Справа № 260/3189/20
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 травня 2021 року м. Ужгород№ 260/3189/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Марущак Г.Д.

учасники справи:

позивач не з`явився;

за участі представника позивача не з`явився;

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області представник Гаврішка Павло Володимирович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійною фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2020 року до Закарпатського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійною фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ), в якому просить суд: "1. Прийняти позовну заяву до розгляду; 2. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 08.05.2020 № 38 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області врахувати у страховий стаж ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 період його роботи в колгоспі "Дружба" з 12.03.1984 року по 31.12.1992 року; 3. Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Закарпатській області строк для виконання рішення та подання звіту про його виконання протягом 10 днів з дня набрання рішенням законної сили; 4. Стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати.".

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі, згідно статті 257 КАС України, якою розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року дану адміністративну справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, замінивши засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 січня 2021 року було закрито підготовче провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

Розгляд даної справи відкладався (оголошувалась перерва) у зв`язку з існуванням на те об`єктивних законодавчо встановлених підстав.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач безпідставно відмовив у зарахуванні до страхового стажу, зокрема, період його роботи в колгоспі "Дружба" з 12 березня 1984 року по 31 грудня 1992 року.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, в зв`язку з тим, що за результатом розглянутих документів позивача рішенням Головного управління № 38 від 08 травня 2020 року відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки страховий стаж роботи останнього становить лише 12 рік 5 місяців 14 днів, з необхідних 27 років, що є недостатнім для призначення пенсії. До страхового стажу роботи позивачу не враховані періоди роботу в колгоспі "Дружба" з 12 березня 1984 року по 31 грудня 1992 року. Роботу в колгоспі "Дружба" не зараховано, оскільки довідка № 12 від 30 квітня 2020 року видана даною організацією потребує перевірки в частині правильного відображення кількості відпрацьованих трудоднів вказаних в довідці, а отже прийнято рішення про відому в призначенні пенсії.

05 травня 2021 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача, відповідно до якої останній просив провести судовий розгляд без участі позивача та його представника (а.с.а.с. 129-133).

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд, враховуючи наявність достатньої кількості доказів у справі, а також строки розгляду вказаної справи, наявність правової позиції учасників справи щодо спірних правовідносин судом вирішено проводити розгляд справи у відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання. Відповідна ухвала зафіксована у протоколі судового засідання.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву та просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

04 травня 2020 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви ним було додано всі необхідні документи, в тому числі: трудову книжку серія НОМЕР_2 ; атестат; довідку про членство та роботу в колгоспі; довідку про заробітну плату; архівну довідку про заробітну плату; довідку про реорганізацію; довідку про проходження військової служби та інші документи.

Суд зазначає, що станом на дату звернення до пенсійного органу позивач досягнув 60 років.

Рішенням Відділу з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від № 38 від 08 травня 2020 року позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком за відсутності необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку (а.с. 13). Згідно вказаного рішення тривалість страхового стажу згідно записів трудової книжки, даних персоніфікованого обліку та інших даних документів, що підтверджують стаж, складає 12 років 5 місяців 14 днів. Період роботи в Зернорадгоспі "12 років Жовтня" з 23 квітня 1981 року по 29 жовтня 1981 року та з 01 травня 1982 року по 15 грудня 1982 року, оскільки записи трудової книжки містять виправлення, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; - період роботи в колгоспі "Дружба" за період з 12 березня 1984 року по 31 грудень 1992 року (понад 8 років стажу роботи), оскільки довідка № 12 від 30 квітня 2020 року видана даною організацією потребує перевірки в частині правильного відображення кількості відпрацьованих трудоднів вказаних в довідці, а отже прийнято рішення про відому в призначенні пенсії.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області було проведено перевірку достовірності видачі довідки про стаж роботи № 12 від 30 квітня 2020 року для обчислення пенсії ОСОБА_1 (а.с.а.с. 20-22).

Актом № 276 від 25 вересня 2020 року перевірки достовірності видачі довідки про стаж роботи у колгоспі "Дружба" встановлено, що дані про вироблені трудодні за 1984-1990 роки, що зазначені у довідці про кількість трудоднів (людиноднів) № 12 від 30 квітня 2020 року виданої для обчислення пенсії гр. ОСОБА_1 це дані, які зазначені у колонці "з початку року" з графи "сума" згідно книг-табуляграм за 12-й місяць 1984-1990 роках. Під час перевірки не було надано документів, де б зазначалось про встановлений мінімум людиноднів (трудоднів) для колгоспників у колгоспі Дружба (СТОВ "Дружба"). Даним актом також встановлено, що у книгах протоколів за 1984-1992 років немає записів про затвердження встановленого мінімуму людиноднів (трудоднів) для колгоспників, є записи тільки про рішення затвердити положення про оплату праці та норм виробітку. Таким чином, підтвердити достовірність видачі довідки про кількість трудоднів (людиноднів) № 12 від 30 квітня 2020 року виданої для обчислення пенсії гр. ОСОБА_1 неможливо. Оскільки записи в трудовій книжці позивача не містять відомості про те, чи виконував або не виконував позивач річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві, а підтвердити достовірність видачі довідки про кількість трудоднів (людиноднів) № 12 від 30 квітня 2020 року виданої для обчислення пенсії гр. ОСОБА_1 немає можливості то зарахувати до страхового стажу період його роботи в колгоспі "Дружба" з 12 березня 1984 року по 31 грудня 1992 року немає законних підстав (а.с.а.с. 82-84).

Вирішуючи даний спір, суд враховує такі обставини.

Як передбачено частиною третьою статті 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі по тексту - Закон України № 1058-ІV) цей Закон розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно із статтею 9 частиною 1 Закону України № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема пенсія за віком.

Статтею 26 частиною 1 Закону України № 1058-IV визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років

Положеннями статті 24 частин 1, 2 та 4 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До 01 січня 2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі по тексту - Закон України № 1788-ХІІ).

Статтею 62 частиною 1 Закону України № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено і Порядком № 637.

Згідно із записом № 16 трудової книжки серія НОМЕР_2 виданій позивачу 25 липня 1978 року, останній прийнятий на роботу в колгосп "Дружба" с. Стеблівка з 12 березня 1984 року водієм (наказ № 10 від 23 червня 1984 року). Згідно із записом № 17 позивач був звільнений з роботи по переводу в АТ "Дебют" (а.с.а.с. 17-19).

За твердженням відповідача період роботи у в колгоспі "Дебют" з 12 березня 1984 року по 31 грудня 1992 року не враховано, через відсутність встановлення мінімуму трудової участі та фактично відпрацьованих трудоднів.

Довідкою № 3 від 11 вересня 2020 року, виданою дирекцією СТОВ "Дружба" с. Стеблівка Хустського району встановлено, що в бувшому колгоспі "Дружба", с. Стеблівка виробіток мінімуму в період з 1966 року по 1990 рік був встановлений в рублях, а саме: з 1966 року по 1974 року - встановлений мінімум 120 крб. за рік, з 1975 по 1990 роки встановлений мінімум 250 крб., з 1991 по 26.02.2000 року встановлений мінімум 120л/днів за рік (а.с. 28).

Суд вказує на те, що записи у трудовій книжці позивача скріплені печатками підприємств, дефектів не мають та чітко містять відомості щодо роботи позивача в колгоспі "Дружба" у спірний період. А надавати уточнюючі довідки для підтвердження трудового стажу необхідно лише в разі коли відсутні відомості в трудовій книжці.

В даному випадку відповідачем не дотримано норм чинного законодавства, щодо врахування спірних періодів до трудового стажу для призначення пенсії по віку, а відтак відповідач в даному випадку діяв не в межах та не в спосіб встановлений чинним законодавством щодо визначення трудового стажу, який дає право позивачу на призначення відповідної пенсії.

Згідно статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Пенсійний орган повинен використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

В даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права на призначення йому пенсії за віком, у зв`язку з неможливістю пенсійного органу встановити відповідний стаж за наявності оригіналів трудової книжки яка є основним документом необхідним для його підтвердження.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу, що враховується для призначення пенсії віком, спірних періодів.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Статті 9 частиною 1 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 73 частинами 1 та 4 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 77 частиною 1 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 справи Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), від 01 липня 2003 року №37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити.

У відповідності до статті 382 частини 1 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду та вирішується на його розсуд.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, оскільки позивачем не наведено достатніх підстав та не надано належних доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду, яке, після набрання ним законної сили, є обов`язковим до виконання.

Застосоване судом законодавство використане в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійною фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 08.05.2020 № 38 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) врахувати у страховий стаж ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) період його роботи в колгоспі "Дружба" з 12 березня 1984 року по 31 грудня 1992 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 05 травня 2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 17 травня 2021 року.

СуддяС.Є. Гаврилко