Справа № 260/581/21
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2021-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2021 рокум. Ужгород№ 260/581/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 - в судове засідання не з"явився,

представник позивача: адвокат Романюк Ольга Петрівна,

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області - представник Іваницький Михайло Миколайович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 22 квітня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 17 травня 2021 року, у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці з 26 квітня 2021 року по 12 травня 2021 року включно.

18 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, якою просить: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати рішення № 40 від 07.08.2020 року «Про відмову у призначенні пенсії по віку відповідно до п. і ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу наступні періоди його роботи: з 07.05.1985 року по 29.11.1988 року в колгоспі «Дружба», з 15.12.1988 року по 24.02.2003 року в ЗАТ «Тересв`яський ДОК»; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням періодів його роботи: з 07.05.1985 року по 29.11.1988 року в колгоспі «Дружба», з 15.12.1988 року по 24.02.2003 року в ЗАТ «Тересв`яський ДОК» починаючи з часу набуття ним права на пенсію.

23 лютого 2021 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі.

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що основною підставою для відмови у призначенні пенсії Головне управління ПФУ в Закарпатській області вважає невідповідність довідки, виданої архівним відділом Тячівської райдержадміністрації № 07-04/436 від 19.06.2020 року, № 07-04/437 від 19.06.2020 року та № 21 від 12.06.2020 року записам у трудовій книжці ОСОБА_1 . В той час, у довідках не зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 не працював у зазначений період в ЗАТ «Тересв`янський ДОК» та колгоспі «Дружба», а вказано, що в архівному фонді ЗАТ «Тересв`янський ДОК» є відомості про те, що гр. ОСОБА_1 , 1960 р.н. працював на підприємстві, а саме: переведений з посади інженера- енергетика ВГЕ на посаду інженера у енергомеханічний відділ з 10.07.1992 року (наказ № 355-к від 30.07.1992 року). Крім того, у довідці про заробітну плату № 07-04/438 від 19.06.2020 року, яка видана на ім`я ОСОБА_1 про нарахування заробітної плати за грудень 1989 року та 1991 рік, де вказаний рік народження ОСОБА_1 - « 1960 р.н.», незважаючи на дану довідку, Пенсійним фондом зазначений період також не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 . В архівній довідці зазначено, що підтвердити нарахування заробітної плати та звільнення з роботи не має можливості так, як книги нарахування заробітної плати робітникам та книги наказів по особовому складу за вказані періоди на зберігання до архівного відділу не поступили. Крім того, в довідці про заробітну плату архівного відділу Тячівської райдержадміністрації № 07-04/437 від 19.06.2020 року, яка видана ОСОБА_1 , 1954 р.н. про нарахування заробітної плати за період з 1992 по 1998 pp., вказано помилково дату народження « 1954 р.н.», що також визнано Пенсійним фондом та зазначено у рішенні про відмову, де вказано, що дата народження помилково зазначена « 1954 р.н.». Крім того, звертають увагу суду, що у довідці № 07- 04/437 від 19.06.2020 року, яка видана ОСОБА_1 , зазначено адресу АДРЕСА_1 , тобто така ж як і зазначена у паспорті та є пропискою позивача, що також свідчить про те, що саме помилково зазначено не вірну дату народження у довідці № 07-04/437 від 19.06.2020 року, а саме: « 1954 р.н.», а має бути « 1960 р.н.». Позивачем надано копію наказу ЗАТ «Тересв`янський ДОК» № 825-к від 15.12.1988 року «Про прийняття на роботу ОСОБА_1 інженером-енергетиком відділу головного енергетика з 15.12.1988 року», що відповідає записам за № 5 трудової книжки ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 . Також, він є власником двох іменних акцій, згідно із сертифікатом акцій № 54-32 від 30.09.1994 року ЗАТ «Тересв`янський ДОК». Щодо періоду роботи у колгоспі «Дружба» з 1985 по 1988 pp., де на підтвердження запису роботи у трудовій книжці, ним додатково подано довідку з колгоспу «Дружба» № 21 від 12.06.2020 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 вступив до членів колгоспу у 1985 року та відповідно зазначені суми нарахованої заробітної плати за період з 1985 по 1988 pp. Дана довідка підписана керівником організації О.В. Бовт та затверджена печаткою, а, отже підтверджує як факт нарахування заробітної плати так і факт роботи ОСОБА_1 у зазначений період у колгоспі «Дружба». Тобто, зазначені довідки аж ніяк не спростовують ні факту роботи, ні записи, які внесені до трудової книжки ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вважає дії Головного управління ПФУ в Закарпатській області щодо відмови у призначенні пенсії протиправними, а прийняте рішення підлягає скасуванню. Записи про прийняття та звільнення з роботи є послідовними, вчинені за підписом відповідальних посадових осіб та скріплені печатками організацій, а тому не викликають сумніву у їх достовірності. Крім того, за період до 01.01.2004 року стаж зараховується згідно записів трудової книжки, які записані чітко, тобто без виправлень та підтверджуються підписом керівника та печаткою організації.

15 березня 2021 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого вказано, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 працював в колгоспі «Дружба» за період з 07.05.1985р. по 29.11.1988р. При цьому слід зазначити, що у трудовій книжці позивача та наданій довідці № 21 від 12.06.2020р. не зазначено кількості відпрацьованих трудо-днів (або людино-днів) за вказаний період та не вбачається, що позивач виконував, або не виконував річного мінімуму трудової участі у громадському господарстві, а отже не можливо підтвердити періоди роботи. Що стосується періоду роботи ОСОБА_1 в ЗАТ «Тересв`янський ДОК» з 15.12.1988р. по 24.02.2003р., просять суд, взяти до уваги те, що ЗАТ «Тересв`яиський ДОК» подав відомості про застрахованих осіб за звітні періоди : 1999 рік, 2000рік, 2001 рік, 2002 рік та 2003 рік, до системи персоніфікованого обліку "Індивідуальні відомості про застраховану особу", але у списках, як працюючий ОСОБА_1 не значиться. Просять суд, також звернути увагу і на той факт, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 самого ОСОБА_1 , що містяться в системі персоніфікованого обліку, відсутні будь-які дані про його період роботи в ЗАТ «Тересв`янський ДОК». Окрім того, звертають увагу суду на те, що: за результатами акту перевірки правильності повноти нарахування, своєчасності сплати збору до Пенсійного фонду №8 від 27.01.2003р. за перевіряємий період з 01.12.2000р. по 31.12.2002р. чисельність працюючих складала 182 чоловіки, донараховано загальну суму зобов`язання зі сплати збору 6143,31 гри., копія додасться; за результатами акту перевірки правильності повноти нарахування, своєчасності сплати збору до Пенсійного фонду №66 від 15.03.2002р. за перевіряємий період з 01.04.2003р. по 01.09.2003р. чисельність працюючих складала 92 чоловіки, при співставленні звітних і фактичних даних відхилень не виявлено. Таким чином, позивачу не була нарахована та виплачена заробітна плата, на яку в свою чергу не нараховувалися страхові внески, тому відсутні підстави зараховувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в ЗАТ «Тересв`янський ДОК». Звертають увагу суду і на те, що згідно довідок від 18.02.2003р. та від 13.03.2003р., що додані були до звітів, директором ЗАТ «Тересв`янський ДОК» був ОСОБА_2 , а в трудовій книжці запис про звільнення ОСОБА_1 завірений підписом ОСОБА_3 . Крім цього, архівні довідки видані архівним відділом Тячівської державної адміністрації за №07-04/436, №07-04/437 та № 07-04/438 від 19.06.2020р. також не підтверджують періоди роботи в ВАТ «Тересв`янський ДОК». Беручи до уваги те, що записи в трудовій книжці позивача не підтверджені первинними документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, тому і немає жодних правових підстав зарахувати до страхового стажу періоди роботи в колгоспі «Дружба» з 07.05.1985р. по 29.11.1988р., і в ЗАТ «Тересв`янський ДОК» з 15.12.1988р. по 24.02.2003р.

30 березня 2021 року позивачем подано відповідь на відзив в якому зазначив, що з 01.01.2004 року проводиться врахування даних персоніфікованого обліку до стажу роботи для призначення пенсії, а за період до 01.01.2004 року стаж зараховується згідно записів трудової книжки, які записані чітко, тобто без виправлень та підтверджуються підписом керівника та печаткою організації. Наступним безпідставним запереченням відповідача є також те, що «згідно довідок від 18.02.2003 року та від 13.03.2003 року, що були додані до звітів директором ЗАТ «Тересв`янський ДОК» був ОСОБА_2 , а в трудовій книжці запис про звільнення ОСОБА_1 завірений підписом ОСОБА_3 ». Звертають увагу суду, що відомості до трудової книжки заносяться керівником підприємства або уповноваженим ним органом до розділу «Відомості про роботу». Крім того, безпідставним є посилання відповідача на факт відсутності даних в індивідуальних відомостях про застраховану особу форми ОК-5 ОСОБА_1 , стверджуючи, що за період з 2000 по 2003 pp. проведені акти перевірок правильності повноти нарахування, своєчасності сплати збору до Пенсійного фонду № 8 від 27.01.2003 року та № 66 від 15.03.2002 року, де при співставленні звітних і фактичних даних відхилень не виявлено. Акти перевірок жодного відношення до даної справи не мають, оскільки ними встановлено лише співставлення по загальних бухгалтерських звітах по нарахованих та виплачених сумах заробітної плати, а жодних найманих працівників окремо у даних актах перевірено не було. Тобто, для того, щоб стверджувати про факт відсутності в індивідуальних відомостях про застраховану особу на ОСОБА_1 даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, Пенсійним фондом мала бути проведена перевірка щодо достовірності відомостей поданих до реєстру застрахованих осіб, а такої здійснено не було, а, отже і стверджувати, що, у зв`язку із відсутністю у системі персоніфікованого обліку даних на ОСОБА_1 зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії не можливо є безпідставним та протизаконним, а, отже не може бути взятим судом до уваги та як доказ по справі взагалі.

Під час розгляду справи по суті уповноважений представник позивача позов підтримала повністю, просила суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 31 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років, (а.с. 34).

07 серпня 2020 року Головне управління ПФУ у Закарпатській області рішенням про відмову у призначення пенсії № 40, ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії за вислугу років, оскільки за поданими документами для призначення пенсії страховий стаж становить 10 років 10 місяців 1 день. До стажу не зараховано час роботи в колгоспі «Дружба» з 07.05.1985р. по 29.11.1988р., оскільки у наданій довідці № 21 від 12.06.2020р. про роботу у колгоспі не вказано фактичної тривалості трудової участі у господарстві, а також не врахована робота в Тересвянському деревообробному комбінаті з 15.12.1988р. по 24.02.2003р., так як в архівних довідках про стаж № 07- 04/436 від 19.06.2020р. та заробітну плату № 07-04/437 від 19.06.2020р. вказаний помилковий рік народження « 1954р.н.» та відсутні відомості про роботу на цьому підприємстві у даних персоніфікованого обліку за 2000-2003р.р., (а.с 18).

Не погодившись із рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом

Згідно з статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законах України від 05.11.1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788) та від 09.07.2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058), зокрема, у статтях 1 і 8 відповідно.

Закон України "Про пенсійне забезпечення" відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій, спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих; та гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до статей 6, 7 Закону № 1788 особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788 постановою Кабінету Міністрів України затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Суд також враховує, що на момент внесення у трудову книжку позивача запису про прийняття на роботу була чинна Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.74 р. № 162 (далі - Інструкція № 162), де згідно п 2.2 у трудову книжку вноситься запис про роботу: прийом на роботу, перехід на іншу постійну роботу, звільнення.

Пунктом 2.3 Інструкції № 162 було визначено, що всі записи у трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, також по нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

На момент звільнення позивача в ЗАТ «Тересв`янський ДОК» діяла "Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників", затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 р. № 58, (далі - Інструкція № 58) .

Крім того, пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Згідно із пунктом 2.4. зазначеної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно із частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Оцінюючи докази, досліджені судом у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Як встановлено судом, позивачем при поданні заяви 31 липня 2020 року про призначення/перерахунок пенсії було надано трудову книжку НОМЕР_2 .

Згідно записів трудової книги позивача, встановлено наступне:

запис № 3 - 07 травня 1985 року - прийнятий на роботу інженером у колгосп «Дружба с. Стеблівка» (Нак. № 7 від 23 травня 1985 року);

запис № 4 - 29 листопада 1988 року - звільнений з роботи за власним бажанням (Нак. № 12 від 29 листопада 1988 року);

запис № 5 - 15 грудня 1988 року - прийнятий на посаду інженера - енергетика у відділ головного енергетика в Тересв`янський ДОК (Нак. № 825-к від 15 грудня 1988 року);

запис № 6 - 30 липня 1992 року - призначений на посаду інженера по водоканалізації (Нак. № 355-к від 30 липня 1992 року);

запис № 7 - 24 лютого 2003 року - звільнений з роботи по власному бажанню, ст.. 38 КЗпП України в Тересв`янський ДОК (Наказ № 8 к «а» від 24 лютого 2003 року); (а.с. 35-39).

Крім того, при зверненні до пенсійного органу надано:

- довідку № 21 від 12 червня 2020 року про те, що в колишньому колгоспі «Дружба» виробіток мінімуму був встановлений в рублях, а саме: з 1966 р. по 1974 роки - встановлений мінімум 120 крб. за рік, з 1975 по 1990 роки встановлений мінімум 250 крб., з 1991 по 26.02.2000 встановлений мінімум 120 л/днів за рік, (а.с. 46);

- довідку № 21 від 12 червня 2020 року про те, що колгосп «Дружба» реорганізований в Агропромислову спілку селян і фермерів «Дружба» 9.01.1992 року Протокол № 1 від 9.01.1992 року. Агропромислова спілка селян і фермерів «Дружба» реорганізовано в Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дружба» (СТОВ «Дружба») з 24.03.2000 року на підставі рішення зборів уповноважених, Протокол № 1 від 26.02.2000 року та Указу Президента «Про невідкладні заходи щодо реформування аграрного сектору економіки» від 03.12.1999 року, (а.с. 47);

- довідку архівного відділу Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської № 07-04/436 від 19 червня 2020 року про те, що документи ВАТ "Тересвянський ДОК" поступили на зберігання у незадовільному стані, причиною якого стало те, що під час паводків вони були затоплені водою і записи розмиті та аркуші у справах трухляві, уражені грибком. Накази з кадрових питань (особового складу) за всі роки майже відсутні: в поодиноких роках є справи, за один, інколи за два квартали, або взагалі тільки декілька аркушів, що дуже ускладнює, для працівників архіву, пошук та підтвердження стажу роботи робітникам підприємства. У зв`язку із вищенаведеним немає можливості підтвердити стаж роботи гр. ОСОБА_1 , 1960 року народження, а саме: прийом на роботу з 15.12.1988 р. та звільнення з роботи з 24.02.2003 р. немає можливості у зв`язку з тим, що Книги наказів по особовому складу ВАТ Тересвянського ДОКу, за вказаний період, на зберігання не поступили. Є відомості про переведення гр. ОСОБА_1 з посади інженера- енергетика ВГЕ на посаду інженера - енергетика у енергомеханічний відділ з 10.07.1992 р. (наказ № 355-к від 30.07.1992 року). У Книзі нарахування заробітної плати за 1989 р.( ЕРЦ) відсутні аркуші із січня по листопад. У Книгах нарахування заробітної плати (ЕРЦ та ІТР) за 1990 рік гр. та з червня 1996 р. ОСОБА_1 не рахується. Табельний № 1584. З 1992 року у вищеназваних Книгах гр. ОСОБА_1 записаний 1954 року народження, (а.с. 50);

- довідку № 21 від 12 червня 2020 року про те, що ОСОБА_1 працював у колгоспі «Дружба» (АПССФ «Дружба») з 01 травня 1985 року по 30 листопада 1988 року, (а.с. 51);

- відомості про кількість трудоднів (людиноднів), трудову участь у колгоспному виробництві ОСОБА_1 у СТОВ «Дружба», (а.с. 52);

- довідки про заробітну плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 № 21 від 12 червня 2020 року, від 19 червня 2020 року № 07-04/437, від 19 червня 2020 року № 07-04/438, (а.с. 53-55).

В даному випадку відповідач мав в розпорядженні трудову книжку позивача, в якій чітко по хронології відображено місце та роботу яку виконував позивач, наявний відтиск печатки, тому суд констатує що відповідач до обрахунку пільгового стажу ОСОБА_1 поставився формально та протиправно відмовив у зарахуванні спірних періодів з 07.05.1985 року по 29.11.1988 року в колгоспі «Дружба», з 15.12.1988 року по 24.02.2003 року в ЗАТ «Тересв`яський ДОК».

Враховуючи наведене, з урахуванням представлених суду письмових доказів, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено та не надано доказів на підтвердження правомірності своїх дій під час прийняття рішення, щодо відмови позивачу в призначенні пенсії.

Підсумовуючи наведене, суд доходить до висновку, що відповідачем порушено вимоги статті 19 Конституції України, користуючись, зокрема, наданими широкими межами розсуду та можливістю вибору різних способів та засобів для дотримання своїх зобов`язань, протиправно не враховано при підрахунку загального стажу позивача записи в трудовій книжці, щодо роботи з 07.05.1985 року по 29.11.1988 року в колгоспі «Дружба», з 15.12.1988 року по 24.02.2003 року в ЗАТ «Тересв`яський ДОК». Отже, відомості про трудовий стаж підтверджені основним документом та підтверджують спірний стаж роботи.

Суд, вирішуючи питання правомірності оскаржувального рішення крізь призму основних засад адміністративного судочинства, повинен дослідити, чи прийнято таке на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із прийняттям рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 40 від 07.08.2020 року «Про відмову у призначенні пенсії по віку ОСОБА_1 » відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то суд вважає, що необхідним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 40 від 07.08.2020 року «Про відмову у призначенні пенсії по віку ОСОБА_1 » відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

Оскаржуване рішення не відповідає критеріям визначеним ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є правомірними, а натомість вказують на те, що таке прийняте відповідачем необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що дає підстави для визнання його протиправним та скасування.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу наступні періоди його роботи: з 07.05.1985 року по 29.11.1988 року в колгоспі «Дружба», з 15.12.1988 року по 24.02.2003 року в ЗАТ «Тересв`яський ДОК» та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням періодів його роботи: з 07.05.1985 року по 29.11.1988 року в колгоспі «Дружба», з 15.12.1988 року по 24.02.2003 року в ЗАТ «Тересв`яський ДОК» починаючи з часу набуття ним права на пенсію.

Судом констатована протиправність відмови відповідача у формі рішення № 40 від 07.08.2020 року «Про відмову у призначенні пенсії по віку ОСОБА_1 », що полягала у неврахуванні до стажу роботи позивача період роботи з 07.05.1985 року по 29.11.1988 року в колгоспі «Дружба», з 15.12.1988 року по 24.02.2003 року в ЗАТ «Тересв`яський ДОК», чим порушено право позивача, яке гарантоване Конституцією на пенсійне забезпечення.

Як вже зазначалося судом, що 31 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за вислугу років, (а.с. 34).

На підставі даної заяви, 07 серпня 2020 року Головне управління ПФУ у Закарпатській області рішенням про відмову у призначення пенсії № 40 ОСОБА_1 відмовлено у призначені пенсії за вислугу років, оскільки за поданими документами для призначення пенсії страховий стаж становить 10 років 10 місяців 1 день. До стажу не зараховано час роботи в колгоспі «Дружба» з 07.05.1985р. по 29.11.1988р., оскільки у наданій довідці № 21 від 12.06.2020р. про роботу у колгоспі не вказано фактичної тривалості трудової участі у господарстві, а також не врахована робота в Тересвянському деревообробному комбінаті з 15.12.1988р. по 24.02.2003р., так як в архівних довідках про стаж № 07- 04/436 від 19.06.2020р. та заробітну плату № 07-04/437 від 19.06.2020р. вказаний помилковий рік народження « 1954р.н.» та відсутні відомості про роботу на цьому підприємстві у даних персоніфікованого обліку за 2000-2003р.р., (а.с 18).

Відповідно до пункту 1 статті 26 Закон №1058 починаючи з 01.01.2018 року, право на призначення пенсії мають особи після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу: з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року не менше 27 років.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, що діяли як офіційні особи.

Таким чином, для належного відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу наступні періоди його роботи: з 07.05.1985 року по 29.11.1988 року в колгоспі «Дружба», з 15.12.1988 року по 24.02.2003 року в ЗАТ «Тересв`яський ДОК» та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням періодів його роботи: з 07.05.1985 року по 29.11.1988 року в колгоспі «Дружба», з 15.12.1988 року по 24.02.2003 року в ЗАТ «Тересв`яський ДОК» починаючи з часу набуття ним права на пенсію.

Відповідно до частинами 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України та зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, наявність правових підстав для задоволення позову частково з мотивів, що зазначені вище у рішенні.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при поданні адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1816, 00 грн., що підтверджується квитанцією № 1 від 12 лютого 2021 року, (а.с. 22).

Таким чином, вказана сума судового збору підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 40 від 07.08.2020 року «Про відмову у призначенні пенсії по віку ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до загального трудового стажу наступні періоди його роботи: з 07.05.1985 року по 29.11.1988 року в колгоспі «Дружба», з 15.12.1988 року по 24.02.2003 року в ЗАТ «Тересв`яський ДОК».

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням періодів його роботи: з 07.05.1985 року по 29.11.1988 року в колгоспі «Дружба», з 15.12.1988 року по 24.02.2003 року в ЗАТ «Тересв`яський ДОК» починаючи з часу набуття ним права на пенсію.

5. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі судового збору 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

СуддяТ.В.Скраль