Справа № 400/2611/20
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 р. справа № 400/2611/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомМиколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, вул. Потьомкінська, 17, м. Миколаїв, 54001

до відповідачатовариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ДАХУ", вул. Мічурина, 24 П, смт. Криве Озеро, Кривоозерський район, Миколаївська область, 55100

простягнення заборгованості в сумі 51 489,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі - позивач або Фонд) звернулось з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ДАХУ" (надалі - відповідач або ТОВ "ЦЕНТР ДАХУ"), в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 51 489,77 грн. з яких: адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю в розмірі 50 758,97 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій в розмірі 730,80 грн.

Позов обґрунтовано тим, що протягом 2019 року відповідач не працевлаштував інвалідів відповідно до нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, у зв`язку з чим до нього застосована адміністративно-господарська санкція, а в результаті її несвоєчасної сплати - нарахована пеня.

Судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 51-52).

Від відповідача до суду відзив не надходив, копія вищезазначеної ухвали, яку суд направив відповідачу, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ним отримана (а. с. 54).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачу було надано достатньо часу для надання відзиву на позов.

Суд розглянув справу відповідно до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) без проведення судового засідання, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Відповідач подав до Фонду звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік форми № 10-ПІ, в якому зазначив, що середньооблікова кількість штатних працівників на підприємстві становила - 39 осіб, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 3 особи, кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" - 2 особи (а. с. 11).

Згідно з наданим Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області переліку страхувальників, який був сформований на підставі електронної бази даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу у 2019 році у ТОВ "ЦЕНТР ДАХУ" становила 39 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність у ТОВ "ЦЕНТР ДАХУ" за 2019 рік становить 1 особа.

З метою усунення розбіжностей, виявлених Фондом у середньообліковій кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність при звірянні звітних відомостей, зазначених ТОВ "ЦЕНТР ДАХУ" у звіті форми № 10-ПІ за 2019 рік та у звіті, який відповідач подав до Пенсійного фонду, позивачем до відповідача направлений лист про усунення розбіжностей.

21.05.2020 року на адресу позивача від ТОВ "ЦЕНТР ДАХУ" надійшов лист, в якому відповідач повідомив, що на підприємстві у 2019 році працювало три особи, яким встановлено інвалідність, а саме ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2 ) та ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3 ), що відображено у щомісячних звітах про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. На підтвердження зазначеної інформації відповідачем до листа додані звіти ЄСВ за період з березня по грудень (включно) 2019 року та копії наказів "Про прийняття на роботу".

Позивач застосував до відповідача адміністративно - господарські санкції в сумі 50 758,97 грн., у зв`язку із незайнятим 1 робочим місцем, яке призначене для працевлаштування особи з інвалідністю, згідно із даними звіту за 2019 рік та у зв`язку із не сплатою до 15.04.2020 року адміністративно - господарських санкцій, нарахована пеня в сумі 730,80 грн.

Відповідно до ст. 19 Закону України від 21.03.1991 року № 875-ХІІ "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" (надалі - Закон № 875), для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, встановлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч. 9 ст. 19 Закону № 875, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Частиною 1 ст. 18 Закону № 875 передбачено, що забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Тобто, цією нормою визначено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування здійснюється двома шляхами: безпосереднє звернення інваліда до підприємства або звернення інваліда до державної служби зайнятості (з подальшим його направленням на підприємство, на якому є відповідні вакансії).

Відтак, ст. 18 Закону № 875 не встановлено правил, за якими підприємство було б зобов`язане самостійно здійснювати пошук осіб з інвалідністю для їх працевлаштування на своєму підприємстві.

Разом з тим, частиною третьою вказаної статті чітко визначені обов`язки підприємства, що використовує найману працю: виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст. 18-1 цього ж Закону пошук підходящої роботи для особи з інвалідністю здійснює державна служба зайнятості.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України від 05.07.2012 року № 5067-VI "Про зайнятість населення" передбачено, що роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Відповідно до пункту 5 Розділу І Порядку "Про затвердження форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" та Порядку її подання", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 року № 316 (у редакції від 07.02.2017 року), форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції щодо заповнення форми № 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів", затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10.02.2007 року № 42, форма № 10-ПІ (річна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів", що заповнюється за рік, поширюється на всі підприємства, установи і організації, у тому числі підприємства громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, у яких працює за основним місцем роботи від 8 і більше осіб.

Отже, вказане свідчить про наявність у роботодавця обов`язку виділяти та створювати робочі місця для осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, а також повідомляти уповноважені органи про наявність вакансій (форма 3-ПН), за наслідками розгляду яких компетентні органи направляють на підприємство осіб з інвалідністю для працевлаштування. Звіт форми № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, де датою відкриття є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладено новий трудовий договір з найманим працівником.

З матеріалів справи вбачається, що наказом від 03.06.2019 року № 12- (а. с. 19) відповідачем прийнято на посаду двірника - ОСОБА_1 .

Наказом від 18.07.2019 року № 20- (а. с. 18) відповідачем прийнято на посаду підсобного працівника - ОСОБА_2 .

Наказом від 13.11.2019 року № 31- (а. с. 17) відповідачем прийнято на посаду підсобного працівника - ОСОБА_3 .

Отже, у ТОВ "ЦЕНТР ДАХУ" у 2019 році працювало три особи з інвалідністю.

При цьому, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є особами з інвалідністю ні Фондом, ні ТОВ "ЦЕНТР ДАХУ" не надано, разом з цим, цей факт позивачем не заперечується.

Як встановлено судом з наданих звітів ЄСВ, за період з березня по грудень 2019 року, на підприємстві відповідача протягом 2019 року особи з інвалідністю працювали в наступні періоди (а. с. 21-40):

1) ОСОБА_3 - з березня по травень 2019 року (у травні 15 днів) та з 14.11.2019 року по 31.12.2019 року, всього: 4 місяці;

2) ОСОБА_2 - з 19.07.2019 по 31.12.2019 року, всього: 5 місяців 13 днів;

3) ОСОБА_1 - з 04.06.2019 року по 31.12.2019 року, всього: 7 місяців.

Відповідно до пункту 3.2.5 Інструкції щодо заповнення форми № 10-ПІ, (поштова-річна) "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів", затвердженою наказом Мінпраці України № 42 від 10.02.2007 року та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.02.2007 року, середньооблікова чисельність працівників за період з початку року (в тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової чисельності працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно та діленням одержаної суми на кількість місяців 12 (тобто місяців).

Згідно з п. 3.4 Інструкції, данні щодо середньооблікової кількості штатних працівників, облікового складу (рядок 01), середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (рядок 02), та кількість осіб з інвалідністю, які повинні працювати на робочих місцях (рядок 03), відображається в цілих одиницях. Якщо при обчисленні виникає дробове число, його необхідно округлити до цілого (якщо після коми число 5 і більше, то воно обчислюється в бік збільшення).

З відомостей звітів ЄСВ за період з березня по грудень 2019 року, поданих відповідачем, вбачається, що особи з інвалідністю були працевлаштовані у 2019 році протягом повних 13 місяців.

З урахуванням зазначеного, отримано наступний коефіцієнт: 13 місяців / 12 місяців (2019 рік) = 1,33, що шляхом математичного округлення дорівнює 1 особі, при нормативі штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" - 2 особи.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства, норматив робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю протягом звітного 2019 року відповідачем не виконано.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.09.2020 року у справі № 1.380.2019.003534 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/91503964).

Окрім того, як встановлено судом, відповідач не подав до центру зайнятості звітність форми № 3-ПН з інформацією про наявність вакансії для осіб з інвалідністю.

На підтвердження зазначеного свідчить лист Кривоозерської районної філії Миколаївського обласного центру зайнятості від 19.06.2020 року, згідно якого ТОВ "ЦЕНТР ДАХУ" у 2019 році не подавало форми звітності 3-ПН про можливе працевлаштування осіб з інвалідністю (а. с. 12).

Верховний Суд у постанові від 26.11.2020 року у справі № 805/3032/17-а дійшов наступного висновку: "... Юридична відповідальність у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або в разі порушення роботодавцем вимог частини 3 статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», а саме: не виділення та не створення робочих місць, не надання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів, або у разі порушення роботодавцем вимог частини 3 статті 17, статті 18, частини 2, 3 та 5 статті 19 Закону № України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, є звіт форми № 3-ПН."

Згідно із ст. 20 Закону № 875, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації, громадські організації інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені, що обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Частиною другою статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем не було вжито усіх необхідних дій для працевлаштування у 2019 році визначеної нормативом кількості осіб з інвалідністю, не надано до центру зайнятості інформації про попит на робочі місця, на які можливе працевлаштування інвалідів (звітність форми № 3-ПН), а тому Фондом правомірно застосовано до відповідача адміністративно-господарські санкції та нараховано пеню за порушення термінів сплати таких санкцій.

Таким чином, позовні вимоги належить задовольнити.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Потьомкінська, 17, м. Миколаїв, 54001, ) до товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ДАХУ" (вул. Мічурина, 24 П, смт. Криве Озеро, Кривоозерський район, Миколаївська область, 55100, ) задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЦЕНТР ДАХУ" (вул. Мічурина, 24 П, смт. Криве Озеро, Кривоозерський район, Миколаївська область, 55100, ) на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Потьомкінська, 17, м. Миколаїв, 54001, ) заборгованість в сумі 51 489,77 грн. (п`ятдесят одна тисяча чотириста вісімдесят дев`ять гривень сімдесят сім копійок), з яких: адміністративно-господарські санкції за невиконання нормативу з працевлаштування осіб з інвалідністю в сумі 50 758,97 грн. (п`ятдесят тисяч сімсот п`ятдесят вісім гривень дев`яносто сім копійок) та пеня за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій в сумі 730,80 грн. (сімсот тридцять гривень вісімдесят копійок).

3. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз