вище зазначив суд, пенсія має бути призначена позивачу з 27 вересня 2019 року, а тому до розрахунку застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016 - 2018 роки.

Усереднений показник середньої заробітної плати 2016 - 2018 роки, затверджений Пенсійним фондом України становить 6 188,89 грн.

За період з 01 липня 2000 року по 30 вересня 2017 року сума заробітної плати (доходу) позивача, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) складає 32 153,23 грн. відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 (Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування), що містяться в матеріалах справи,

Середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується за період з 01 липня 2000 року по 30 вересня 2017 року складає 41 634,19 грн. відповідно до додатку №2 «Показники середньомісячної заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за 1992-2002 роки, що застосовуються під час призначення та перерахунку пенсій відповідно до статей 40 і 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян» від 20 листопада 2003 року №1783 та показників середньої заробітної плати за 2003-2017 роки, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховується для обчислення пенсії, затверджених Пенсійним фондом України.

Таким чином, коефіцієнт заробітної плати позивача становить (Кз): 32 153,23 грн. : 41 634,19 грн. = 0,77228.

Середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2016 - 2018 роки), що передують року звернення становить 6 188,89 грн. (усереднений показник середньої заробітної плати 2016 - 2018 роки, затверджений Пенсійним фондом України).

Враховуючи викладене, заробітна плата позивача для обчислення пенсії складає 4 779,55 грн., а саме: 6 188,89 грн. х 0,77228 = 4 779,55 грн.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою:

Кс - коефіцієнт страхового стажу;

См - сума місяців страхового стажу;

Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Як встановив суд, пенсія обчислена позивачу із страхового стажу 27 років 4 місяці 12 днів, що складає 328 місяців.

Отже, коефіцієнт страхового стажу позивача становить 0,369, а саме: 328 х 1% / 100% х 12 = 0,27333.

Таким чином, розмір пенсії позивача склав 1 306,39 грн. під час її призначення з 27 вересня 2019 року, а саме: 4 779,55 грн. (заробітна плата позивача для обчислення пенсії) х 0,369 (коефіцієнт страхового стажу позивача) = 1 306,39 грн.

Абзацом першим частини першої та частиною третьою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності, зокрема, у чоловіків 35 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено абзацом першим частини першої цієї статті, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі, пропорційному до наявного страхового стажу, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 березня 2008 року №265 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян» у разі, коли щомісячний розмір, зокрема, пенсійних виплат не досягає прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

Прожитковий мінімум, для осіб, які втратили працездатність становить:

- з 1 липня - 1564 гривні,

- з 1 грудня - 1638 гривень

відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»;

- 1 січня 2020 року - 1638 гривень,

- з 1 липня - 1712 гривень,

- з 1 грудня - 1769 гривень

відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік».

Таким чином, відповідач мав призначити позивачу пенсію за віком з 27 вересня 2019 року в розмірі 1 564,00 гривні та підвищувати її відповідно до встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В частині позовних вимог щодо нарахування та виплату компенсації частини доходів з 27 вересня 2019 року по 01 грудня 2020 року суд зазначає таке.

Частиною другою статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі по тексту - Порядок №159).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характер: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно з пунктом 2 Порядку №159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Наведене свідчить, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої статтею 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статтею 2 Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком №159, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).

При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 липня 2018 року у справі №521/940/17 та від 15 серпня 2018 року у справі №653/3356/17.

Суд звертає увагу, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені, оскільки нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. Правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат.

Як встановив суд, відповідач протиправно призначив позивачу пенсію з 21 липня 2020 року, а не з 27 вересня 2019 року, а тому несвоєчасна виплата пенсії позивачу за період з 27 вересня 2019 року по 21 липня 2020 року відбулася з вини відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо призначення позивачу пенсії за віком з 21 липня 2020 року, а не з 27 вересня 2019 року та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 27 вересня 2019 року та виплатити не отриману позивачем з вини ГУ ПФУ в м. Києві пенсію за віком з 27 вересня 2019 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів у період з 27 вересня 2019 року по 21 липня 2020 року.

В частині вимог щодо зобов`язання відповідача перерахувати позивачу з 15 грудня 2020 року пенсію за віком з урахуванням довідки від 15 грудня 2020 року та інших документів в розмірі 17 690,00 грн. суд зазначає таке.

Як зазначено вище, за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно із абзацом першим пункту 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала, зокрема, особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Отже, що роботодавець або його правонаступник має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період до 1 липня 2000 року є не лише наявність відповідної довідки про заробітну плату (дохід), але й підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 березня 2015 року у справі №21-11а15 та в постанові Верховного Суду у постанові від 20 березня 2018 року по справі №527/1655/17.

Частиною третьою статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що перерахунок призначеної пенсії провадиться в такі строки, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Як встановив суд, позивач звернувся до відповідача із заявою від 15 грудня 2020 року про перерахунок пенсії, до якої долучив довідку від 15 грудня 2020 року №241 про заробітну плату для обчислення пенсії, видану ТОВ «Марс Україна», зазначена довідка відповідає вимогам, встановленим Порядком №22-1.

Проте, позивач не надав разом із довідкою копії первинних документів, завірених в установленому порядку, отже, відповідач для здійснення перерахунку пенсії на підставі зазначеної довідки направив запит на підприємства.

Актом перевірки достовірності документів, наданих для призначення (перерахунку) пенсій від 09 лютого 2021 року встановлено, що суми заробітної плати, які вказані у довідці від 15 грудня 2020 року №241, поданої для обчислення пенсії ОСОБА_1 , відповідають даним оригіналів первинних документів.

Отже, інформація щодо розміру заробітної плати позивача за період з липня 1994 року по жовтень 1998 року в наданій позивачем довідці підтверджена первинними документами, довідка відповідає вимогам, встановленим Порядком №22-1, а, отже, позивач має право на обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати, зазначеній в довідці від 15 грудня 2020 року №241 з 01 грудня 2020 року.

Суд відмовляє в задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача призначити позивачу в розмірі 17 690,00 грн., оскільки, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи зі змісту положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Крім того, як вбачається зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття».

Суд зазначає, що позивач, заявляючи позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача розрахувати та виплачувати позивачу пенсію в розмірі 17 690,00 грн. фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження ГУ ПФУ в м. Києві.

На переконання суду, задоволення таких позовних вимог фактично порушить закріплені законом виключні повноваження відповідача та вчинить дії поза встановленою чинним законодавством процедурою, тому у задоволенні зазначеної вимоги слід відмовити.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дії відповідача, які полягають у призначенні позивачу пенсії за віком на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року по справі №640/23378/19 з 21 липня 2020 року та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 27 вересня 2019 року, виплатити позивачу не отриману з вини відповідача пенсію з нарахуванням компенсації втрати частини доходів з 27 вересня 2019 року по 21 липня 2020 року, перерахувати позивачу з 01 грудня 2020 року пенсію за віком з урахуванням довідки від 15 грудня 2020 року №241.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1 362,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві які полягають у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2020 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 липня 2020 року по справі №640/23378/19 з 21 липня 2020 року.

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 27 вересня 2019 року та виплатити ОСОБА_1 не отриману з вини Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві пенсію з нарахуванням компенсації втрати частини доходів з 27 вересня 2019 року по 21 липня 2020 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати ОСОБА_1 з 01 грудня 2020 року пенсію за віком з урахуванням довідки від 15 грудня 2020 року №241.

4. Відмовити в іншій частині адміністративного позову.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 362,80 грн. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні вісімдесят копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16; ідентифікаційний код 42098368).

Суддя В.А. Кузьменко