Справа № 160/3278/20
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2020-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 року Справа № 160/3278/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ольвікс" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Ольвікс» (далі ТОВ «Ольвікс», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що документальна позапланова невиїзна перевірка, проведена відповідачем без дотримання положень Податкового кодексу України, а тому податкові повідомлення-рішення, винесені внаслідок такої перевірки підлягають скасуванню.
Ухвалою суду від 30.03.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідач надав до суду відзив, в обгрунтування якого зазначив, що проведена позапланова невиїзна документальна перевірка ТОВ «Ольвікс» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Продукт Груп» за період з 01.01.2017р по 31.12.2017року.
Аналізом даних ЄРПН, встановлено, що на адресу ТОВ "ОЛЬВІКС" у листопаді - грудні 2017 року від ТОВ "ПРОДУКТ ГРУПП" реалізовано: штукатурка цементно- вапнякова Polimin ШВ-1, дверний блок металопластиковий з 2-х камерним склопакетом з енергозберігаючим склом, віконний блок металопластиковий з 2-х камерним склопакетом з енергозберігаючим склом.
Результати дослідження діяльності ТОВ "ПРОДУКТ ГРУПП", вказують на те, що метою його створення є лише оформлення документообігу по нереальним господарським операціям для мінімізації сплати податкових зобов`язань іншим підприємствам, в т.ч ТОВ "ОЛЬВІКС".
Податкова адреса: бульвар Космонавтів, буд. 10А, м.Костянтинівка, Донецька область., відповідно до останньої поданої декларації з податку на додану вартість за січень 2018р.
Свідоцтво платника ПДВ 200348279 від 01.08.2017 анульовано 27.03.2019 з причини 22 - ненадання декларацій протягом року. звіт за формою 1-ДФ Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку - не подавався, тобто неможливо встановити кількільсть найманих працівників.
Фінансову звітність та Декларацію з податку на прибуток за 2017 рік не подано.
Відповідно до реєстраційних даних ТОВ "ПРОДУКТ ГРУПП" з 07.07.2017 по 08.05.2018 засновником, керівником та головним бухгалтером на підприємстві рахувалася ОСОБА_1 , якою й підписана декларація з податку на додану вартість за листопад-грудень 2017 року.
Аналізом ЄРПН в розрізі номенклатурних позицій за 2017 рік ТОВ "ПРОДУКТ ГРУПП" здійснює придбання великої кількості ТМЦ, що мають різноманітні характеристики та потребують застосування особливих умов їх транспортування та зберігання. Проте, їх обсяги та властивості не відповідають матеріально - технічним та технологічнім ТОВ "ПРОДУКТ ГРУПП" зокрема, придбані: свердла, замки, риба, мікросхеми, сир, пиво, а реалізовано: штукатурка, віконний блок металопластиковий, дверний блок металопластиковий та інше. Тобто, асортимент придбаної номенклатури не відповідає реалізованій.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області отримано вирок Індустріального районного суду м.Дніпра від 03.04.2019 по справі №202/790/19, яким ОСОБА_1 - визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.І ст.205 КК України.
Позивачем подано додаткові пояснення в обгрунтування яких зазначено, що вирок відносно ОСОБА_2 не може прийматись як належний доказ. Крім того, позивач надав суду всі первинні документи, які підтверджують реальність господарських операцій.
Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.
Повідомлення від 07.11.2019 №497 та копія наказу від 07.11.2019 № 1168-п надіслані на податкову адресу підприємства засобами поштового зв`язку.
Згідно п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг.
Згідно п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
Згідно п. 198.3 ст.198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг
Згідно п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Як встановлено судом, право на нарахування податкового кредиту виникло з взаємовідносин між позивачем та ТОВ «Продукт Групп».
Наявність господарської операції підтверджується наявністю належним чином оформлених первинних документів, які надані позивачем: договору поставки №19-11/2019 від 01.11.2017р.; видаткової накладної №1116/64 від 16.11.2017р., видаткової накладної №1121/12 від 21.11.2017р.; видаткової накладної №1201/63 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/64 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/65 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/66 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/67 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/68 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/69 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/70 від 01.12.2017р.: видаткової накладної №1201/71 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/72 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/73 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/74 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/75 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/76 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/77 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/78 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/80 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/81 від 01.12.2017р.; видаткової накладної №1201/34 від 11.12.2017р.; платіжного доручення №253 від 20.12.2017р.; платіжного доручення №254 від 20.12.2017р.; платіжного доручення №255 від 20.12.2017р.; платіжного доручення №256 від 20.12.2017р.; платіжного доручення №257 від 20.12.2017р.; платіжного доручення №258 від 20.12.2017р.; платіжного доручення №259 від 20.12.2017р.; платіжного доручення №260 від 20.12.2017р.; платіжного доручення №261 від 20.12.2017р.; платіжного доручення №262 від 20.12.2017р.; платіжного доручення №263 від 20.12.2017р.
При перевірці судом доказів по справі, встановлено, що первинні документи по своїй суті та оформленню відповідають нормам:
- Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-IV (із змінами та доповненнями);
- п.2. ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (із змінами та доповненнями);
- п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом. МФУ від 24.05.95р. № 88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95р. за №168/7043акону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року №996-XIV (із змінами та доповненнями);
- складені на паперових носіях під час здійснення господарських операцій з придбання товарів/послуг; - призвели до виникнення юридичних наслідків - змін в зобов`язаннях підприємства, проведення розрахунків та ін.; підтверджують факт придбання послуг.
Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченою (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.1 1 статті 201 цього Кодексу.
Жодних зауважень щодо наявності, повноти та оформлення наданих податкових накладних в Акті перевірки не зазначено.
Абзацом третім п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України встановлено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Щодо тверджень відповідача, відносно нереальності операцій позивача та ТОВ «Продукт Групп», суд не погоджується з ними, виходячи з наступного.
Згідно зі ст.1 Закону України від 16.07.1999р. №996-X1V «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричинити реальні зміни майнового стану платника податків.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України, п.п.14.1.27 Податкового кодексу України встановлено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
ТОВ «ОЛЬВІКС» здійснено розрахунок з ТОВ «Продукт Групп» за поставлений товар, що підтверджено платіжними дорученнями.
Таким чином, господарські операції ТОВ «ОЛЬВІКС» з придбання товарів у ТОВ «Продукт Групп» спричинили реальні зміни майнового стану першого шляхом зменшення суми грошових коштів Покупця внаслідок здійснення оплати за придбаний товар, тобто шляхом вибуття активів.
Виходячи з викладеного, у перевірених господарських операціях присутня визначальна ознака реальності господарських операцій - реальна зміна майнового стану платника податків Таким чином, придбання ТОВ «ОЛЬВІКС» товару у ТОВ «Продукт Групп» підтверджено належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, і, відтак, висновки Акту перевірки не відповідають фактичним обставинам.
В акті перевірки зазначається про нереальність здійснення фінансово-господарських операцій з ТОВ «Продукт Групп» оскільки у останнього відсутні в достатній кількості основні фонди, трудові ресурси тощо, наявність вироку суду, є результат аналізу податкової інформації ТОВ «Ольвікс», тощо. Зазначені висновки зроблені податковим органом на підставі лише даних податкової звітності підприємства-контрагента (постачальника).
Податковим органом не проведено жодної зустрічної перевірки з питання правомірності декларування підприємством-контрагентом податкових зобов`язань з урахуванням наданих для перевірки документів.
Отже, суб`єктивне мислення податкового органу «ставлення під сумнів проведення господарських операцій» не може бути підставою для позбавлення права платника податків на податковий кредит.
Фінансово-господарські взаємовідносини з ТОВ «Ольвікс» в повному Обсязі підтверджено необхідними та належним чином оформленими первинними документами. У відповідності до наведеного конституційного принципу в разі вчинення порушень ТОВ «Продукт Групп» норм податкового законодавства при формуванні податкового кредиту - саме вказаний суб`єкт господарювання повинен нести відповідальність, а не ТОВ «Ольвікс».
Чинне податкове законодавство не ставить в залежність право ТОВ « Ольвікс» на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету. Питання податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.
Крім того, згідно ст.61 Конституції України - юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Суд не погоджується з твердженнями відповідача, що існуванн вироку Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 03.04.2019 по справі №202/790/19, яким ОСОБА_1 - визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.205 КК України, дає право податковому органу вважати господарські операції нереальними.
Так, вказаним вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 03.04.2019 між прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області та обвинуваченою ОСОБА_2 .
Господарськи операції між ТОВ «Ольвікс» та ТОВ «Продукт Групп» у вказаному вирку не фігурують.
Між тим, сам факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій із урахуванням обставин, встановлених у вироках, які набрали законної сили.
Крім того, суд не може робити висновок про нереальність господарських операцій підприємства з контрагентами на підставі вироку, якщо в останньому немає жодних обставин, що підтверджували б факт безтоварності спірних господарських операцій, а також якщо встановлена у вироку обставина не має значення для податкового спору, тобто не стосується предмету доказування даної адміністративної справи.
Також, суд зазначає, що сама перевірка була проведена з порушеннями. Позивач не отримав копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
У відповіді на відзив відповідач лише згадав про те що документи були надіслані засобами поштового зв`язку. Доказів отримання позивачем наказу, відповідачем не надано.
Пунктом 75.1. ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Пунктом 75.1.2. ст.75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог Іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Пунктом 78.4. ст.75 ПК України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
За п.78.5 ст.75 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.
Пунктом 79.1 ст.79 ПК України встановлено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.
Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. За п.79.2. ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Згідно із ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
В ході розгляду адміністративної справи, судом встановлено, що відповідач діяв у порушення ч.2 ст.2 КАС України, і тому податкове повідомлення рішення підлягає скасуванню.
Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, з системного аналізу норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовна заява є обгрунтованою і підлягає задоволенню у повному обсязі.
Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 241 - 246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ольвікс" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова