Справа № 707/234/19
Суддя: М.А. Білоноженко
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року справа № 707/234/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Білоноженко М.А. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу №707/234/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, державного реєстратора виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Яжемчук О. А. про визнання частково незаконним правового акта органу державної влади, скасування рішення про державну реєстрацію права на земельну ділянку, зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі відповідач 1), державного реєстратора виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Яжемчук О. А. (далі відповідач 2), в якому просив:

- визнати незаконним наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05 червня 2018 року № 23-2204/14-18СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині включення земельної ділянки площею 15 га з кадастровим номером :01:004:0517;

- скасувати рішення від 20 серпня 2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором Яжемчук О.А. за індексним номером 42625637;

- зобов`язати Білозірську сільську раду повернути земельну ділянку площею 15 га з кадастровим номером 712498100:01:004:0517 до державної власності Черкаської районної державної адміністрації;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на його користь моральну шкоду в розмірі 1921 грн.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 04 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 липня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року скасовано та закрито провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.06.2020р. справу №707/234/19 передано для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.

09.07.2020р. адміністративна справа №707/234/19 надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду та передана шляхом автоматизованого розподілу на розгляд судді Білоноженко М.А.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15.07.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог, викладених у позовній заяві, зазначено що наказом відповідача 1 №23-2204/14-18СГ від 05 червня 2018 року, на виконання розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», передано до Білозірської сільської ради у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 613,4653 га, які розташовані в адміністративних межах Білозірської сільської ради та Ірдинської селищної ради, Черкаського району, Черкаської області згідно з актом приймання-передачі, відповідно до якого відповідач 1 передає з державної власності, а Білозірська сільська рада приймає у комунальну власність Білозірської сільської ради земельні ділянки згідно з додатком. Серед переданих земельних ділянок, зокрема у пункті 60 значиться кадастровий номер земельної ділянки :01:004:0517.

Позивач зазначає, що вказана земельна ділянка площею 15,0 га в адміністративних межах Білозірської сільської ради не є земельною ділянкою державної власності, оскільки була сформована за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 15,0 га з передачею йому нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв) в оренду терміном на 10 років (до моменту отримання їх власниками документів на право власності на земельні ділянки) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області. Зазначена технічна документація була розроблена ним на підставі розпорядження Черкаської райдержадміністрації № 342 від 14 грудня 2015 року. Державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі була проведена відповідно до «Порядку ведення державного земельного кадастру» затвердженного Постановою КМУ № 1051 від 17 жовтня 2012 року уповноваженим кадастровим реєстратором. Вважає, що відповідач 1, включаючи дану земельну ділянку до переліку діяв поза межами наданих повноважень, оскільки повноваження відповідача 1 щодо розпорядження землями державної власності розповсюджуються на нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки, а тому такі дії є протиправними. Наголошує, що зазначені обставини указують на незаконну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, проведену відповідачем 2 згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 42625637 від 20 серпня 2018 року.

Крім того, зазначає, що йому були завдані моральні страждання від неправомірної дії відповідача при внесенні до переліку земельних ділянок спірної земельної ділянки, наслідком чого стала відмова Білозірської сільської ради затвердити виготовлену за його замовленням технічну документацію, у зв`язку з чим ним було затрачено значний час на звернення до суду для відновлення своїх прав, в зв`язку із чим просить стягнути з відповідача 1 на його користь моральну шкоду, завдану суб`єктом владних повноважень протиправними діями у розмірі 1921 грн.

23.07.2020р., в межах строку встановленого судом, до суду від представника відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не обгрунтовані та зазначено про доцільність відмови в їх задоволенні. В обгрунтування заперечень проти задоволення позовних вимог представником відповідача 1 зазначено, що відповідно до пункту 4.13 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17 листопада 2016 року №308, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області наділене повноваженнями розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку визначеному законодавством на територі Черкаської області, у зв`язку із чим розпорядником спірної земельної ділянки на момент передачі її у комунальну власність було саме Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 1921 грн., зазначає, що позивач не надав будь-яких доказів завдання йому шкоди через яку він міг би понести моральні страждання, майнові витрати (лікування) та докази розладу стану здоров`я, у зв`язку із чим просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У строк встановлений судом та станом на дату прийняття рішення у даній справі відзив на позов від відповідача 2 до суду не надходив.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

У постанові апеляційного суду Черкаської області від 28 грудня 2017 року у справі №22-ц/793/2269/17 встановлено, що розпорядженням Черкаської районної державної адміністрації від 14 грудня 2015 року № 342 позивачу надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо передання нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв) загальною площею 15 га в оренду терміном на 10 років (до моменту отримання їх власниками документів на право власності на земельні ділянки) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в адміністративних межах Білозірської сільської ради.

Державне підприємство «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» розробило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 15 га з переданням нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв) в оренду на 10 років (до моменту отримання їх власниками документів на право власності на земельні ділянки) ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адмінмежах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 26 квітня 2018 року (а.с.29) державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0517 площею 15 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності - державна, що знаходиться в адміністративних межах Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області здійснена 10.08.2016р. на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) від 12 січня 2015 року.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05 червня 2018 року №23-2204/14-18СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» Білозірській сільській раді передано у комунальну власність, зокрема земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 15 га з кадастровим номером :01:004:0517, яка розташована в адміністративних межах Білозірської сільської ради.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 147392690 від 29 листопада 2018 року, державним реєстратором виконавчого комітету Білозірської сільської ради, Черкаською району, Черкаської області Яжемчук О.А., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 42625637 від 20 серпня 2018 року було внесено запис про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0517 площею 15,0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності - комунальна, яке виникло на підставі акту приймання-передачі земельних ділянок від 05 червня 2018 року б/н, наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05 червня 2018 року № 23-2204/14-18.

10 січня 2019 року Білозірська сільська рада Черкаського району Черкаської області на звернення позивача стосовно затвердження технічної документації із землеустрою на вищезгадану земельну ділянку повідомила таке: згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області від 05 червня 2018 року №23-2204/14-18 СГ зазначену земельну ділянку передано із державної в комунальну власність. Ця земельна ділянка сформована з кадастровим номером :01:004:0517, у зв`язку з чим немає необхідності затверджувати його технічну документацію.

Позивач вважаючи протиправним наказ Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області №23-2204/14-18 СГ та рішення державного реєстратора Яжемчук О.А. від 20 серпня 2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, звернувся із позовом до суду.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 04 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 04 липня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року скасовано та закрито провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.06.2020р. справу №707/234/19 передано для продовження розгляду до Черкаського окружного адміністративного суду.

09.07.2020р. адміністративна справа №707/234/19 надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду та передана шляхом автоматизованого розподілу на розгляд судді Білоноженко М.А.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 15.07.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 03.12.2020р. залишено позовну заяву ОСОБА_1 - без розгляду. За наслідками апеляційного оскарження, Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.02.2021р., ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року - скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

26.02.2021р. адміністративна справа №707/234/19 надійшла з Шостого апеляційного адміністративного суду до Черкаського окружного адміністративного суду та передана для розгляду судді Білоноженко М.А., Ухвалою суду від 03.03.2021р. дану справу прийнято до свого провадження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених ЗК України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи (підпункт 31 пункту 4 Положення).

Відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань, крім іншого, здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації; розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р Уряд прийняв рішення щодо питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад. Було доручено Держгеокадастру розпочати з 1 лютого 2018 року передачу усіх земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад, крім тих земельних ділянок, які не можуть бути передані у комунальну власність. У випадку якщо земельні ділянки не сформовані, Держгеокадастру доручається забезпечити їх формування шляхом інвентаризації.

Згідно зі ст. 117 Земельного Кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.

На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

При вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як уже встановлено судом, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-018 від 26 квітня 2018 року (а.с.29) державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :01:004:0517 площею 15 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності - державна, що знаходиться в адміністративних межах Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області здійснена 10.08.2016р. на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у натурі (на місцевості) від 12 січня 2015 року.

Спірним наказом відповідача 1 №23-2204/14-18СГ від 05 червня 2018 року «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» було передано Білозірській сільській раді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 613,4653 га, які розташовані в адміністративних межах Білозірської сільської ради та Ірдинської селищної ради Черкаського району Черкаської області згідно з актом приймання-передачі.

Також у наказі зазначено, що право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з актом приймання-передачі від 05 червня 2018 року відповідач 1 відповідно до наказу № 23-2204/14-18-СГ від 05 червня 2018 року передає із державної власності, а Білозірська сільська рада, Черкаського району, Черкаської області приймає у комунальну власність Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області земельні ділянки згідно з додатком.

Як вбачається з додатку до указаного акту (п. 60) земельна ділянка із кадастровим номером :01:004:0517 площею 15,0 га передана у комунальну власність Білозірської сільської ради.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 147392690 від 29 листопада 2018 року, державним реєстратором виконавчого комітету Білозірської сільської ради, Черкаською району, Черкаської області Яжемчук О.А., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 42625637 від 20 серпня 2018 року було внесено запис про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:004:0517 площею 15,0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності - комунальна, яке виникло на підставі акту приймання-передачі земельних ділянок від 05 червня 2018 року б/н, наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05 червня 2018 року № 23-2204/14-18.

Таким чином, до 20 серпня 2018 року (дати внесення запису про право власності на земельну ділянку з формою власності - комунальна, з кадастровим номером :01:004:0517), зазначена земельна ділянка перебувала у державній власності.

Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З урахуванням зазначених положень ст. 122 ЗК України, а також беручи до уваги, що передача спірної земельної ділянки державної власності (станом на дату прийняття оскаржуваного наказу) відбулась на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 31 січня 2018 року № 60-р, суд вважає необгрунтованим посилання позивача про відсутність повноважень у Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на передачу спірної земельної ділянки до комунальної власності Білозірської сільської ради та доходить висновку, що окаржуваний наказ прийнято відповідачем 1 у межах, спосіб та на підставі Закону.

Також, позивач в обгрунтування позовних вимог посилається на отримання ним дозволу на розробку документації із землеустрою щодо спірної земельної ділянки, однак суд зазначає, що надання такого дозволу є одним з етапів процесу отримання права власності чи права користування земельною ділянкою. Отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 06.05.2020р. у даній справі.

Крім того, суд зазначає що матеріали справи не містять жодних доказів, що свідчать про набуття позивачем права власності або права користування (оренди) спірною земельною ділянкою.

У даному випадку надання такого дозволу вказує про відсутність обтяжень щодо спірної земельної ділянки і не означає позитивного рішення уповноваженим органом про передачу у власність такої земельної ділянки після виготовлення проекту землеустрою, що виключає наявність порушеного права позивача, тому посилання позивача на незаконність наказу відповідача 1, у зв`язку з тим, що спірна земельна ділянка не є земельною ділянкою державної власності, оскільки державна реєстрація земельної ділянки була здійснена на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 15,0 га з передачею йому нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв) в оренду терміном на 10 років (до моменту отримання їх власниками документів на право власності на земельні ділянки) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої за межами населеного пункту в адміністративних межах Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області, судом не може бути прийнято до уваги в якості підстави для скасування оскаржуваного наказу.

Також із мотивів позову заявлених позивачем вбачається, що протиправні дії відповідача 1 стали відображенням зокрема у відмові Білозірської сільської ради затвердити виготовлену за його замовленням технічну документацію.

Оцінюючи вказане посилання суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» від 10 липня 2018 року № 2498-VIII, що набрав чинності з 01 січня 2019 року визначено, що право на передачу невитребуваних паїв та нерозподілених ділянок в оренду матимуть лише органи місцевого самоврядування - тобто, сільські, селищні, міські ради.

Таким чином, вбачається, що право передачі невитребуваних паїв та нерозподілених ділянок в оренду з 01 січня 2019 року надано органам місцевого самоврядування, відтак скасування спірного наказу, яким передано, в тому числі, запитувану позивачем земельну ділянку, із державної до комунальної власності, в контексті вищезазначеного посилання позивача, жодним чином не покладе на суб`єкта владних повноважень обов`язку затвердження розробленої позивачем технічної документації, оскільки обов`язок затвердити проект землеустрою та передати земельну ділянку у відповідного суб`єкта виникає у разі наявності всіх погоджень уповноважених органів відповідно до ст.186-1 ЗК України. Обставина ж передачі земельної ділянки з державної до комунальної власності не слугує підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про необгрунтованість позовних вимог щодо визнання незаконним наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 05 червня 2018 року № 23-2204/14-18СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині включення земельної ділянки площею 15 га з кадастровим номером :01:004:0517.

Щодо позовної вимоги про скасування рішення від 20 серпня 2018 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором Яжемчук О.А. за індексним номером 42625637, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 117 ЗК України, рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

З огляду на встановлену, в ході розгляду даної справи, правомірність оскаржуваного наказу, суд доходить висновку про відсутність підстав для скасування рішення про державну реєстрацію, оскільки його прийнято на підставі передбачених ст. 117 ЗК України рішення та акту приймання-передачі, відтак в задоволенні позовних вимог в цій частині та щодо зобов`язання Білозірську сільську раду повернути земельну ділянку площею 15 га з кадастровим номером 712498100:01:004:0517 до державної власності Черкаської районної державної адміністрації також належить відмовити.

З приводу позовної вимоги щодо стягнення з Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на користь позивача моральної шкоди в розмірі 1921 грн., суд зазначає наступне.

В обгрунтування вказаної вимоги, позивач зазначає, що йому були завдані моральні страждання від неправомірної дії відповідача при внесенні до переліку земельних ділянок спірної земельної ділянки, наслідком чого стала відмова Білозірської сільської ради затвердити виготовлену за його замовленням технічну документацію, у зв`язку з чим ним було затрачено значний час на звернення до суду для відновлення своїх прав, в зв`язку із чим просить стягнути з відповідача 1 на його користь моральну шкоду, завдану суб`єктом владних повноважень протиправними діями у розмірі 1921 грн.

Згідно зі ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до вимог статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства України, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі, інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4,5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, необхідно обґрунтування позивачем наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідача, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження заподіяння йому душевних страждань протиправними діями відповідача, що були предметом розгляду у даній справі, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача.

З огляду на зазначене, беручи до уваги відсутність доказів на підтвердження заподіяння йому душевних страждань протиправними діями відповідача, а також відсутності ознак протиправності рішень та дій відповідачів, встановлених в ході розгляду даної справи, суд доходить висновку про необгрунтованість позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, в задоволенні якої також належить відмовити.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи наведене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що відповідачі діяли в межах наданих їм повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з огляду на що в задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

У відповідності до положень ст. 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.А. Білоноженко