Справа № 360/615/21
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2021-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

18 травня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/615/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про накладення штрафу ВП № 60467497 від 14.12.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 у справі № 360/2685/19 зобов`язано управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 утворену заборгованість внаслідок зупинення виплати раніше призначеної пенсії за віком за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 та з 01.08.2018 по 31.01.2019.

У листопаді 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області ОСОБА_1 було профінансовано та виплачено пенсію за січень 2019 року у розмірі 9159,50 грн в межах суми стягнення за один місяць.

Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 року по 30.04.2018 року та з 01.08.2018 по 31.12.2018 у розмірі 137490,24 грн нараховано на виплатні відомості та включено до загальної потреби в коштах, що підтверджується роздруківкою з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії.

На виконання заходів щодо реалізації органами Пенсійного фонду України в Луганській області Стратегії модернізації та розвитку Пенсійного фонду України на період до 2020 року, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України №672-р від 14.09.2016, та на виконання листа Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 06.09.2018 №2301/05-03 з 10.09.2018 забезпечено виконання процесів призначення, перерахунку та виплати пенсій у підсистемі «Призначення та виплата пенсій - на базі електронної пенсійної справи» з формуванням виплатних документів в підсистемі ІКІС ПФУ ПВП-ЕПС.

На підставі чого відомості нарахування по виплаті пенсій та допомоги формуються у ППВП та виключно в електронному вигляді направляються до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 та з 01.08.2018 по 31.12.2018 у розмірі 137490,24 грн сформована та в електронному виді направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, що підтверджується роздруківкою з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії.

Згідно вказаної роздруківки управлінням направлялась інформація по заборгованості перед ОСОБА_1 у липні 2020 року, в подальшому щомісяця. Станом на листопад 2020 року пенсія за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 та з 01.08.2018 по 31.12.2018 у розмірі 137490,24 грн не профінансована.

Таким чином, позивачем були вжито конкретні заходи з метою виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 у справі № 360/3974/18.

З матеріалів справи вбачається, що управлінням вчинено всі залежні від нього дії для забезпечення виконання рішення суду у справі №360/2685/19. На остаточне виконання рішення суду впливають об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнюють виконання рішення боржником та які не залежать від його волевиявлення.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 14.12.2020 ВП №60467497 накладено штраф у розмірі 10200,00 грн за не виконання рішення суду у справі №360/2685/19.

24.02.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. спр. 50-51, 71-74) в якому відповідач просить суд відмовити у задоволені позову за необґрунтованістю.

В обґрунтування відзиву зазначено, що 31.10.2019 на виконання до Відділу надійшов виконавчий лист Луганського окружного адміністративного суду від 31.10.2019 № 360/2685/19 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 утворену заборгованість внаслідок зупинення виплати раніше призначеної пенсії за віком за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 та з 01.08.2018 по 31.01.2019.

01.11.2019 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60467497.

Листами від 19.11.2019 № 25068/03-22, від 11.11.2020 № 1216-03-8/9277 Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганській області повідомило, що у листопаді 2019 року ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області було профінансовано та виплачено пенсію за січень 2019 року у розмірі 9195,00 грн в межах суми стягнення за один місяць. Заборгованість по виплаті пенсії за період 01.04.2017 по 30.04.2018 та з 01.08.2018 по 31.12.2018 в розмірі 137490,24 грн нарахована на виплатні відомості та включено до загальної потреби в коштах. Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснено всі заходи для виконання рішення суду. Відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України від 13.12.2018 № 27-1 «Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсій у 2019 році» фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду. Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області не є розпорядником коштів та не має відповідних банківських рахунків. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014у № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам», суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Порядок її виплати на цей час Кабінетом Міністрів України не визначено. Суму пенсій ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 та з 01.08.2018 по 31.12.2018 у розмірі 137490,24 грн обліковано та внесено до другої черги виконання рішень суду електронного Реєстру судових рішень.

Станом на 19.11.2020 щодо фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, інформації та копій підтверджуючих документів також не надходило.

19.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн, де також зазначено про обов`язок боржника виконати рішення протягом 10 робочих днів.

Зазначена постанова була оскаржена боржником але рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі № 360/4730/20 у задоволенні позову Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постави про накладення штрафу відмовлено повністю.

Щодо повного та фактичного виконання вищезазначеного рішення боржником не було надано інформації і станом на 14.12.2020. Враховуючи вищезазначене, 14.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника у подвійному розмірі 10200 грн, направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до органів досудового розслідування.

Таким чином, накладаючи штраф постановою від 14.12.2020 на боржника, державний виконавець діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Отже, дії відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) є правомірними та відповідають нормам Закону України Про виконавче провадження.

Вважає, що жодних законних підстав для задоволення адміністративного позову не існує. Обставини на які посилається Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганській області є необґрунтованими.

Ухвалою суду від 09.02.2021 позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 35-36).

Ухвалою суду від 22.02.2021 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, судове засідання призначене на 24.02.2021 (арк. спр. 43-45).

Ухвалою суду від 24.02.2021 зупинено провадження у справі № 360/615/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 360/4730/20 (арк. спр. 117-118).

Ухвалою суду від 18.05.2021 поновлено провадження у справі (арк. спр. 136).

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином в порядку, визначеному статтею 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином в порядку, визначеному статтею 268 КАС України, у відзиві на позов просив суд розглянути справу без участі представника (арк. спр. 74).

Частиною четвертою статті 287 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець (частина третя статті 287 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (частина друга статті 268 КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини дев`ятої статті 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Оскільки учасники справи про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином і відсутня потреба заслухати свідка чи експерта, суд вважає за можливе розглянути справу у письмовому провадженні на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України, судом встановлено.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 у справі № 360/2685/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за віком. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 утворену заборгованість внаслідок зупинення виплати раніше призначеної пенсії за віком за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 та з 01.08.2018 по 31.01.2019.

31.10.2019 ОСОБА_1 за рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 у справі № 360/2685/19 видано виконавчий лист (арк. спр. 80-81).

ОСОБА_1 31.10.2019 звернувся до відповідача із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа у справі № 360/2685/19 (арк. спр. 79)

01.11.2019 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) відкрито виконавче провадження № 60467497 з примусового виконання виконавчого листа № 360/2685/19 , виданого Луганським окружним адміністративним судом 31.10.2019 (арк. спр. 83).

На виконання постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 01.11.2019 ВП № 60467497 про відкриття виконавчого провадження позивач листом від 19.11.2019 № 25068/03-22 повідомив, що у листопаді 2019 року ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області було профінансовано та виплачено пенсію за січень 2019 року у розмірі 9195,00 грн в межах суми стягнення за один місяць. Заборгованість по виплаті пенсії за період 01.04.2017 по 30.04.2018 та з 01.08.2018 по 31.12.2018 в розмірі 137490,24 грн. нарахована на виплатні відомості та включено до загальної потреби в коштах. Управлінням Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснено всі заходи для виконання рішення суду. Відповідно до постанови Правління Пенсійного фонду України від 13.12.2018 № 27-1 «Про невідкладні заходи щодо організації виплати пенсій у 2019 році» фінансування пенсійних виплат здійснюється головними управліннями Пенсійного фонду. Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області не є розпорядником коштів та не має відповідних банківських рахунків. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам», суми пенсій, які не виплачено за період до місяця їх відновлення, обліковуються в органі, що здійснює пенсійні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Порядок її виплати на цей час Кабінетом Міністрів України не визначено. Суму пенсій ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 та з 01.08.2018 по 31.12.2018 у розмірі 137490,24 грн обліковано та внесено до другої черги виконання рішень суду електронного Реєстру судових рішень (арк. спр. 88) долучивши довідку про розмір призначено та фактичної виплаченої пенсії (арк. спр. 89).

09.11.2020 за № 13906 державним винесено вимогу щодо надання інформації про повне та фактичне виконання рішення суду (арк. спр. 90-91).

Листом від 11.11.2020 № 1216-03-8/9277 позивач надав інформацію аналогічну інформації викладеної в листі 19.11.2019 № 25068/03-22, а також зазначив, що управлінням суму пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 та з 01.08.2018 по 31.12.2018 у розмірі 137490,24 грн обліковано та внесено до другої черги виконання рішень суду електронного Реєстру судових рішень, додавши витяг з вказаного Реєстру (арк. спр. 11, 92-96).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 19.11.2020 ВП №60467497 за невиконання рішення суду на Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на підставі статей 63, 75 Закону України Про виконавче провадження накладено штраф у розмірі 5100,00 грн (арк. спр. 98).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі №360/4730/20 у задоволенні позову Управління Пенсійного фону України в м. Сєвєродонецьку Луганської області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу відмовлено повністю (арк. спр. 105-113).

Постановою від 08.04.2021 Перший апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу задовольнив; рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі № 360/4730/20 скасував; прийняв нову постанову; позов задовольнив; визнав протиправною та скасував постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про накладення штрафу ВП № 60467497 від 19.11.2020 (арк. спр. 130-133).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 14.12.2020 накладено штраф на позивача у сумі 10200,00 грн у зв`язку з повторним невиконанням судового рішення (арк. спр. 8, 100).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 255 КАС України визначено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону № 1404-VIII, за змістом частин першої - третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Статтею 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Судом встановлено, що постановою суду апеляційної інстанції від 08.04.2021 у справі № 360/4730/20, яке набрало законної сили, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про накладення штрафу ВП № 60467497 від 19.11.2020.

Однак, станом на дату винесення спірної постанови про накладення штрафу, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі № 360/4730/20, яким відмовлено у визнанні протиправною та скасування первинного штрафу в розмірі 5100,00 грн, не набрала законної сили.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 14.05.2020 у справі № 522/3268/17.

Судом встановлено, що заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 та з 01.08.2018 по 31.12.2018 у розмірі 137490,24 грн сформована та в електронному виді направлена до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, що підтверджується роздруківкою з ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії. Згідно вказаної роздруківки управлінням направлялась інформація по заборгованості перед ОСОБА_1 у липні 2020 року, в подальшому така інформація направляється щомісяця. Станом на лютий 2021 року пенсія стягувачу у виконавчому провадженні ВП № 60467497 за період з 01.04.2017 по 30.04.2018 та з 01.08.2018 по 31.12.2018 у розмірі 137490,24 грн. не профінансована.

З вищевикладеного вбачається, що обставини, які повідомив позивач в своїй сукупності свідчать про реальну фінансову неможливість виконати судове рішення, оскільки невиплата в повному обсязі коштів за виконавчим документом зумовлена не недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків, а відсутністю відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, що не може вважатися невиконанням такого рішення без поважних причин, оскільки виділення коштів на фінансування не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України і вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, немає правових підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №360/3573/20.

Статтею 71 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом.

Так, судом встановлено, що виплати пенсій можуть бути здійснені відповідачем виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

Крім того, відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

На переконання суду, невиконання судового рішення позивачем в частині виплати нарахованих стягувачу грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

З огляду на викладене, судом враховується, що, як було зазначено вище, постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.

Даний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постановах від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, від 10.09.2019 у справі № 0840/3476/18, від 19.08.2020 у справі №140/784/19.

В силу пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

За таких обставин, враховуючи той факт, що постанови про накладення повторного штрафу пов`язано з прийняттям рішення про накладення первинного штрафу та повторним не виконанням рішення суду з аналогічних підстав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 14.12.2020 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн у виконавчому провадженні ВП № 60467497.

За вказаних обставинах відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи усі наведені обставини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія A, № 303-A, п.29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При звернені до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням № 87 від 12.02.2021 (арк. спр. 41).

З огляду на те, що позов підлягає задоволенню повністю, на користь позивача, який у спірних правовідносинах не є суб`єктом владних повноважень, необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 2270,00 грн.

Враховуючи те, що Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області є структурним підрозділом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яке, в свою чергу, є юридичною особою, судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову в сумі 2270,00 грн необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 77, 132, 139, 205, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 14.12.2020 про накладення штрафу у розмірі 10200 грн у виконавчому провадженні ВП № 60467497.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (ідентифікаційний код 43315445, місцезнаходження: 61002, Харківська область, м. Харків, Київський район, вул. Ярослава Мудрого, буд. 16) на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області (ідентифікаційний код 21792459 місцезнаходження: 93404, Луганської області, м. Сєвєродонецьк, вул. Шевченка, буд. 9) витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 гривень (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Смішлива