Справа № 620/6564/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6564/20 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року (м. Чернігів, дата складання повного тексту - 21.01.2021) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо незарахування в загальний стаж періоду її роботи: на Носівському цукрокомбінаті з 17.09.1992 по 09.11.1992, з 01.08.1993 по 02.11.1993 та з 15.09.1994 по 11.11.1994, в Часниківській неповній середній школі з 01.09.1997 по 25.10.2002;

- зобов`язати відповідача зарахувати в загальний страховий стаж період її роботи: на Носівському цукрокомбінаті з 17.09.1992 по 09.11.1992, з 01.08.1993 по 02.11.1993 та з 15.09.1994 по 11.11.1994, в Часниківській неповній середній школі з 01.09.1997 по 25.10.2002 та призначити пенсію по інвалідності з 01.07.2020.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач має право на отримання пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки стаж її роботи складає понад 11 років. Разом з тим, на позивача не може бути покладено тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт наголошує, що у записах про звільнення, внесених до трудової книжки, за періоди роботи з 17.09.1992 по 09.11.1992, з 15.09.1994 по 11.11.1994 відсутні «читаємі» відтиски печатки підприємства, де здійснювався запис, тому їх неможна взяти до уваги. Крім того, запис трудової книжки №4 про звільнення засвідчений печаткою Носівського цукрового заводу, а враховуючи запис трудової книжки №3 позивача прийняли на роботу в Часниківський бурякопункт, тому відсутні підстави для зарахування до стажу роботи періоду з 01.08.1993 по 02.11.1993. При цьому, уточнюючі довідки позивачем до відповідача не подавались.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, з 01.07.2020 позивачу встановлено строково другу групу інвалідності (загальне захворювання), що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 16.07.2020 серії 12 ААБ №678438 (а.с. 6).

По досягненню 46 років позивач звернулась до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 29.10.2020 за №2500-0346-8/41788 ГУПФУ в Чернігівській області відмовило позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що у позивача недостатньо загального страхового стажу. При цьому, до загального страхового стажу не враховано періоди її роботи: з 17.09.1992 по 09.11.1992, з 15.09.1994 по 11.11.1994, оскільки в записах трудової книжки про звільнення з роботи відсутні «читаємі» відтиски печатки підприємства, де здійснювався запис; з 01.08.1993 по 02.11.1993, оскільки запис трудової книжки про звільнення з роботи №4 засвідчений печаткою Носівського цукрового заводу, а враховуючи запис трудової книжки №3 позивач приймалась в Чесноківський бурякопункт; з 01.09.1997 по 25.10.2002, оскільки в даті прийняття на роботу наявне виправлення, що не оговорено записами трудової книжки, тобто вбачається порушення законодавчих вимог щодо ведення трудової книжки під час її заповнення. Разом з тим, повідомлено, що зарахований позивачу загальний страховий стаж становить 9 років 6 місяців 19 днів (а.с. 13).

Вважаючи вказану відмову ГУПФУ в Чернігівській області протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявний у позивача страховий стаж роботи є достатнім та підтвердженим для призначення позивачу пенсії по інвалідності відповідно до положень Закону №1058.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 9 Закону №1058 в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058 встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Статтею 32 Закону №1058 установлено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років.

Аналогічні положення містяться у статті 25 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788).

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 вказаної статті Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У свою чергу, відповідно до статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно статті 62 Закону №1788 та частини першої статті 48 Кодексу законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Разом з тим, відповідно до положень Інструкції по порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, яка затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерством праці України, Міністерством юстиції України, Міністерством соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, трудова книжка заповнюється адміністрацією підприємства.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.2 Інструкції №58 встановлено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З наведених норм права вбачається, що трудова книжка заповнюється роботодавцем і на працівника не покладено обов`язок перевірки правильності її заповнення. Працівник не може нести відповідальність за правильність записів у його трудовій книжці.

Певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі №423/1881/17.

Як вбачається з матеріалів справи, період роботи позивача на Носівському цукрокомбінаті з 17.09.1992 по 09.11.1992, з 01.08.1993 по 02.11.1993 та з 15.09.1994 по 11.11.1994 і в Часниківській неповній середній школі з 01.09.1997 по 25.10.2002 підтверджено записами у трудових книжках серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 (а.с. 7-10).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що доводи відповідача про неможливість зарахувати періоди роботи позивача з 17.09.1992 по 09.11.1992, з 15.09.1994 по 11.11.1994 до загального страхового стажу, оскільки в записах трудової книжки про звільнення з роботи відсутні «читаємі» відтиски печатки підприємства, де здійснювався запис є необгрунтованими, оскільки трудова книжка заповнюється роботодавцем і на працівника не покладено обов`язок перевірки правильності її заповнення, працівник не може нести відповідальність за правильність записів у його трудовій книжці.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності доводів ГУПФУ в Чернігівській області про неможливість зарахувати до загального страхового стажу роботи позивача період з 01.08.1993 по 02.11.1993, оскільки запис трудової книжки про звільнення з роботи №4 засвідчений печаткою Носівського цукрового заводу, а враховуючи запис трудової книжки №3, позивач приймалась на Чесноківський бурякопункт, так як із запису №3 чітко вбачається прийом позивача на роботу на Чесноківський бурякопункт при Носівському цукровому заводі.

Додатково на підтвердження періоду роботи позивача з 01.09.1997 по 25.10.2002 в Часниківській неповній середній школі позивачем надано довідку відділу освіти Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області від 19.11.2020 №01-13/1256 (а.с. 11).

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із пунктом 4.2 Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Таким чином, наведеними нормами права передбачено право пенсійного органу на перевірку наданих пенсіонером документів для їх підтвердження.

Разом із тим відповідачем не надано належних і допустимих доказів того, що ГУПФУ в Чернігівській області зверталось до підприємств, у яких працював позивач або до архівної установи для підтвердження відомостей щодо спірних періодів роботи позивача. При цьому, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявний у позивача страховий стаж роботи є достатнім для призначення позивачу пенсії по інвалідності відповідно до положень Закону №1058.

Щодо позовної вимоги про призначення пенсії по інвалідності з 01.07.2020 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно вимог статті 34 Закону №1058 пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.

Відповідно до ст.34 Закону №1788 пенсії призначаються на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. Інвалідам - чоловікам старше 60 років і жінкам старше 55 років пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих інвалідів провадиться тільки за їх заявою.

Разом із тим, відповідно до п.2 ч.1 ст.45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності.

З матеріалів справи вбачається, що з 01.07.2020 позивачу встановлено строково другу групу інвалідності (загальне захворювання), що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 16.07.2020 серії 12 ААБ №678438.

23.10.2020 позивач звернулась до ГУПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

З вищевикладеного вбачається, що позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії поза межами встановленого ч.1 ст.45 Закону №1058 тримісячного строку, тому відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії з дати встановлення інвалідності (01.07.2020), пенсія призначається з дня звернення за пенсією (23.10.2020).

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року - змінити, виклавши абзац третій даного рішення в наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: на Носівському цукрокомбінаті з 17.09.1992 по 09.11.1992, з 01.08.1993 по 02.11.1993 та з 15.09.1994 по 11.11.1994, в Часниківській неповній середній школі з 01.09.1997 по 25.10.2002 та прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності згідно із частиною першою статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 23 жовтня 2020 року».

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 січня 2021 року - залишити без змін.

Про Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 14.05.2021.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна