Справа № 300/2021/21
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2021 р. справа № 300/2021/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Григорука О.Б.,

при секретарі Королевич О.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Кузика І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування постанов від 19.04.2021, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасувати постанов від 19.04.2021: про стягнення виконавчого збору ВП №51699919, про відкриття виконавчого провадження ВП №65203393 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №65203393.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 19.04.2021 закінчено виконавче провадження ВП №51699919 з виконання виконавчого листа №344/6735/13, виданого 24.12.2013, про стягнення з позивача 166352,24 грн., згідно заяви стягувача про відсутність заборгованості. Виконавчий збір у сумі 16635,22 грн. виділено в окреме провадження. Зазначено, що з виконання виконавчого листа №344/6735/13, виданого 24.12.2013, відповідачем здійснено примусове стягнення в сумі 20757,05 грн. Позивач вважає, що саме з примусово стягнутої суми заборгованості повинен вираховуватись розмір виконавчого збору. Тому, просить суд визнати протиправними та скасувати постанову ВП №51699919 від 19.04.2021 про стягнення виконавчого збору в сумі 16635,22 грн., постанову ВП №65203393 від 19.04.2021 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови ВП №51699919 від 19.04.2021 та постанову ВП №65203393 від 19.04.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.05.2020 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначеними статтями 268, 269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач скористався правом на подання відзиву у встановлений судом строк, який подав 17.05.2021 в судовому засіданні. Відповідно до відзиву відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зазначає, що оскаржувані постанови прийняті в порядку та в спосіб, визначений Законом України "Про виконавче провадження". Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечив, з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Згідно частини 4 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Суд, відповідно до вимог статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, дослідивши докази і письмові пояснення в заявах по суті справи, заслухавши пояснення учасників справи, встановив наступне.

Постановою головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (надалі також - головний державний виконавець) від 19.04.2021, керуючись п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження", закінчено виконавче провадження ВП №51699919 з виконання виконавчого листа №344/6735/13, виданого 24.12.2013, про стягнення з позивача 166352,24 грн., згідно заяви стягувача про відсутність заборгованості. Виконавчий збір у сумі 16635,22 грн. виділено в окреме провадження (а.с.5).

19.04.2021 головним державним виконавцем, керуючись ст.ст.3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову ВП №51699919 від 19.04.2021 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 16635,22 грн. (а.с.6).

Головним державним виконавцем 19.04.2021, керуючись ст.ст.3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження", постановлено постанову ВП №65203393 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови ВП №51699919 від 19.04.2021 про стягнення з позивача виконавчого збору в сумі 16635,22 грн. (а.с.7)

Постановою ВП №65203393 від 19.04.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника головний державний виконавець, керуючись ст.ст.68, 69, 70 Закону України "Про виконавче провадження", постановив звернути стягнення на доходи, що позивача, що отримує у ГУ ПФУ в Івано-Франківській області (п.1) Здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 20% від доходу на рахунки (п.2) (а.с.8, 9).

Відповідно до протоколів ведення виконавчого листа про пенсійні відрахування по пенсійній справі №11 від 05.05.2021 залишок боргу з відрахувань згідно постанови ВП №51699919 від 05.07.2017 становить 138192,95 грн. (а.с.25).

Вважаючи протиправними постанови головного державного виконавця від 19.04.2021: про стягнення виконавчого збору ВП №51699919, про відкриття виконавчого провадження ВП №65203393 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №65203393, позивач просить суд скасувати оскаржувані постанови.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, серед іншого, перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Так, згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно частини 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Згідно статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина 1).

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження").

Частиною 4 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У розмінні Закону України "Про виконавче провадження" постанова про стягнення виконавчого збору є різновидом виконавчого документу, примусове виконання якого здійснюється з певними особливостями, обумовленими правовою природою виконавчого збору як плати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Таким чином, про стягнення виконавчого збору державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження, а його безпосереднє стягнення здійснюється без виокремлення в інше виконавче провадження за рахунок стягнутих із боржника грошових сум одночасно із задоволенням вимог стягувача. Винятком з цього правила є випадки, передбачені частиною третьої статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, якщо виконавчий збір не стягнуто.

У такому випадку виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує на загальних підставах в окремому виконавчому провадженні, у тому числі урахуванням вимог щодо строку пред`явлення такого виконавчого документа до виконання.

Суд зазначає, що Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій.

Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 №2832/5) затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень.

Ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, положення Інструкції необхідно розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, і такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Як зазначено вище, частиною 2 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів .

Водночас пунктом 22 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону. При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної норми Інструкції, у постанові про закінчення виконавчого провадження виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Відтак, при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Водночас аналіз норм Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року №643, який визначає механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця, свідчить про те, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору були: 1) фактичне виконання виконавчого документа; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. За своїм змістом виконавчий збір є винагородою за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови, що такі заходи привели до виконання рішення.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 31 березня 2021 року у справі №420/1536/19.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як встановлено, відповідно до протоколів ведення виконавчого листа про пенсійні відрахування по пенсійній справі №11 від 05.05.2021 залишок боргу з відрахувань згідно постанови ВП №51699919 від 05.07.2017 становить 138192,95 грн. (а.с.25).

Отже, головним державним виконавцем не вчинено заходів примусового виконання виконавчого листа №344/6735/13, виданого 24.12.2013, про стягнення з позивача 166352,24 грн., в повному обсязі, а частково, оскільки сума заборгованості, зазначена у виконавчому листі, фактично не стягнута.

Враховуючи наведене, відповідач протиправно, з порушенням вимог статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", прийняв оскаржувану постанову про стягнення виконавчого збору з боржника в розмірі 16635,22 грн., тобто 10 відсотків від 166352,24 грн., щодо якої не вчиняв заходів примусового виконання в повному обсязі.

Відповідно до статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України похідна позовна вимога є вимогою, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

В даному спорі основною вимогою є вимога про визнання протиправною та скасування постанови від 19.04.2021 про стягнення виконавчого збору ВП №51699919, а похідними є про визнання протиправними та скасування постанов від 19.04.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №65203393 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №65203393.

Таким чином, оскільки позовна вимога про визнання протиправною та скасування постанови від 19.04.2021 про стягнення виконавчого збору ВП №51699919 є обґрунтованою, а похідними є вимоги про визнання протиправними та скасування постанов від 19.04.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №65203393 та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №65203393, суд дійшов до висновку, що даний позов слід задовольнити.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контрою за виконанням рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В переліку способів захисту порушеного права, наведених у частині 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутній такий спосіб захисту порушеного права як зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення, а тому вказане не може розглядатися судом як позовна вимога.

З урахуванням положень частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Крім цього, позивачем не заявлено вимог зобов`язального характеру, виконання яких підлягало б судовому контролю.

Таким чином, відсутні підстави для встановлення контролю за виконанням рішення суду в цій адміністративній справі.

На підставі статті 129-1 Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження", керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний № НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (, вул. Галицька, 45, м. Івано-Франківськ, 76018) про визнання протиправними та скасування постанов від 19.04.2021 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 19.04.2021 про стягнення виконавчого збору ВП №51699919.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 19.04.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №65203393.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 19.04.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №65203393.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Григорук О.Б.