Справа № 360/1315/21
Суддя: К.О. Пляшкова
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1315/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Пляшкова К.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Дехтяря Сергія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до Новоайдарської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 18 березня 2021 року надійшла позовна заява адвоката Дехтяря Сергія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Новоайдарської селищної ради (далі - відповідач), в якій заявлено такі позовні вимоги:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилася у неприйнятті рішення за заявами позивача від 18 січня 2021 року, від 15 лютого 2021 року;

2) зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки площею 1,6590 га у власність для ведення особистого селянського господарства (код 01.03).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 06 липня 2012 року в справі № 1218/734/12 за ОСОБА_1 визнано право власності на нежитловий об`єкт (виробничий будинок), який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . На це об`єкт нерухомого майна 13 листопада 2012 року виготовлено технічний паспорт, право власності на нерухоме майно зареєстровано 14 листопада 2012 року Новоайдарським районним комунальним підприємством технічної інвентаризації за № 38192767, оформлено відповідний витяг про державну реєстрацію прав.

Позивач 19 жовтня 2020 року звернулася до Денежниківської сільської ради (за місцем розташування об`єкту нерухомого майна) з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за відповідною адресою. Денежниківською сільською радою 05 листопада 2020 року винесено рішення № 47/1 про надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах АДРЕСА_1 .

Між позивачем та фізичною особою - підприємцем 17 грудня 2020 року укладено договір № 17/2 на розробку відповідного проекту землеустрою.

Розроблений проект з уточненою площею (1,659 га) 22 грудня 2020 року у встановленому законом порядку подано на погодження за принципом «екстериторіальності», який погоджено в порядку «екстериторіальності» 22 грудня 2020 року експертом державної експертизи Мусіюк В.В. (Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області). Розроблений проект 23 грудня 2020 року погоджено відділом житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури та енергетики Новоайдарської районної державної адміністрації, зазначено, що розроблений проект відповідає положенням Генерального плану с. Денежникове.

На підставі розробленого проекту землеустрою 30 грудня 2020 року зареєстровано земельну ділянку в Державному земельному кадастрі (відділ у Новоайдарському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, державний кадастровий реєстратор Скоробагатько Л.С.), земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :13:007:0163.

Позивач 18 січня 2021 року звернулася із заявою до відповідача про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № :13:007:0163 та передачу зазначеної земельної ділянки у власність. Листом від 01 лютого 2021 року позивача повідомлено, що зазначена заява розглянута 27 січня 2021 року на черговій сесії Новоайдарської селищної ради, у зв`язку із недостатньою кількістю голосів «за» чи «проти» рішення не прийнято.

Позивач 15 лютого 2021 року повторно звернулася із заявою до відповідача про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № :13:007:0163 та передачу її у власність. Листом від 01 березня 2021 року позивача повідомлено, що зазначена заява від 15 лютого 2021 року розглянута 24 січня 2021 року на черговій сесії Новоайдарської селищної ради, у зв`язку із недостатньою кількістю голосів «за» чи «проти» рішення не прийнято.

Таким чином відповідач протягом тривалого часу не приймає жодного рішення за заявами позивача, чим допустив бездіяльність, яка, на думку позивача, є протиправною.

Зважаючи, що позивачем дотримано всіх, визначених земельних законодавством умов для набуття права власності на земельну ділянку, а чинне законодавство не передбачає права відповідача діяти на власний розсуд, позивач вважає, що ефективним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Ухвалою від 22 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (арк. спр. 23-24).

Від Новоайдарської селищної ради 31 березня 2021 року надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з таких підстав (арк. спр. 29-31).

Заяву позивача від 18 січня 2021 року було розглянуто 27 січня 2021 року на черговій сесії Новоайдарської селищної ради, але перед поставленням питання на голосування про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,6590 га у власність для ведення особистого селянського господарства, перед депутатами зачитано лист Сєвєродонецької міської прокуратури від 11 січня 2021 року № 33/2-40 вих-21 про надання інформації: чи зверталася громадянка ОСОБА_1 до Новоайдарської селищної ради з заявою щодо використання права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із земель державної або комунальної власності (копія додається). Відповідно до протоколу шостої сесії Новоайдарської селищної ради восьмого скликання від 27 січня 2021 року по питанню № 6.12 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 в результаті поіменного головування депутатів: «ЗА» 3 голоси, «ПРОТИ» 3 голоси, «УТРИМАВСЯ» 14 голосів, «ВІДСУТНІЙ» 6 осіб; рішення не прийнято. Про що позивача повідомлено листом від 01 лютого 2021 року № 139.

Від позивача 15 лютого 2021 року надійшла повторна, яку розглянуто 24 лютого 2021 року на черговій сесії Новоайдарської селищної ради, але перед поставленням питання на голосування було доведено до відома депутатів, що на адресу селищної ради надходив запит в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення від Новоайдарського відділу поліції ГУНП в Луганській області № 584/111/41-202 від 16 січня 2021 року щодо надання оригіналів перелічених документів відносно ОСОБА_1 . Відповідно протоколу дев`ятої сесії Новоайдарської селищної ради восьмого скликання від 24 лютого 2021 року по питанню № 1.72 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 в результаті поіменного головування депутатів: «ЗА» 0 голосів, «ПРОТИ» 5 голосів, «УТРИМАВСЯ» 15 голосів, «ВІДСУТНІЙ» 6 осіб; рішення не прийнято. Про що позивача повідомлено листом від 01 березня 2021 року № 352.

Вимога позивача зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,6590 га у власність для ведення особистого селянського господарства, на думку відповідача, суперечить чинному законодавству та є необґрунтованою з тих підстав, що прийняття рішень з питань затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства є дискреційними повноваженнями Новоайдарської селищної ради, які реалізуються шляхом прийняття відповідних рішень на сесії ради.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд встановив таке.

З копій виданих на ім`я позивача паспорта громадянина України, картки платника податків встановлено такі дані про позивача: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 (арк. спр. 6-7).

За рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 06 липня 2012 року в справі № 1218/734/12 за ОСОБА_1 визнано право власності на нежитловий об`єкт (виробничий будинок), який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено копіями рішення суду, витягу про державну реєстрацію прав від 14 листопада 2012 року № 36256261, технічного паспорта на виробничий будинок від 13 листопада 2012 року, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05 березня 2021 року № 247156995 (арк. спр. 8-14).

Позивач 19 жовтня 2020 року звернулася за місцем розташування об`єкта нерухомого майна до Денежниківської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 15).

Рішенням Денежніковської сільської ради від 05 листопада 2020 року № 47/1 надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах АДРЕСА_1 із земель сільськогосподарського призначення - землі під сільськогосподарськими та іншими господарськими будівлями і дворами (арк. спр. 15 зворот).

Між позивачем та ФОП ОСОБА_2 17 грудня 2020 року укладено договір № 17/2 на розробку проекту землеустрою відмовідної земельної ділянки, що підтверджено копією завдання на виконання робіт (арк. спр. 21).

Розроблений проект з уточненою площею (1,659 га) 22 грудня 2020 року в порядку «екстериторіальності» погоджено експертом державної експертизи Мусіюк В.В. (Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області), що підтверджено копією висновку про розгляд документації із землеустрою (арк. спр. 16).

Також розроблений проект 23 грудня 2020 року погоджено відділом житлово-комунального господарства, містобудування, архітектури, інфраструктури та енергетики Новоайдарської районної державної адміністрації, зазначено, що розроблений проект відповідає положенням Генерального плану с. Денежникове (арк. спр. 21 зворот).

Згідно з копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30 грудня 2020 року № НВ-020, на підставі розробленого проекту землеустрою вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному земельному кадастрі, земельній ділянці присвоєно кадастровий номер :13:007:0163 (арк. спр. 17).

Позивач 18 січня 2021 року звернулася із заявою до Новоайдарської селищної ради про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № :13:007:0163 та передачу зазначеної земельної ділянки у власність, разом з якою надала погоджений проект землеустрою та витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку (арк. спр. 20).

На вказану заяву позивач отримала лист виконавчого комітету Новоайдарської селищної ради від 01 лютого 2021 року № 139, яким позивача повідомлено, що вказану заяву розглянуто 27 січня 2021 року на черговій сесії Новоайдарської селищної ради, у зв`язку із недостатньою кількістю голосів «за» чи «проти» рішення не прийнято (арк. спр. 20 зворот).

Позивач 15 лютого 2021 року повторно звернулася із заявою до Новоайдарської селищної ради про затвердження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки № :13:007:0163 та передачу її у власність, разом з якою надала проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, копію листа виконавчого комітету Новоайдарської селищної ради від 01 лютого 2021 року № 139 (арк. спр. 19).

Листом від 01 березня 2021 року позивача повідомлено, що заяву позивача від 15 лютого 2021 року розглянуто 24 січня 2021 року на черговій сесії Новоайдарської селищної ради, у зв`язку із недостатньою кількістю голосів «за» чи «проти» рішення не прийнято (арк. спр. 18).

Дослідженням копії протоколу засідання шостої сесії Новоайдарської селищної ради восьмого скликання від 27 січня 2021 року встановлено, що за № 12.6 розглядалося питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , за результатами голосування депутатів: «ЗА» - 3 голоси, «ПРОТИ» - 3 голоси, «УТРИМАВСЯ» - 14 голосів, рішення не прийнято (арк. спр. 36-38, 39).

З копії протоколу засідання дев`ятої сесії Новоайдарської селищної ради восьмого скликання від 24 лютого 2021 року встановлено, що за № 1.72 слухали питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , в результаті поіменного головування депутатів: «ЗА» - 0 голосів, «ПРОТИ» - 5 голосів, «УТРИМАВСЯ» - 15 голосів, рішення не прийнято (арк. спр. 40-42, 43).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до статті 25 Закону України від 21.05.1997 № 280/97 ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97 ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Частинами першою, другою та десятою статті 59 Закону № 280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (часина перша статті 3 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно з пунктами «а», «б» частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частинами першою та другою, пунктом «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України визначено:

землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей;

до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо);

землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Абзацом першим частини першої та частиною другою статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом «в» частини третьої цієї статті передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність врегульовано статтею 118 Земельного кодексу України, зокрема:

- громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (частина шоста);

- відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (частина сьома);

- проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частина восьма);

- відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом-після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев`ята);

- відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (частина десята);

- у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята).

Пунктом «б» частини першої статті 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини першої статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту (частина четверта статті 186-1 Земельного кодексу України).

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (частина п`ята статті 186-1 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною шостою статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

З системного аналізу вищевикладених положень законодавства слідує, що прийняття відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність є результатом певної процедури, яка йому передує, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання у місячний строк дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується у відповідності до приписів статті 186-1 Земельного кодексу України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що такий орган у двотижневий строк зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Аналіз наведених норм права, якими врегульовано процедуру безоплатного отримання земельних ділянок, свідчить про те, що всі дії відповідних суб`єктів земельно-правової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання земельної ділянки у власність.

Визначена законом процедура є способом дій відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування у відповідь на звернення громадян щодо того чи іншого «земельного» питання. У світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України дотримання відповідним органом встановленої законом процедури є обов`язковим.

За такого правового регулювання також можна дійти висновку, що відповідний орган місцевого самоврядування зобов`язаний у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки прийняти вмотивоване рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або про відмову в його затвердженні з наведенням усіх підстав для такої відмови.

Також з вищезазначених положень слідує, що законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Однак, з вищеописаних доказів судом встановлено, що Новоайдарська селищна рада за заявами позивача від 18 січня 2021 року та від 15 лютого 2021 року у двотижневий строк з дня їх отримання не приняла жодного вмотивованого рішення, що свідчить про ухилення відповідача від виконання покладених на нього Законом № 280/97-ВР та Земельним кодексом України обов`язків.

Бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України.

Зважаючи, що відповідачем у визначений статтею 118 Земельного кодексу України строк безпідставно не приймається рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або про відмову в його затвердженні, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про визнання такої бездіяльності відповідача протиправною.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки площею 1,6590 га у власність для ведення особистого селянського господарства (код 01.03), суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зважаючи на обставини справи та наведені норми закону, враховуючи, що на час розгляду справи настання для позивача негативних наслідків пов`язано з бездіяльністю Новоайдарської селищної ради щодо неприйняття рішення щодо затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, суд вважає, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання відповідача розглянути заяви позивача про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та надання її у власність з прийняттям відповідного рішення про затвердження або відмову в затвердженні проекту землеустрою, а не про його безумовне затвердження як вимагає позивач.

При цьому, суд не надає правової оцінки твердженням позивача про відсутність у позивача законних підстав для прийняття рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою, оскільки до прийняття відповідачем рішення з мотивованим викладом обставин, врахованих при його прийнятті, між сторонами такий спір відсутній. Так, на думку суду, порушене в цій частині питання має вирішуватись виключно після прийняття відповідачем рішення, яким буде відмовлено в погодженні проекту землеустрою. Оскільки відповідач такого рішення не ухвалював, відсутні підстави вважати, що права позивача будуть в цій частині порушені.

Оскільки суд надає правову оцінку в межах предмету спору, що існує на час розгляду справи, а не того, що ймовірно виникне між сторонами у майбутньому, надання правової оцінки таким твердженням позивача виходить за межі предмета доказування та є передчасним.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Таким чином, суд встановив, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Частиною восьмою статті 139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачений судовий збір у розмірі 1816,00 грн як за дві вимоги немайнового характеру (арк. спр. 4).

Однак позовні вимоги у розумінні частини першої статі 5 та частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України є між собою пов`язаними, оскільки вимога про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень є передумовою для його зобов`язання вчинити певні дії. Тому судом встановлено, що позивач під час звернення до суду з цим позовом мав сплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру в сумі 908,00 грн.

Таким чином, позивачем при зверненні до суду з даним позовом внесено судовий збір у розмірі більшому, ніж встановлено законом, на 908,00 грн.

Разом з тим, за приписами пункту 1 частини першої, частини другої статті 7 Закону 3674-VI в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, переплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право звернення до суду із клопотанням про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Що стосується судового збору, сплаченого в належній сумі, суд зауважує, що даний спір виник внаслідок протиправної бездіяльності (неправильних дій) відповідача - суб`єкта владних повноважень, а також, що позовні вимоги підлягають задоволенню лише з коригуванням обраного позивачем способу захисту порушеного права, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 908,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Дехтяря Сергія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Новоайдарської селищної ради (місцезнаходження: 93500, Луганська область, Новоайдарський район, селище міського типу Новоайдар, вулиця Дружби, будинок 1, код за ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Новоайдарської селищної ради щодо неприйняття рішення за заявами ОСОБА_1 від 18 січня та 15 лютого 2021 року про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та надання її у власність.

Зобов`язати Новоайдарську селищну раду розглянути заяви ОСОБА_1 від 18 січня та 15 лютого 2021 року про затвердження проекту землеустрою земельної ділянки та надання її у власність з прийняттям вмотивованого рішення за наслідками її розгляду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Новоайдарської селищної ради на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Пляшкова