Справа № 520/16659/2020
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Ніколаєва О.В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 р. Справа № 520/16659/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021, м. Харків, повний текст складено 26.01.21 по справі № 520/16659/2020 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) 23.11.2020 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФ України у Харківській області) в якому просить визнати протиправними дії ГУ ПФ України в Харківській області, які полягають у перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи з 54% грошового забезпечення з 01.01.2016; зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 77% грошового забезпечення з 01.01.2016, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2016 однією сумою; зобов`язати ГУ ПФ України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацією за несвоєчасну виплату пенсії з 01.01.2016, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішенням та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що рішення суду прийнято з неправильним застосуванням та порушенням норм матеріального права (статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 2, 7, 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"), процесуального права (ст.ст. 2, 6, 8, 36, 40, 72-78, 90, 242, 244, 246 КАС України). Стверджує, що оскаржуваним судовим рішенням та матеріалами справи не спростовується, що на день призначення йому пенсії (26.11.1999) саме вислуга років, а не загальний трудовий стаж, становила 29 років 01 місяць 20 днів. Вищевказані факти однозначно доводять, що пенсія за вислугу років йому призначена відповідно п. а ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції станом на 26.11.1999, а не на підставі п. б ч. 1 ст. 13 цього Закону. Надана відповідачем копія висновку про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років не містить підпису начальника пенсійного відділу ОСОБА_2 , конкретної дати його затвердження, гербової печатки ФЕУ УМВСУ в Харківській області, а головніше посилань на пункт, частину та статтю Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" на підставі яких призначена пенсія. Копія висновку, яка складена нібито у 1999 році має виправлення та дописки кульковою ручкою з посиланням на документи, які створені у 2000 році.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з тим, що судом першої інстанції оскаржуване рішення ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ України, перебуває на обліку у ГУ ПФ України в Харківській області та отримує з 26.11.1999 пенсію за вислугу років згідно Закону України №2262-ХІІ.

ГУ ПФ України у Харківській області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших осіб" від 21.02.2018 №103 (далі по тексту Постанова Кабінету Міністрів України №103) проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016, на підставі довідки уповноваженого органу, відсотковий розмір пенсії склав 54% грошового забезпечення.

Листом ГУ ПФУ у Харківській області від 04.11.2020 у відповідь на звернення позивача, вказало, що перерахунок пенсії позивача здійснено відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №103 та статті 13 Закону України №2262-ХІІ.

Не погоджуючись із таким розрахунком пенсії та розміром її виплати, позивач звернувся до адміністративного суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу відсотковий розмір пенсії, призначеної вперше склав 54% від грошового забезпечення та під час здійснення перерахунків не зменшувався, а тому відсутнє порушення суб`єктом владних повноважень прав позивача.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ.

Так, відповідно до ст. 43 Закону № 2262-ХІІ (в редакції Закону на момент призначення пенсії позивачу) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей обчислюються з грошового забезпечення цих військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу. При цьому для обчислення їм пенсій враховуються відповідні оклади за посадою, військовим чи спеціальним званням, процентна надбавка за вислугу років, надбавки за вчене звання і вчену ступінь, кваліфікацію і умови служби у порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 13 (пункт а та б) вказаного Закону у відповідній редакції пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

б) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ (пункт "б" статті 12): за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Порядок перерахунку пенсій особам, звільнених з військової служби, передбачено статтею 63 Закону № 2262-ХІІ (в редакції станом на момент перерахунку пенсії 01.01.2016), відповідно до якої перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Здійснивши порівняльний аналіз вказаних вище норм права, можна дійти висновку, що призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. В першому випадку (при призначенні пенсії) розмір пенсіїї встановлюється у відсотковому розмірі від грошового забезпечення, яке отримував пенсіонер на день звільнення з військової служби, а в другому випадку - у відсотковому розмірі від грошового забезпечення військовослужбовця за відповідною (аналогічною) посадою, з якої пенсіонер був звільнений з військової служби.

Втім як під час призначення, так і під час перерахунку пенсії незмінним показником має залишатися відсотковий розмір пенсії, визначений відповідно до вимог статті 13 Закону № 2262-ХІІ.

Отже, відсоткове співвідношення, установлене статтею 13 Закону України №2262-ХІІ, уже призначеної пенсії до складових грошового забезпечення (окладу) є сталим, оскільки визначається на день призначення пенсії, та не може бути зменшено при наступних перерахунках пенсії, в тому числі і в тому випадку коли стаття 13 Закону № 2262-ХІІ зазнала змін.

В той же час Закон № 2262-ХІІ не містить заборони збільшити відсотковий розмір пенсії в тому випадку, коли за додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку пенсії, виникнуть підстави для його збільшення.

Дослідивши зміст спірних правовідносин, зумовлене ними нормативно-правове обґрунтування спірних правовідносин, а також предмет позову, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем оскаржуються дії органу Пенсійного фонду, які полягають в перерахунку пенсії виходячи з 54 % грошового забезпечення з 01.01.2016, оскільки позивач вважає, що його право на перерахунок та призначення пенсії в розмірі 77 відсотків виникло ще в листопаді 1999 року. При цьому позивач не порушує в судовому порядку питання протиправності дій відповідача щодо помилкового визначення відсоткового розміру грошового забезпечення під час призначення та не надавши в подальшому додаткових документів, уважає, що відповідач під час перерахунку пенсії з 01.01.2016 мав самостійно за даними трудової книжки та інших документів, що знаходяться в матеріалах пенсійної справи, збільшити його відсотковий розмір пенсії з 54 % до 77 %.

У відповіді на відзив позивач деталізував свої вимоги, зазначивши про те, що на день призначення йому пенсії (26.11.1999) саме вислуга років, а не загальний трудовий стаж, становила 29 років 01 місяць 20 днів, з яких 09 років 11 місяців 27 днів є періодом його службового відрядження у складі військової частини залізничних військ №04559 з 09.04.1975 по 04.12.1981 р.р. (6 років 7 місяців 28 днів), який обрахований відповідно до п. г ч. 2, ч.ч. 4, 5 постанови Ради Міністрів СРСР від 15.12.1990 № 1290 як службова вислуга один місяць за півтора місяця; 19 років 01 місяць 23 дні (6993 дня) є сумою періодів строкової військової служби у лавах Радянської Армії (з 03.11.1972 по 08.01.1975 - 796 днів) та роботи на посадах начальницького складу органів Південного управління внутрішніх справ на транспорті (з 08.12.1982 по 25.11.1999 - 6197 днів).

У зв`язку з цим вважає, що пенсія за вислугу років йому має бути призначена відповідно п. а ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ в редакції станом на 26.11.1999 в розмірі 77 %, а не на підставі п. б ч. 1 ст. 13 цього Закону в розмірі 54 %.

Втім, колегія суддів зазначає, що згідно висновку про призначення пенсії за вислугу років з 26.11.1999 та розрахунку пенсії ОСОБА_1 визначено загальний стаж роботи 29 років та призначено пенсію в розмірі 54 % грошового забезпечення, відповідно до п. б ст. 13 Закону № 2262-ХІІ з розрахунку за загальний трудовий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний рік стажу понад 25 років - один процент відповідних сум грошового забезпечення. Вказаний висновок був складений органом, який на той час здійснював виплату та призначення пенсії - уповноваженим структурним підрозділом МВС України в області, оскільки функції з призначення та виплати пенсії особам, які отримують пенсію за нормами Закону № 2262-ХІІ згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року № 1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" передані до відповідача тільки з 01.01.2007.

Вказаний висновок позивачем не оскаржено в судовому порядку та, відповідно, на теперішній час позивачу призначена пенсія відповідно до п. б ст. 13 Закону № 2262-ХІІ. При цьому, станом на 01.01.2016 на момент проведення перерахунку позивачем не надано додаткових документів (довідок), які б зумовили у відповідача обов`язок збільшити відсотковий розмір пенсії на момент проведення перерахунку.

Отже, відсутні підстави вважати протиправними дії Пенсійного фонду, що полягають у перерахунку пенсії з 01.01.2016 в розмірі 54 % грошового забезпечення, а належним способом захисту порушених прав в контексті спірних правовідносин є оскарження в судовому порядку розрахунку стажу при призначення пенсії та висновку про призначення пенсії, адже спірні правовідносини виникли не з 01.01.2016 при перерахунку пенсії, а саме в момент призначення пенсії та полягають, на думку позивача, в невірному обчисленні спеціального військового стажу, до якого має бути зарахований період роботи позивача з 09.04.1975 по 04.12.1981 під час відрядження на будівництво комплексу підприємств будівельної індустрії Байкало-Амурської залізничної магістралі на станції Шиманівська на базі бригади військової частини залізничних військ № 04559.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що позивачем у даному випадку було обрано не належний спосіб захисту порушеного права, що є підставою для прийняття рішення про відмову в позові. Крім того, судом першої інстанції було вірно встановлено, що відповідач діяв у відповідності, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені нормами чинного законодавства, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, проте без належного мотивування висновку про невідповідність обраного позивачем способу захисту права, а тому оскаржуване рішення підлягає зміні в частині мотивування з підстав, встановлених судом апеляційної інстанції.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що надана відповідачем копія висновку про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років не містить підпису начальника пенсійного відділу ОСОБА_2 , конкретної дати його затвердження, гербової печатки ФЕУ УМВСУ в Харківській області та посилань на пункт, частину та статтю Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" на підставі яких призначена пенсія, не спростовує висновку суду апеляційної інстанції, адже з наявних в матеріалах справи документів в сукупності (розрахунку стажу, висновку про призначення пенсії, який містить всі необхідні підписи та дату затвердження, а також протоколи перерахунку пенсій) чітко вбачається, що позивачу призначена пенсія саме за п. б ст. 13 Закону № 2262-ХІІ з розрахунку загального трудового стажу 29 роки.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 по справі № 520/16659/2020 змінити з мотивів та підстав відмови в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов