Справа № 160/16054/20
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2021 року м. Дніпросправа № 160/16054/20
(суддя Верба І.О., м. Дніпро)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року в частині вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у справі №160/16054/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02 грудня 2020 року звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року позов задоволено повністю.

Суд, визнав протиправною та скасував вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 21.09.2020 року № Ф-310517-55 у розмірі 31360,25 грн, сформовану Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.

Зобов`язав Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , виключивши дані щодо наявності у неї недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати на сплату судового збору у розмірі 840,80 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн, разом 1840,80 грн. (а.с.61-67).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалити нове рішення в цій частині, яким стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань 4000 грн. витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що суд першої інстанції взагалі не дослідив питання витрат на адвоката та посилається на заперечення відповідача яких взагалі не було.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Як вбачається з поданої позивачем заяви, останній наводить розрахунок судових витрат:

- консультація, скарга до ДПС України, збирання доказів, підготовка та аналіз законодавства з

перспективи подання до суду позовної заяви щодо скасування боргу перед ГУ ДПС у Дніпропетровській області (1,5 год.) 1500 грн., строк виконання до 27.10.2020 року;

- написання та оформлення позовної заяви у Дніпропетровський окружний адміністративний суд,

подання до суду (2,5 год.) 2500 грн., 10 днів з моменту отримання відповіді ДПС України;

- підготовка, написання та оформлення відповіді на відзив відповідача, подання до суду (1 година)

1000 грн., термін виконання - за визначеною в ухвалі суду (а.с.3).

Відповідно до частин 1-5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати до матеріалів справи розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічний висновок висловив Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2018 року у справі №569/17904/17.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04, п. 269).

З метою отримання правової допомоги, позивачем було укладено договір про надання правничої допомоги №030152 від 24.10.2020 з адвокатом ОСОБА_2 (а.с. 29-30).

Пунктом 5.1 вищезазначеного договору визначено, що детальний перелік, а також розмір та порядок оплати Клієнтом Адвокату гонорару та фактичних витрат пов`язаних із виконанням цього договору, окремо обумовлюється сторонами та може визначатися додатковою угодою до цього Договору.

Згідно з пунктом 2 додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги №030152 від 24.10.2020 року сторони за цією Додатковою угодою домовились, що вартість послуг (гонорар) Адвоката за договором про надання правової допомоги становить 5000 грн. (а.с.31).

Згідно з меморіальним ордером №90366335.1 від 23.11.2020 року позивачем сплачено адвокату 5000 грн. за умовами договору №030152 від 24.10.2020 року (а.с.33).

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зауважує, що додатковою угодою №1 від 24.10.2020 року до договору про надання правничої допомоги №030152 від 24.10.2020 року сторони домовились, що за надання адвокатом послуг зазначених у цій угоді розмір правничої допомоги становить 5000 грн., однак доказів надання таких послуг, зокрема акта приймання-передачі сторонами суду не наданою.

Оскільки додаткова угода датована 24.10.2020 року, в той час як строк надання послуг, які має надати адвокат за договором №030152 від 24.10.2020 року становить до 27.10.2020 року, 10 днів з моменту отримання відповіді ДПС України та за строком визначеним в ухвалі суду, суд апеляційної інстанції зробив висновок, що ця додаткова угода не підтверджує факт надання послуг, а лише документує погодження сторонами суми за надання послуг адвокатом.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає, що ні договір надання правничої допомоги №030152 від 24.10.2020 року ні додаткова угода №1 від 24.10.2020 року взагалі не містять відомостей про те, що зазначені у додатковій угоді послуги повинні надаватися адвокатом саме у цій справі, однак суд першої інстанції на зазначені обставини взагалі не звернув уваги.

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що у суду першої інстанції були всі наявні підстави для зменшення розміру суми заявленої до відшкодування правничої допомоги, враховуючи наступне.

Так, зазначена справа є справою незначної складності, а тому написання позовної заяви та відзиву у цій категорії справ не потребує додаткових зусиль та знань, враховуючи і загальнодоступність судової практики з розгляду аналогічних справ, як наслідок зазначення адвокатом про витрату часу для написання позову 2,5 год. та відзиву 1 год. є завищеним.

Також, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в рахунок суми витрат за надання адвокатських послуг враховано скаргу до ДПС України, збирання доказів, підготовку та аналіз законодавства з перспективи подання до суду позовної заяви щодо скасування боргу перед ГУ ДПС у Дніпропетровській області, однак матеріали справи не містять доказів складення адвокатом скарги та доказів які в свідчили про вчинення адвокатом дій, зусиль на збирання доказів по цій справі.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у справі №160/16054/20 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року в частині вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у справі №160/16054/20 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 17 травня 2021 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко