Справа № 380/5022/21
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/5022/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року зал судових засідань №7

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Братичак У.В.,

секретар судового засідання Середа О.-В.І,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування арешту накладеного на майно в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (місцезнаходження: вул.Мазепи,16, м.Червоноград, Львівська область, 80100; ), в якій просить скасувати арешт накладений на майно в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , що належить йому на праві часткової спільної власності.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що на виконання вироку Луцького міського суду Волинської області від 07.05.2003 року в частині конфіскації майна постановою ВДВС Червоноградського міського управління юстиції № 658-5 від 22.10.2003 року було накладено арешт на 1/5 долі квартири АДРЕСА_3 . Проте, вирок у частині конфіскації майна не виконаний, квартира у власність держави не вилучена з незалежних від нього причин. Оскільки строк давності для конфіскації майна минув, вважає що є підстави для скасування арешту майна.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що відповідно до витягу із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на майно гр. ОСОБА_1 нотаріусом накладено заборону за постановою Червоноградської державної нотаріальної контори №521 від 28.10.2003року. Згідно з ч.2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до п.1.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р., нотаріус накладає заборону щодо відчуження житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін правочину, в зв`язку з яким накладається заборона. Відтак, вважає, що державний виконавець не вправі знімати заборону з нерухомого майна.

Ухвалою суду від 06.04.2021 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, просив позов задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Позивач, ОСОБА_1 , згідно вироку Луцького міського суду Волинської області від 07.05.2003 у справі № 1-9/2003р. був засуджений за ст. 187 ч. 4, 69 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до Постанови № 658-5 ВДВС Червоноградського міського управління юстиції від 22.10.2003 року, та на виконання виконавчого листа №1-9 від 05.08.2003 року, виданого Луцьким міським судом Волинської області про конфіскацію всього належного на праві особистої власності майна, було накладено арешт на 1/5 частки квартири АДРЕСА_2 .

Внесення в реєстр заборони на відчуження квартири АДРЕСА_2 , що належить позивачу на праві часткової спільної власності проведено постановою нотаріуса Червоноградської державної нотаріальної контори №521 від 28.10.2003 року.

20.01.2006 року на підставі постанови Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, згідно ст. 81 Кримінального кодексу України позивач звільнений був умовно-достроково на 1 р. 2 міс. 14 днів.

Станом на час розгляду справи, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис, що на майно гр. ОСОБА_1 нотаріусом накладено заборону за постановою Червоноградської державної нотаріальної контори №521 від 28.10.2003року.

Вирок у частині конфіскації майна позивача не виконаний, квартира у власність держави не вилучена.

Відповідно до листа Червоноградського МВДВС ЗМУМЮ (м. Львів) № 8263/18-13-22/9429 від 09.06.2020 р. відсутні будь-які дані щодо перебування на примусовому виконанні виконавчих проваджень, відкритих щодо ОСОБА_1 .

Відтак, позивач вважає, що наявні усі підстави для скасування арешту на його майно, оскільки він відбув основне покарання, що було призначено йому вироком суду, а також зважаючи на строки давності виконання обвинувального вироку.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Відповідно до статей 52, 59 Кримінального кодексу України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна є додатковим покаранням.

Питання про конфіскацію майна вирішується у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК України) та Кримінально-виконавчим кодексом України (далі - КВК України).

Відповідно до вимог статті 404 КПК України 1960 року вирок, що набрав законної сили, звертається до виконання судом, який постановив вирок, не пізніше як через три доби з дня набрання ним законної сили або повернення справи з апеляційної чи касаційної інстанції. У разі якщо вирок або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, суд видає виконавчий лист, який надсилається на виконання органам державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Органи, що виконують вирок, постанову або ухвалу, повідомляють суд, який їх постановив про їх виконання.

Статтею 48 КВК України передбачено, суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі;

3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин;

4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин;

5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Таким чином, строки давності виконання вироку суду щодо позивача в частині додаткового покарання у вигляді конфіскації майна вже минули.

Спеціальним законом, що регулював порядок вчинення виконавчих дій на час виконання вироку в частині конфіскації майна, був Закон України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року.

Згідно з частиною другою статті 40-1 Закону № 606-XIV виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 40 цього Закону, повертається до суду або іншого органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачу: якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; якщо у боржника відсутнє майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу, або майно, визначене виконавчим документом, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (пункти 2-6 частини першої статті 40 Закону № 606-XIV).

Однак, станом на час звернення позивача до суду органами державної виконавчої служби конфіскація майна позивача на виконання вироку суду проведена не була, виконавчий документ до органу який його видав не повертався.

Відповідно до п.1.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р., нотаріус накладає заборону щодо відчуження житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації, за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін правочину, в зв`язку з яким накладається заборона.

Відповідно до п.5.1 Глави 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012р., нотаріус знімає заборону відчуження майна зокрема за рішенням суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для арешту майна позивача, існування заборони в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо майна позивача є безпідставною, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такі відшкодовуються позивачу в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 271, 287, 293, 295, підп.15 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Скасувати арешт накладений на майно в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна, а саме квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з Червоноградського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (місцезнаходження: вул.Мазепи,16, м.Червоноград, Львівська область, 80100; ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання цього позову в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна