Справа № 240/12856/20
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/12856/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Панкеєва В.А.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

17 травня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Курка О. П. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу,

В С Т А Н О В И В :
В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідачів щодо ненарахування та невиплати йому одноразової грошової допомоги у сумі - 17620 гривень;

- зобов`язати Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплати йому одноразову грошову допомогу у сумі - 17620 гривень.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у сумі - 17620 гривень та зобов`язав Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у сумі - 17620 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив за безпідставністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач, Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України подало апеляційну скаргу, в якій просило суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач наголошує на тому, що відповідно п.3 глави 5 розділу 4 Інструкції про порядок виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України від 25.08.2018 року №558, зареєстрованим у Міністерстві юстиції від 23.07.2018 року за №854/32306, грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту не виплачується особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу і в добровільному порядку виявили бажання проходити військову службу за контрактом.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Оскільки предметом оскарження є рішення суду першої інстанції ухвалене у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 311 КАС України.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені наступні обставини справи.

29.0372018 між Головою Державної прикордонної служби України генерал-полковником ОСОБА_2 та підполковником ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб офіцерського складу строком на два роки з 25.04.2018 року до 24.04.2020 року. Контракт набирає чинності з 25.04.2018 року (а.с.20-21).

Згідно з витягом з наказу від 17.04.2020 року №368-ОС підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби за пп. «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас (а.с.7).

Згідно з витягом з наказу начальника регіонального управління Державної прикордонної служби України від 03.06.2020 року №104-ОС підполковника ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с.8).

05 липня 2020 року позивач звертався до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України та Житомирського прикордонного загону Державної прикордонної служби України із заявами, в яких просив нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту (а.с.22-23).

Листом від 10.07.2020 №11/449 Північне регіональне управління Державної прикордонної служби України повідомило, що відповідно до п.3 глави 5 розділу IV Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.08.2018 року № 558, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23.07.2018 року за № 854/32306, грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту не виплачується особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу і в добровільному порядку виявили бажання проходити військову службу за контрактом (а.с.24).

Житомирський прикордонний загін Державної прикордонної служби України листом від 21.07.2020 №160/11/44/37/М-173 повідомив позивача, що на момент укладення контракту він знаходився на фінансовому забезпеченні у Північному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України (а.с.25).

Не погоджуючись із такими діями відповідачів, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що посилання відповідача на наказ Міністерства внутрішніх справ України №558 від 25.08.2018 року, як на підставу для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги є протиправним.

Колегія суддів, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції і надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, враховує наступне.

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується відповідачем лише в частині задоволених вимог, суд апеляційної інстанції оцінку висновкам суду першої інстанції в частині відмовлених вимог не надає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, засади регулювання праці і зайнятості визначаються виключно законами України. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закону України № 2011-ХП) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно частини 2 статті 9 Закону України № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення .

01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704 9 (надалі - Постанова №704).

Згідно п.2 Постанови №704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пп.8 п.6 Постанови №704 виплачувати одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу після укладення ними першого контракту в таких розмірах: особам рядового складу - вісім розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам сержантського і старшинського (молодшого начальницького) складу - дев`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; особам офіцерського (середнього, старшого та вищого начальницького) складу - десять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Пунктом 8 Постанови №704 визначено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

При цьому варто зауважити, що Постанова №704 не містить будь-яких обмежень для офіцерів при отриманні одноразової грошової допомоги військовослужбовцям , після укладення ними першого контракту.

Так, судом встановлено, що 25 квітня 2018 року позивачем укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб офіцерського складу строком на один рік з 25.04.2018 року по 24.04.2020 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що Державна прикордонна служба України не виконала вимоги Закону України № 2011-ХІІ, Постанови № 704, умови контракту від 25.04.2018 року та не виплатила йому одноразову грошову допомогу після укладення першого контракту, передбачену Постановою №704 в сумі 17620 гривень.

Статтею 43 Конституції України проголошено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей регулюється законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.99 р. №2011-ХІІ.

Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яке визначає порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулює питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Зокрема, вказаним Положенням передбачено службу за контрактом та службу за призовом.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на наказ Міністерства внутрішніх справ України №558 від 25.08.2018 року, згідно якого після укладення першого контракту, грошова допомога не виплачується особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу і в добровільному порядку виявили бажання проходити військову службу за контрактом, оскільки даний наказ не узгоджується з вимогам Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008 про «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України».

Більше того, як вбачається з контракту, укладеного позивачем з Державною прикордонною службою України 25.04.2018 року не зазначено, що він є військовослужбовцем кадрової служби, а записано - військовослужбовець.

Відповідно до п. 242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Проте всупереч вимогам закону, позивача виключили зі списку особового складу без проведення остаточного розрахунку, а саме ненарахування та невиплату одноразової грошової допомоги після укладення першого контракту.

У постанові від 05.12.2019 року по справі № 295/5200/18 Верховний Суд зауважив, що під час розгляду цієї справи суди попередніх інстанцій, застосовуючи норми вищезазначеної Інструкції як спеціальні нормативно-правові акти, що визначають структуру та склад грошового забезпечення при нарахуванні та виплаті одноразової допомоги при звільненні, не врахували пріоритетності законів над підзаконними актами та дискреції держави щодо визначення порядку та розміру гарантій особам, які проходять військову службу.

Також постановою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 08.08.2019 року по справі № 802/955/17-а визначено, що частиною четвертою статті 9 Закону № 2011 -XII Міністру оборони України надано повноваження лише визначати порядок виплати грошового забезпечення, тоді як право визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби та види виплат військовослужбовцям, які включаються до складу місячного грошового забезпечення законом, не віднесено до його компетенції та може бути змінений лише законодавцем.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, зазначену у вказаних вище справах.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами не відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України. Колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції відносно того, що посилання відповідача на наказ Міністра внутрішніх справ №558 від 25.08.2018, як на підставу для відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги є безпідставним, що свідчить про обгрунтованість позовних вимог позивача.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судове рішення відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Постанова суду складена 17 травня 2021 року (у зв`язку з перебуванням суддів Білої Л.М. у період з 05.04.2021 року по 23.04.2021 року на лікарняному, а у період з 26.04.2021 по 30.04.2021 у відпустці, ОСОБА_3 у період з 05.05.2021 року по 14.05.2021 року у відпустці).

Головуючий Біла Л.М.

Судді Курко О. П. Гонтарук В. М.