Справа № 520/4888/21
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 р. Справа № 520/4888/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Другого апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Другого апеляційного адміністративного суду щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 липня 2020 року по 26 лютого 2021 року;

- зобов`язати Другий апеляційний адміністративний суд нарахувати та виплатити судді у відставці ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 липня 2020 року по 26 лютого 2021 року.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року по справі №520/15088/2020 Другим апеляційним адміністративним судом нараховано ОСОБА_1 заборгованість з виплати суддівської винагороди в сумі 112120,51 грн, що нарахована на його рахунок 26.02.2021. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. ОСОБА_1 відраховано зі штату суду 30.06.2020, однак недоотриману суддівську винагороду йому виплачено тільки 26.02.2021, що свідчить про наявність у відповідача обов`язку щодо виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідач - Другий апеляційний адміністративний суд, надав до суду заяву, відповідно до якої просив розглянути адміністративну справу у відповідності до чинного законодавства України та без участі представника відповідача.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права якими врегульовані спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

ОСОБА_1 , Указом Президента України від 13 серпня 2002 року № 712/2002 призначений строком на п`ять років на посаду судді Первомайського міського суду Харківської області.

Указом Президента України від 23 березня 2004 року №358/2004 переведений на роботу на посаду судді новоутвореного місцевого загального суду Первомайського міськрайонного суду Харківської області, Постановою Верховної Ради України від 5 червня 2008 року № 333-VІ ОСОБА_1 обраний суддею Первомайського міськрайонного суду Харківської області безстроково, Постановою Верховної Ради України від 16 квітня 2009 року № 1281-VI обраний суддею Харківського апеляційного адміністративного суду, рішенням Вищої ради правосуддя від 15 жовтня 2019 року № 2710/0/15-19 переведений на посаду судді Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 23.06.2020 №1945/0/15-20 позивач був звільнений з посади судді Другого апеляційного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно наказу Другого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2020 № 04-05/181 ОСОБА_1 відраховано зі штату Другого апеляційного адміністративного суду 30 червня 2020 року на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 23.06.2020 № 1945/0/15-20 та відповідно до ст. 116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року по справі №520/15088/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Другого апеляційного адміністративного суду (61057, м. Харків, майдан Театральний, 1) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено в повному обсязі. Визнано протиправними дії Другого апеляційного адміністративного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року із застосуванням обмеження у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної зарплати, встановленої на 01 січня 2020 року. Зобов`язано Другого апеляційного адміністративного суду нарахувати та виплатити суддівську винагороду ОСОБА_1 на підставі статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений з 01 січня 2020 року, за період з 18 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року, з урахуванням раніше виплачених сум. Звернуто до негайного виконання рішення в межах суми стягнення суддівської винагороди за один місяць.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року по справі №520/15088/2020 Другим апеляційним адміністративним судом нараховано ОСОБА_1 заборгованість з виплати суддівської винагороди в сумі 112120,51 грн, що нарахована на його рахунок 26.02.202, що підтверджується копією виписки по картці виданої АТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Не погодившись із діями відповідача щодо невчасної виплати недоотриманої суддівської винагороди, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.

Згідно приписів частини першої статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Нормами абзацу 3 пункту 2 Порядку визначено, що середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Згідно з пунктом 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи організації, встановленим з отриманням вимог законодавства (абзац 3 пункт 8 Порядку).

Враховуючи вище наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для нарахування та виплати судді у відставці ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 липня 2020 року по 26 лютого 2021 року.

Вищевказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 16 квітня 2020 року у справі №316/2896/14-а.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, куруючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Другого апеляційного адміністративного суду (майдан Театральний, буд. 1, м. Харків, 61057, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Другого апеляційного адміністративного суду щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 липня 2020 року по 26 лютого 2021 року.

Зобов`язати Другий апеляційний адміністративний суд нарахувати та виплатити судді у відставці ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 липня 2020 року по 26 лютого 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.О. Спірідонов