Справа № 160/2031/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року Справа № 160/2031/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Позивач звернувся до адміністративного суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання в п`ятиденний термін, що передбачений ч.1 ст.28 Закону України "Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності" запитуваної інформації на запит Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" від 23 грудня 2020 року за вих. №2121 та зобов`язати відповідача надати інформацію на його запит від 23 грудня 2020 року за вих.№2121.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що Первинною професійною спілкою «Правозахисники країни» до Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області засобами електронної пошти направлено запит від 23 грудня 2020 року за вих.№ 2121 з проханням надати інформацію. Відповідь на запит Сурсько-Литовською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області не надано. Ненадання відповідачем інформації на запит Профспілки, в п`ятиденний термін, перешкоджає діяльності останній в здійсненні своїх прав передбачених ст.28 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності». Первинна професійна спілка «Правозахисники країни», мала право на отримання в межах п`ятиденного терміну від Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, запитуваної інформації, згідно свого запиту від 23 грудня 2020 року вих. №2121, у зв`язку з чим, бездіяльність відповідача, позивач вважає протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2021 року було відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, після усунення позивачем 10.03.2021 року недоліків своєї позовної заяви, а саме: сплати судового збору у розмірі 2 270 грн. на виконання ухвали суду від 15.02.2021 року.
До суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що дійсно 28.12.2020 року до Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надійшов запит позивача щодо надання інформації з питань які випливають із трудових прав начальника адміністратора відділу ЦНАП Сурсько-Литовської сільської ради. Вказаний запит зареєстровано за вх.№29/2-12 від 28.12.2020 року. Відповідь на запит зареєстровано 31.12.2020 року за вих.№845/2-16 та у зв`язку з перебоями в роботі мережі Інтернет, новорічними святами та вихідними днями з 31.12.2020 року по 04.01.2021 року відповідь була направлена рекомендованим листом 04.01.2021 року, тобто в п`ятиденний термін згідно з ч.1 ст.28 Закону України "Про професійні спілки їх права та гарантії". Враховуючи викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Позивач своїм правом щодо надання відповіді на відзив на позовну заяву до теперішнього часу не скористався.
В силу ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
За викладених обставин, відповідно до вимог статей 258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що Первинною професійною спілкою «Правозахисники країни» до Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області направлено запит від 23 грудня 2020 року за вих.№ 2121 з проханням надати наступну інформацію, а саме:
1. Чи проводяться/проводились будь-які перевірки, службові розслідування, дисциплінарні провадження, тощо щодо ОСОБА_1 - начальника -адміністратора відділу ЦНАП Сурсько-Литовської сільської ради за період з 01.01.2020 по час формування відповіді, якщо так, то коли саме, на якій підставі, які результати перевірки, яке рішення прийнято, з долученням належно завірених копій документів, які це підтверджують;
2. Відомості про всі доходи нараховані та виплачені ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по час формування відповіді, з розшифруванням кожного елементу (структури) заробітної плати, помісячно;
3. Якщо у згаданий період були факти позбавлення (зменшення), встановлення зниженого розміру премії ОСОБА_1 , зазначте відповідні підстави, із зазначенням та дорученням всіх копій документів, які стали підставою для прийняття такого рішення, у тому числі належно завірену копію самого рішення;
4. Ким саме, у згаданий період, ініційовано питання позбавлення (зменшення), встановлення зниженого розміру премії ОСОБА_1 , з долученням копій документів;
5. Чи притягалась до дисциплінарної відповідальності, а також чи застосовувались заходи заохочення до ОСОБА_1 у період з 01.01.2020 по час формування відповіді, якщо так, то ким, коли саме, які заходи застосовувались.
Зазначений запит направлено засобами електронної пошти.
Позивач стверджує, що відповідь на вищевказаний запит Сурсько-Литовською сільською радою Дніпровського району Дніпропетровської області не надано.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.2 ст.34 Конституції України, кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Статтею 3 Закону України «Про інформацію» (далі - Закон №2657-XII) визначено, що основними напрямами державної інформаційної політики є: забезпечення доступу кожного до інформації; забезпечення рівних можливостей щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації; створення умов для формування в Україні інформаційного суспільства; забезпечення відкритості та прозорості діяльності суб`єктів владних повноважень; створення інформаційних систем і мереж інформації, розвиток електронного урядування; постійне оновлення, збагачення та зберігання національних інформаційних ресурсів; забезпечення інформаційної безпеки України; сприяння міжнародній співпраці в інформаційній сфері та входженню України до світового інформаційного простору.
Відповідно до ст.4 Закону №2657-XII, суб`єктами інформаційних відносин є: фізичні особи; юридичні особи; об`єднання громадян; суб`єкти владних повноважень. Об`єктом інформаційних відносин є інформація.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону №2657-XII, кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Приписами ч.1 ст.6 Закону №2657-XII передбачено, що право на інформацію забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та засоби масової інформації про свою діяльність і прийняті рішення; обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.
Частинами 1, 2 ст.7 Закону №2657-XII встановлено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.
Відповідно до ч.2 ст.19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI), запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Пунктами 1, 6 ч.1 ст.14 Закону №2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону №2939-VI, право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.
Згідно з п.2 ч.1 ст.5 Закону №2939-VI, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Статтею 1 Закону №2939-VI визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Статтею 13 визначено розпорядників інформації, а саме, згідно із ч.1 цієї статті, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
Частиною 1 ст.6 Закону №2939-VI визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.
Згідно з ч.2 ст.6 Закону №2939-VI, обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.40 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності», члени виборних органів профспілок, об`єднань профспілок, а також повноважні представники цих органів мають право: вимагати і одержувати від роботодавця, іншої посадової особи відповідні документи, відомості та пояснення, що стосуються умов праці, виконання колективних договорів та угод, додержання законодавства про працю та соціально-економічних прав працівників.
Частиною 1 статті 28 Закону України «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності», передбачено, що профспілки, їх об`єднання мають право одержувати безоплатно інформацію від роботодавців або їх об`єднань, державних органів та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів, а також інформацію про результати господарської діяльності підприємств, установ або організацій. Зазначена інформація має бути надана не пізніше п`ятиденного терміну.
Отже, наведені норми закону встановлюють право позивача на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав і законних інтересів.
Питання, яке висвітлювалося в запиті до Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області стосувалося членів Профспілки.
Як видно з матеріалів справи, 28.12.2020 року до Сурсько-Литовської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області надійшов запит Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" щодо надання інформації з питань які випливають із трудових прав начальника адміністратора відділу ЦНАП Сурсько-Литовської сільської ради ОСОБА_1 .
Вказаний запит зареєстровано за вхідним номером 29/2-12 від 28.12.2020 року.
Відповідь на запит зареєстровано 31.12.2020 року за вихідним номером 845/2-16.
04.01.2021 року відповідь була направлена рекомендованим листом відповідачем не адресу позивача, тобто в п`ятиденний термін згідно з ч.1 ст.28 Закону України "Про професійні спілки їх права та гарантії".
Факт надання відповіді на запит Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" від 23.12.2020 року за вих.№2121 підтверджується витягом з журналу вихідної документації Сурсько-Литовської сільської ради з записом за № 845/2-16, копією відповіді на запит за №845/2-16 від 31.12.2020 року, копією квитанції про відправлення рекомендованого листа на адресу Первинної професійної спілки "Правозахисники країни" від 04.01.2021 року.
Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v.Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
В силу пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без задоволення з викладених вище підстав.
З огляду на положення ч.1 ст.139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма