Справа № 140/17553/20
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2021-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/17553/20

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Матящук Л.Р.,

за участю представника позивача Ольховського М.В.,

представника відповідача Пантік О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з позовом до Управління Держпраці у Волинській області (далі - відповідач, Управління ) про визнання протиправним та скасування наказу від 23.11.2020 № 317-к "Про призначення ОСОБА_1 " та поновлення позивача на посаді начальника відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Управління Держпраці у Волинській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач з 17.03.2020 працювала на посаді начальника відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Управління Держпраці у Волинській області. 26.10.2020 нею було отримано повідомлення про зміну істотних умов державної служби. Відповідно до зазначеного повідомлення, і у зв`язку з зміною істотних умов праці, а саме затвердженням з 30.09.2020 нової структури Управління Держпраці у Волинській області та ліквідацією, відділи експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг були відсутні, їй було запропоновано обійняти одну з наступних посад: завідувача сектору ринкового нагляду; головного державного інспектора сектору ринкового нагляду.

27.10.2020 їй було роз`яснено вимоги статті 87 Закону України «Про державну службу» та наслідки неподання заяви про звільнення чи переведення на іншу посаду.

Позивачем 11.11.2020 подана заява переведення на посаду завідувача сектору ринкового нагляду (згідно запропонованих посад), у зв`язку зі зміною структури управління, на підставі якої 23.11.2020 наказом №317-К Управління Держпраці у Волинській області її було призначено на посаду завідувача сектору ринкового нагляду за переведенням з посади начальника відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг, на якій на даний час працює.

Однак, позивач вважає, що вказаний наказ є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки на момент повідомлення їй про зміну істотних умов праці відповідачем, останнім не було дотримано вимог статті 49-2 КЗпП України, оскільки їй не було запропоновано всіх наявних на той час вакантних посад, в тому числі завідувача сектору експертної роботи, на якій вона раніше працювала. Вказує на ту обставину, що вона повністю відповідала кваліфікаційним вимогам для даної посади. З врахуванням викладеного просила позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.01.2021 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. 15.03.2021 судом постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, продовжено строк підготовчого засідання та призначено у справі підготовче засідання на 14.00 год. 25.03.2021 року. 06.04.2021 ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.04.2021.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав та зазначив, що 26.10.2020 на адресу Управління надійшли нові структура Управління Держпраці у Волинській області від 30.09.2020, в якій відділ експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Управління Держпраці у Волинській області у складі Управління відсутній та штатний розпис, які вводилися в дію з 01.12.2020, у зв`язку з чим, передбачалося скорочення посади державної служби - начальника відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг Управління.

З врахуванням вимог Закону України «Про державну службу» та норм КЗпП України позивача було повідомлено про зміну істотних умов державної служби та запропоновано відповідно до затвердженої структури та кваліфікації одну з наступних вакантних посад: завідувача сектору ринкового нагляду, головного державного інспектора сектору ринкового нагляду.

Зазначені посади начальником Управління було запропоновано позивачу з врахуванням виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В» за 2020 рік, де позивачу виставлено негативну оцінку та результатами дисциплінарного провадження за результатами якого ОСОБА_1 оголошено догану (28.10.2020).

Крім того вважає, що відповідачем в повній мірі дотримано вимоги Закону щодо повідомлення позивача про наступні зміни істотних умов праці та припинення державної служби та запропоновано вакантні посади, які вона може зайняти.

11.11.2020 ОСОБА_1 особисто подано заяву із проханням перевести її на посаду завідувача сектору ринкового нагляду Управління Держпраці у Волинській області на підставі якої 23.11.2020 було видано наказ № 317-к про призначення ОСОБА_1 на посаду завідувача сектору ринкового нагляд та вона приступила до виконання посадових обов`язків. Звертають увагу на те, що на даний час посада, на яку просить поновити її позивач в управлінні відсутня. З врахуванням викладеного просять в задоволенні позов відмовити.

У поданій суду відповіді на відзив позивач ще раз підтвердила свою правову позицію щодо незаконності винесеного наказу.

У запереченні на відповідь на відзив представник відповідача наголосила на правомірності дій відповідача при винесенні оскаржуваного наказу та просила у задоволенні позову відмовити.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із підстав, викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, та просила в позові відмовити.

Заслухавши вступні слова представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що наказом №73-к від 16.03.2020 ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу експертної роботи ринкового нагляду та наданні адміністративних послуг з 17.03.2002 (а.с.4).

26.10.2020 на адресу Управління надійшли нова структура Управління та новий штатний розпис, які вводилися в дію з 01.12.2020 (а.с.53, 49-51), відповідно до яких вбачається, що ліквідовується відділ експертної роботи ринкового нагляду та наданні адміністративних послуг, та створюються сектори експертної роботи та надання адміністративних послуг і ринкового нагляду.

ОСОБА_1 26.10.2020 було вручено повідомлення про зміну істотних умов державної служби (а.с. 55).

27.10.2020 позивачу повідомлено про припинення державної служби, з роз`ясненням вимог статті 87 Закону України «Про державну службу» (а.с. 56).

11.11.2020 на ім`я начальника Управління подано заяву про переведення її на посаду завідувача сектору ринкового нагляду (а.с. 64).

На підставі поданої заяви, наказом № 317-к від 23.11.2020 «Про призначення ОСОБА_1 » її призначено з 01.12.2020 на посаду завідувача сектору ринкового нагляду за переведенням з посади начальника відділу експертної роботи, ринкового нагляду та надання адміністративних послуг, де і працює на даний час (а.с. 65-66).

Преамбулою Закону України «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII ) визначено, що цей Закон визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Відповідно до частини 1 статті 3 даного Закону визначено, що він регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Як встановлено частинами 2, 3 статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 87 Закону визначено, що підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Згідно частини 3 статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Переважне право на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

При скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Відповідно до частини 4 статті 36 Кодексу законів про працю України визначено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Частиною 1 статті 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

В другій частині даної статті визначено, яким категоріям працівників надається таке право при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.

Як вбачається із частин 1-3 статті 49 -2 КЗпП України визначено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Згідно частини 4 даної статті вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів; у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті; не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Позивач та її представник вказують на те, що даний наказ є протиправним, оскільки позивачу не було запропоновано всі вакантні на той час посади у новій структурі Управління, що є порушенням статті 49-3 КЗпП України.

Однак, із такими твердженнями суд не погоджується враховуючи наступне.

Суд зазначає, що відповідно до вимог законодавства, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва державного органу встановлена відповідна процедура, щодо звільнення працівників, переведення їх на рівнозначні посади.

У даному випадку повинно бути здійснено попередження працівника органом, де він працює, про наступне вивільнення, і лише після цього можна говорити про наступні етапи пов`язані із проходженням працівником державної служби, а саме пропонування вакантної посади.

Із матеріалів справи вбачається, що в даному випадку в Управлінні було затверджено нову структуру та штатний розпис, про що у строки визначені Законом попереджена позивач.

Наслідком попередження про наступне вивільнення та змін істотних умов праці стало написання позивачем заяви про переведення її на нову посаду та видання відповідного наказу про це.

Як вбачається із змісту даного наказу, позивач була призначена на дану посаду за власною заявою, шляхом переведення її з посади начальника відділу, який ліквідовувався на посаду начальника сектору ринкового нагляду (новостворений), яка є рівнозначною тій посаді, що вона займала. Позивач на даний час працює на займаній посаді.

Предметом спірних правовідносин є визнання протиправним та скасування наказу від 23.11.2020 № 317-к «Про призначення ОСОБА_1 ».

Підставами для його видання стали безпосередньо дії самої позивачки, так як нею самостійно була подана заява на переведення.

На даний час оспорюваний наказ є реалізованим, так як ОСОБА_1 за її згодою переведено на нову посаду.

Оспорюваний наказ видано у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу», зокрема статті 41, яка регламентує порядок переведення державних службовців.

Суд зазначає, що в даному випадку до спірних правовідносин не може бути застосовано стаття 49-2 КЗпП України, враховуючи наступне.

По - перше, видача спірного наказу не ґрунтувалася на нормах даної статті, а підстави для його видання є іншими. Норми вказані у спірному наказі та статті 49-2 КЗпП України регламентують різні за своєю суттю правовідносини.

По-друге, як вже зазначалося вище, на роботодавця покладається певний обов`язок щодо працевлаштування працівників при зміні істотних умов праці, при скорочення чисельності чи штату працівників, що ним і було зроблено.

У даному випадку питання щодо того, чи всі рівнозначні посади були запропоновані роботодавцем має значення тоді, коли пройшло звільнення працівника, і ним оспорюється відповідний наказ, чого в даному випадку немає.

Запропонувавши вакантну посаду ОСОБА_1 роботодавець виконав обов`язок, встановлений законом та надав працівнику право вибору - погодитися на запропоновану посаду чи ні.

Позивач не була позбавлена можливості на момент написання заяви з`ясувати наявність всіх вакантних посад в Управлінні та після цього вчиняти відповідні дії.

Подавши заяву на переведення, позивач фактично погодилася із запропонованою відповідачем посадою, чим завершила по відношенню до себе процедури пов`язанні із змінами істотних умов праці та структури Управління, визначених у повідомленнях 26.10.-27.10.2020 та засвідчила факт виконання відповідачем вимог статті 49-2 КЗпП України.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що статтею 49-2 КЗпП України визначає обов`язок роботодавця запропонувати працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, однак за наявності вибору рівнозначних посад, які можуть бути запропоновані працівникам, останній не позбавлений права вибору, яку посаду запропонувати працівнику з тих, що залишаються, з врахуванням попередньої роботи працівника. У даному випадку визначальним є дотримання прав працівника на залишення на роботі.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Аналізуючи вищевикладене, суд зазначає, що підставою для звернення до адміністративного суду є наявність у позивача порушених прав, свобод або інтересів зі сторони суб`єкта владних повноважень. В такому випадку порушені права підлягають захисту судом у спосіб, що дозволить відновити таке порушене право.

Як вбачається з матеріалів справи, будь-яких рішень, дій чи бездіяльності, які б порушували права, свободи чи її інтереси, відповідачем не приймалося та не вчинялося, а спірний наказ видано на підставі власноручно поданої позивачем заяви.

При цьому, позивачем не представлено доказів та не наведено фактів того, що відповідач своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю порушив його права, свободи чи інтереси, та що в нього виникло право на звернення до суду за їх захистом, а тому позовна вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Позивач просить зобов`язати відповідача вчинити дії, а саме: поновити її на посаді начальника відділу ринкового нагляду та надання адміністративних послуг.

Однак, суд зазначає, що для того, щоб зобов`язати відповідача вчинити певні дії, слід констатувати перед цим наявність в його діях, бездіяльності чи прийнятих рішеннях ознак протиправності, чого в даному випадку немає.

Крім того, на підставі оспорюваного наказу позивач була призначена на посаду завідувача сектору ринкового нагляду за переведенням, а не була звільнена з попередньої посади.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст.ст.241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Р.С. Денисюк

Повний текст рішення складено 17.05.2021