Справа № 200/4388/21
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 р. Справа№200/4388/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2021 року на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації, в якій просить суд:

- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації в наданні державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 ;

- скасувати рішення Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації №190 від 02.04.2020 про відмову в призначенні соціальної допомоги: допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачену ст. 10 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми".

Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 березня 2020 року вона звернулась до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації із заявою про призначення державної допомоги при народженні дитини в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на теперішній час жодної виплати не отримала. На адвокатський запит №29 від 25 березня 2021 року було отримано відповідь відповідача за №13-04/2478 від 5 квітня 2021 року, в якій зазначено, що 10 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, а саме виплати допомоги при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утвореною Волноваською райдержадміністрацією №190 від 2 квітня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні допомоги. В подальшому, на підставі вищевказаного рішення комісії (витяг з протоколу №190), управлінням 7 квітня 2020 року прийнято рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги (при народженні дитини) ОСОБА_1 . У відповіді та в додатках до неї не зазначена причина відмови.

Вважає, зазначене рішення відповідача щодо відмови їй в наданні державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправним. Рішення про відмову у призначенні їй допомоги порушує право дитини на соціальний захист, а тому підлягає скасуванню.

29квітня 2021 року через відділ документообігу та обліку звернень громадян (канцелярію), відповідачем надано відзив на адміністративний позов, в якому він просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначає, що 10 березня 2020 року ОСОБА_1 , як внутрішньо переміщена особа в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до управління із заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Відповідно до вимог Порядку №365, з метою перевірки достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, представником структурного підрозділу управління було здійснено перевірку за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, 30.03.2020 при перевірці фактичного місця проживання зазначеного у довідці, ОСОБА_1 разом з дитиною були відсутні, в зв`язку із чим було залишено повідомлення про необхідність протягом трьох робочих днів з дати складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї з`явитися до управління.

Позивачка до управління для проходження ідентифікації не з`явилася, не повідомивши причини неявки. Так, відсутність позивача за адресою фактичного місця проживання (зазначеної у довідці) та неявка до управління, неповідомлення про причини неявки до управління є обставинами, що підтверджують відсутність/не мешкання особи на території підконтрольній владі України, що в свою чергу унеможливлюють прийняття рішення про призначення державної допомоги при народженні дитини.

Відповідно до вимог Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року №365, на підставі акту обстеження, відсутності повного пакету документів, а також за наявності інформації з системи «Аркан» від 6 квітня 2020 року про виїзд ОСОБА_1 з 10 березня 2020 року на територію непідконтрольну владі України, рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №190 від 2 квітня 2020 року, утвореною Волноваською райдержадміністрацією, ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні соціальної допомоги.

Управління є суб`єктом владних повноважень, який діє на підставі Положення про управління соціального захисту населення, в межах наданих повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В зв`язку з цим, керуючись рішенням комісії, 7 квітня 2020 року управлінням було прийнято рішення про відмову в призначенні державної допомоги ОСОБА_1 при народженні дитини/а.с.36-39/.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін /а.с.19/.

Відповідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено таке.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України НОМЕР_1 /а.с.5-7/.

Згідно з копією свідоцтва про народження від 12липня 2019 року серія НОМЕР_2 позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 народила ОСОБА_2 , місце народження м. Донецьк, актовий запис від 12 липня 2019 за №95/а.с.9/.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 мають довідки від 10 березня 2020 №1438-, №1438- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, місце проживання яких зареєстровано на території проведення антитерористичної операції (м. Донецьк), а фактичне місце проживання/перебування - на території України (Волноваський район, смт. Донське), що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб/а.с.8,10/.

ОСОБА_1 звернулася до УСЗН із заявою від 10 березня 2020 року №661/3 про призначення допомоги при народженні дитини/а.с.43-44/.

До суду надана копія акта №80402 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, в якому зазначено щодо 30 березня 2020року залишене повідомленняпозивачці/а.с.42/.

Також до суду наданий витяг з результатом перевірки позивача в системі "Аркан", з якого випливає, що позивач 10 березня 2020 року здійснила повернення і виїздна територію непідконтрольну українській владі/а.с.45/.

Згідно з витягом з протоколу комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам №190 від 2 квітня 2020 року вирішено відмовити в призначенні соціальних виплат ОСОБА_1 /а.с.40/.

Рішенням УСЗН від 7 квітня 2020 року позивачу відмовлено в призначенні допомоги при народженні дитини згідно з витягом з протоколу №190 комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 2 квітня 2020 року/а.с.41/.

Листом відповідача №13-04/2478 від 5 квітня 2021 року, адвоката позивача повідомлено про те, що рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам№190 від 2 квітня 2020, утвореною Волноваської райдержадміністрацією, ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні допомоги. Також зазначено, що в подальшому на підставі рішення комісії (витяг з протоколу №190), управлінням 7 квітня 2020 року прийнято рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги/а.с.13/.

Позивач не погоджуючись із прийнятим рішенням Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про відмову в призначенні соціальної допомоги при народженні дитини звернулася до суду із даним позовом.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 3 Закону України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" (далі - Закон № 2811-XII)визначено, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: допомога при народженні дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону №2811-XII встановлено, що всі види державної допомоги сім`ям з дітьми, крім допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Відповідно до ч. 1 ст. 10 вказаного Закону передбачено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Приписами ст. 11 Закону №2811-XII передбачено, що допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки.

Орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини.

Також статтею 11 Закону №2811-XII передбачено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Вказані приписи Закону №2811-XII кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок №1751).

Згідно вимог ст. 23 Закону №2811-XII рішення органу, що призначає і здійснює виплату державної допомоги, може бути оскаржено у вищестоящих органах виконавчої влади або у судовому порядку.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам"установлено, що: призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296).

Пунктом 7 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 (далі - Порядок № 365), установлено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Пунктом 13 Порядку №365 передбачено, що комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2019 року у справі №226/79/17 погодився з тим, що підзаконний нормативно-правовий акт не може змінювати в бік звуження права громадян, які встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили. Також Верховний Суд зазначив, що Закон України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" не містить такої підстави для відмови у призначені допомоги, як відсутність особи за фактичним місцем проживання/перебування. <…> Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Варто зазначити, що допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. У цьому випадку відмова відповідача, в першу чергу, призводить до порушення інтересів дитини.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 591/610/16-а, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Верховний Суд у постанові від 2 травня 2018 року у справі № 226/318/17 зазначив, що Закон України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" не містить такої підстави для відмови у призначені допомоги, як відсутність особи за фактичним місцем проживання/перебування.

З огляду на викладене суд вважає, що з урахуванням інтересів дитини та встановлених судом обставин, позивач має право на призначення їй допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 .

Стосовно вимоги позивача про визнання протиправною відмови Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації в наданні державної допомоги при народженні дитини ОСОБА_1 , суд зазначає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки, самі по собі дії (відмова), результатом яких стало прийняття суб`єктом владних повноважень відповідного рішення не порушують прав позивача, а скасування спірного рішення є достатнім та належним способом захисту порушеного права позивача.

Позовні вимоги щодо скасування рішення Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації №190 від 02.04.2020 про відмову в призначенні соціальної допомоги: допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем рішення про відмову в призначенні соціальної допомоги: допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято 7 квітня 2020 року а не 2 квітня 2020 року, як помилково зазначає позивач.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого 7 квітня 2020 року рішення, яким позивачеві відмовлено в призначенні та виплаті допомоги при народженні дитини, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Щодо пропуску строку у звернення до суду із даним позовом з підстав обмежень, що зумовлені карантинними заходами направленими на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд враховує наступне.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням корона вірусної хвороби (COVID-19)» №540-ІХ від 30 березня 2020 року розділ VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" доповнено пунктом 1-1 такого змісту:

"1-1. Установити, що визначені статтею 6 цього Закону строки звернення щодо призначення державної допомоги сім`ям з дітьми продовжуються на період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, та один місяць після дати його завершення".

Згідно ч.5 ст.6 Закону №2811-XII про призначення державної допомоги чи про відмову в її наданні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і здійснює виплату державної допомоги сім`ям з дітьми, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Спірне рішення прийнято відповідачем 7 квітня 2020 року. Відомості щодо своєчасного направлення даного рішення позивачці та отримання його суду не надані.

Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" встановлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Станом як на час подання позивачем відповідного витягу так і на час розгляду даної справи, заходи щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби, передбачені карантином, тривають.

Враховуючи, що позивач про наявність спірного рішення дізналася із листа відповідача №13-04/2478 від 5 квітня 2021 року та запроваджений карантин на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусу COVID-19, яким встановлено ряд обмежень, суд вважає, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 19квітня 2021 року позивачеві відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі.

Частиною 2 ст. 133 КАС України визначено, якщо у строк, встановлений судом, судові витрати не будуть оплачені, позовна заява залишається без розгляду або витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VI, розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано, зокрема, фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, у місячному розмірі станом на 1 січня 2021 року становить 2 270 грн.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону №3674-VI, за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, суд вважає за можливе покласти судові витрати по сплаті судового збору на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи наведене вище, судовий збір у сумі 908грн. підлягає стягненню на користь Державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації (вул. Гагаріна, 36, м. Волноваха, 85700, ) про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації від 7 квітня 2020 року про відмову в призначенні соціальної допомоги: допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачену ст. 10 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми".

У задоволенні позовних вимог в іншій частині позову - відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження. Повне судове рішення складено та підписано 17 травня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов