Справа № 400/3989/20
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2021 р. справа № 400/3989/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., у порядку спрощеного позовного провадження, в письмовому провадженні, розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачівДепартаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, вул. Велика Морська, 38, м. Миколаїв, 54001 Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, вул. Мала Морська, 19, м. Миколаїв, 54001

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення невиплаченої грошової допомоги за період з 2017 р. по 2020 р. в розмірі 24 435,0 грн.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з позовом до Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації (надалі - відповідач 1), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо ненарахування та невиплати позивачу разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, у повному обсязі за період з 2017 року по 2020 рік;

- зобов`язати відповідача 1 нарахувати різницю невиплаченої суми разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, за період з 2017 року по 2020 рік, з розрахунку 5 розмірів мінімальної пенсії за віком, встановленої на відповідний рік у розмірі 24 435,0 грн.;

- стягнути з відповідача 1 невиплачену суму разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, за період з 2017 року по 2020 рік, з розрахунку 5 розмірів мінімальної пенсії за віком, встановленої на відповідний рік у розмірі 24 435,0 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває на обліку як учасник бойових дій, а отже, має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня в період з 2017 року по 2020 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком у відповідності до ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року № 3551-XII (надалі - Закон № 3551). Водночас, всупереч рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року № 3-р/2020, відповідач протиправно виплатив у 2017-2020 роках грошову допомогу у неповному розмірі.

Ухвалою від 23.09.2020 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Ухвалою від 23.09.2020 року суд зупинив провадження у справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у справі № 440/2722/20.

Провадження у справі поновлено ухвалою від 06.04.2021 року.

Ухвалою від 06.04.2021 року суд залучив до участі у справі належного відповідача, а саме Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (надалі - відповідач 2) в якості другого відповідача.

Від відповідачів до суду відзив не надходив. При цьому, згідно повідомлення про вручення, 10.12.2020 року уповноважений представник відповідача 1 отримав позов з додатками особисто в суді (а. с. 29-30), а відповідач 2 отримав ухвалу про залучення другого відповідача - 09.04.2021 року.

Згідно ч. 2 ст. 175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачам було надано достатньо часу для надання відзиву на позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

Позивач є учасником бойових дій (а. с. 11) та відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону № 3551 у 2017-2020 роках отримував щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учасник бойових дій.

Як вбачається з позову, позивач отримав щорічну разову грошову допомогу до 5 травня у 2017 році в розмірі 1 200,0 грн., у 2018 році - 1 265,0 грн., у 2019 році - 1 295,0 грн. та у 2020 році - 1 300,0 грн.

Вважаючи протиправною виплату щорічної допомоги у розмірі, передбаченому постановами Кабінету Міністрів України від 05.04.2017 року № 223, від 14.03.2018 року № 170, від 20.03.2019 року № 237, від 19.02.2020 року № 112, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Статтею 291 КАС України визначено особливості провадження у типовій справі, зокрема, згідно з частиною третьою цієї статті при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Оскільки дана адміністративна справа є типовою до зразкової справи № 440/2722/20, суд розглядає її з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 13.01.2021 року за результатами розгляду зразкової справи.

Згідно з ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон № 3551 визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Згідно з ст. 12 Закону № 3551 (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 року № 367) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Підпунктом "б" пп. 1 п. 20 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року № 107 ст. 12 Закону № 3551 викладено в такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

У подальшому рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення п. 20 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року № 107.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 3551, фінансування витрат, пов`язаних з введенням в дію цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів.

Статтею 17-1 Закону № 3551 визначено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Законом України від 28.12.2014 року № 79 "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин", який набув чинності 01.01.2015 року, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено п. 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України, з метою забезпечення виплати разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", Кабінетом Міністрів України щороку приймалися відповідні щодо окремого бюджетного року постанови, а саме: № 147 від 31.03.2015 року, № 141 від 02.03.2016 року, № 233 від 05.04.2017 року, № 170 від 14.03.2018 року, № 237 від 20.03.2019 року та № 112 від 19.02.2020 року, якими визначався, зокрема, розмір та порядок виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій.

Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року № 3-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення п. 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551 застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України прийшов до висновку, що встановлення зазначеним п. 26 законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Бюджетного кодексу України та Закону № 3551, що суперечить принципу верховенства права, встановленому ст. 8 Конституції України.

При цьому, у п. 2.2 мотивувальної частини вказаного рішення зазначено, що Бюджетний кодекс України не може вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Таким чином, з 27.02.2020 року застосовуються положення ст. 12 Закону № 3551 у редакції Закону № 367, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Водночас, пп. 1 п. 1 Постанови № 112 встановлено, що районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах: учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1390 гривень.

Отже, на час виплати позивачу у 2020 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон № 3551 і Постанова № 112.

Виходячи з визначених у ч. 4 статті 7 КАС України загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, слід застосовувати не Постанову № 112, а Закон № 3551, який має вищу юридичну силу.

Разова грошова допомога до 5 травня у 2020 році повинна виплачуватися особам, вказаним у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551, у розмірі, встановленому цими статтями у редакції Закону № 367.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що з 27.02.2020 року у позивача виникло право на соціальне забезпечення у редакції Закону № 3551, яка передбачала виплату разової грошової допомоги до 5 травня для учасників бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Частина 1 ст. 28 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України від 14.11.2019 року № 294 "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2020 року 1638 гривень.

Отже, виплата позивачу в 2020 році разової грошової допомоги до 5 травня в сумі 1 390,0 грн. з урахуванням приписів Постанови № 112, а не ст. 12 Закону № 3551, є неправомірною та свідчить про порушення його прав на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Належний спосіб захисту прав позивача визначено рішенням у зразковій справі № 440/2722/20.

З метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо ненарахування та невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язати відповідача 2 нарахувати та виплатити позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі передбаченому ч. 5 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2017-2019 роки та зобов`язання нарахувати різницю невиплаченої суми разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, за період з 2017 року по 2019 рік, з розрахунку 5 розмірів мінімальної пенсії за віком, встановленої на відповідний рік у розмірі 24 435,0 грн., є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки саме з 27.02.2020 року у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку, передбаченому редакцією Закону № 367.

Суд звертає увагу на те, що на момент проведення позивачу виплат щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як учаснику бойових дій, у 2017-2019 роках, норма пункту 26 розділу VІ "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України від 28.12.2014 року № 79-VІІІ) неконституційною не визнавалась, а положення постанов Кабінету Міністрів України № 223 від 05.04.2017 року, № 170 від 14.03.2018 року та № 237 від 20.03.2019 року, були чинними.

Отже, відсутні підстави для перерахунку разової виплати до 5 травня за 2017-2019 роки.

При цьому, суд зазначає, що перерахунок та виплата конкретної суми грошової допомоги відноситься до дискреційних повноважень відповідача в силу ст. 17-1 Закону № 3551, якою передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Таким чином, позовна вимога про стягнення невиплаченої суми разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, за період з 2017 року по 2020 рік, з розрахунку 5 розмірів мінімальної пенсії за віком, встановленої на відповідний рік у розмірі 24 435,0 грн., задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось, так як позивач на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації (вул. Велика Морська, 38, м. Миколаїв, 54001, ) та Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (вул. Мала Морська, 19, м. Миколаїв, 54001, ), задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (вул. Мала Морська, 19, м. Миколаїв, 54001, ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

3. Зобов`язати Департамент праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради (вул. Мала Морська, 19, м. Миколаїв, 54001, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій, за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. У задоволенні вимоги про зобов`язання Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації нарахувати різницю невиплаченої суми разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, за період з 2017 року по 2019 рік, з розрахунку 5 розмірів мінімальної пенсії за віком, встановленої на відповідний рік у розмірі 24 435,0 грн. - відмовити.

5. У задоволенні вимоги про стягнення з Департаменту соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації невиплаченої суми разової грошової допомоги, як учаснику бойових дій, за період з 2017 року по 2020 рік, з розрахунку 5 розмірів мінімальної пенсії за віком, встановленої на відповідний рік у розмірі 24 435,0 грн. - відмовити.

6. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз