Справа № 320/9056/20
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року справа №320/9056/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Малого приватного підприємства "ШАНС" до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Мале приватне підприємство "ШАНС" з позовом до Державної податкової служби України, Головного управління Державної податкової служби у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення комісії Головного управління ДФС у Київській області (правонаступник ГУ ДПС у Київській області), яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 874095/30024062 від 07.08.2018 р., та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання на реєстрацію податкову накладну № 2 від 02.07.2018 р.;

- визнати протиправним та скасувати Рішення комісії Головного управління ДФС у Київській області (правонаступник ГУ ДПС у Київській області), яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 963013/30024062 від 23.10.2018 р., та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання на реєстрацію податкову накладну № 2 від 22.08.2018 р.;

- визнати протиправним та скасувати Рішення комісії Головного управління ДФС у Київській області (правонаступник ГУ ДПС у Київській області), яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1173313/30024062 від 27.05.2019 р., та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання на реєстрацію податкову накладну № 1 від 25.03.2019 р.;

- визнати протиправним та скасувати Рішення комісії Головного управління ДФС у Київській області (правонаступник ГУ ДПС у Київській області), яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1173312/30024062 від 27.05.2019 р., та зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання на реєстрацію податкову накладну № 2 від 26.03.2019 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відмовляючи у реєстрації податкових накладних, контролюючий орган в оспорюваних рішеннях не зазначив конкретних обставин, які б виключали можливість реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач стверджує, що складені ним податкові накладні не відповідають визначеним у законі критеріям оцінки ризиків, у зв`язку з чим підстави для зупинення їх реєстрації були відсутні. Одночасно з цим позивач звертає увагу суду, що отримавши повідомлення про зупинення реєстрації податкових накладних, контролюючому органу було направлено пояснення та документи, що підтверджують реальність фінансово-господарських операцій, за наслідками яких були складені відповідні податкові накладні.

Як зазначає позивач, доданих до повідомлення пояснень та документів контролюючий орган під час прийняття оспорюваних рішень не врахував, у зв`язку з чим дійшов безпідставних висновків про відмову у реєстрації податкових накладних.

Ухвалою від 12.10.2020 було відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач-2 проти позову заперечив, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зі змісту поданих відповідачами відзивів слідує, що позивачем не було надано обґрунтованих доводів щодо порушення його прав та законних інтересів зі сторони органів податкової служби та неправомірності дій останніх, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог. Відповідач вказує на те, що у квитанціях було вказано конкретні підстави не прийняття податкових накладних, проте Позивачем ні до фіскального органу ні до суду першої не було надано доказів, котрі б підтвердили реальність здійснення господарських операцій. Відповідач-1 також вважає, що податкова служба діяла у межах та у спосіб визначений Податковим кодексом України, для забезпечення адміністрування та справляння обов`язкових платежів на території України, позивачем же не було дотримано вимог «Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», щодо надання контролюючому органу платником податків письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, реєстрацію якої зупинено, надання платником податку копій документів. Також наголосив на пропуск позивачем строку на звернення до суду, а тому просив залишити позов без розгляду.

Відповідач-1 відзиву на позовну заяву не подав.

Суд протокольною ухвалою від 15.02.2021 перейшов до письмового розгляду справи.

Дослідивши матеріали судової справи, суд встановив наступне.

1) Малим приватним підприємством «ШАНС» (далі - Позивач) було відправлено податкову накладну по взаємовідносинам із ТОВ «Бетон Комплекс» на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме:

- податкову накладну № 2 від 02.07.2018 р.;

У відповідь була отримана Квитанція № 2 про зупинення реєстрації вищевказаної податкової накладної на підставі: ПІ 1 відповідає вимогам пп. 1.6 и. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

У зв`язку із зазначеним та на підставі п. 15 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому Постановою КМУ № 117 від 21.02.2018 р., були подані письмові пояснення та копії первинних документів, які підтверджують відповідні господарські операції. Подання пояснень на копій документів підтверджується Повідомленням про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено (копія додається до позовної заяви).

Так, відповідно до поданих пояснень, між Позивачем та ТОВ «Бетон Комплекс» від 27.04.2018 року заключено договір на реконструкцію будівель і споруд підприємства «Бетон Комплекс» по вул. Добринінська (Резервна), 8 в м. Києві на суму 232321,43 грн в т.ч. ПДВ 38720,24 грн. 07.05.2018 МПП «ІІІанс» отримало аванс згідно графіку фінансування (додається до позову) на суму 69696,43 грн. в т.ч. ПДВ 11616.07 грн. Дані роботи завершено 02.07.2018 року, що підтверджується актами виконаних робіт Ф КБ-2, КБ-3, 02.07.2018 року на різницю складено податкову накладну на суму 162625,00 грн, в т.ч. ПДВ 27104,17 грн. Також, разом з повідомленням направлено копію ліцензії ДАБ1 України від 28.12.2017 року на здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками (за переліком видів робіт згідно з додатком); дозвіл №3289.13.32 МПП «ШАНС» на виконання робіт, зокрема, тих, що передбачені Договором підряду; копію договору підряду, укладеного із ТОВ «Бетон Комплекс» від 27.04.2018р.; копія графіку фінансування до договору підряду від 27.04.2018р.; календарного плану виконання робіт; акти приймання виконаних робіт №1 та №2.

Але, 07.08.2018 року позивачу надійшло Рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №874095/30024062, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної.

2) 11.09.2018 року Позивачем було відправлено податкову накладну № 2 від 22.08.2018 р. по взаємовідносинам із Приватним акціонерним товариством «ЗБВ-1» на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відповідь була отримана Квитанція про зупинення реєстрації вищевказаної податкової накладної на підставі: ПН відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

У зв`язку із зазначеним та на підставі п. 15 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому Постановою КМУ № 117 від 21.02.2018 p., були подані письмові пояснення та копії первинних документів, які підтверджують відповідні господарські операції. Подання пояснень на копій документів підтверджується Повідомленням про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено (копія додається до позовної заяви).

Так, відповідно до поданих пояснень, між Позивачем та ГІрАТ «ЗБВ-1» від 22.08.2018 року заключено договір №112/18 на виконання проектних робіт на загальну суму 32339,04 грн. 27.08.2018р. МПП «Шанс» отримало аванс згідно графіку фінансування на суму 11000,00 грн. в т.ч. ПДВ 1833,33 грн. Дані роботи було виконано повністю, , про що складено акти виконаних робіт №1 від 22.09.2018р. на суму 13316,04 грн., акт №2 від 22.09.2018 року на суму 9511,5 грн., акт №3 від 22.09.2018 року на суму 951 1,50 грн.(додаються до позову).

Також, разом з повідомленням направлено копію ліцензії ДАБІ України від 28.12.2017 року на здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками (за переліком видів робіт згідно з додатком); копію договору на виконання проектних робіт №112/18 від 22.08.2018 р.

Але, 23.10.2018 року позивачу надійшло Рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №963013/30024062, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної.

3) 25.03.2019 року Позивачем було відправлено податкову накладну № 1 від 25.03.2019 р. по взаємовідносинам із Товариством з обмеженою відповідальністю «Бетон Комплекс» на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відповідь була отримана Квитанція про зупинення реєстрації вищевказаної податкової накладної на підставі: ПН відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

У зв`язку із зазначеним та на підставі п. 15 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому Постановою КМУ № 117 від 21.02.2018 р.. були подані письмові пояснення та копії первинних документів, які підтверджують відповідні господарські операції. Подання пояснень на копій документів підтверджується Повідомленням про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено (копія додається до позовної заяви).

Так, відповідно до поданих пояснень, між Позивачем та ТОВ «Бетон Комплекс» від 25.03.2019 року заключено договір-підряд на виконання проектних робіт на загальну суму 575723.46 грн. МПП «Шанс» отримало аванс згідно графіку фінансування 25.03.2019 року на суму 215517,50 грн. в т.ч. ПДВ 35919,58 грн. та 26.03.2019 року на суму 215517,50грн. в т.ч. ПДВ 35919,58 грн. (копії платіжних доручень). Також, разом з повідомленням направлено копію ліцензії ДАБ1 України від 28.12.2017 року на здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками (за переліком видів робіт згідно з додатком); копію договору на виконання проектних робіт від 25.03.2019 р.

Але, 27.05.2019 року позивачу надійшло Рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1 173313/30024062. яким відмовлено у реєстрації податкової накладної.

4) 11.04.2019 року Позивачем було відправлено податкову накладну № 2 від 26.03.2019 р. по взаємовідносинам із Товариством з обмеженою відповідальністю «Бетон Комплекс» па реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У відповідь була отримана Квитанція про зупинення реєстрації вищевказаної податкової накладної на підставі: ПН відповідає вимогам пп. 1.6 п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податку».

У зв`язку із зазначеним та на підставі п. 15 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженому Постановою КМУ № 117 від 21.02.2018 р., були подані письмові пояснення та копії первинних документів, які підтверджують відповідні господарські операції. Подання пояснень на копій документів підтверджується Повідомленням про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено (копія додається до позовної заяви).

Так, відповідно до поданих пояснень, між Позивачем та ТОВ «Бетон Комплекс» від 25.03.2019 року заключено договір-підряд на виконання проектних робі т на загальну суму 575723.46 грн. МПП «Шанс» отримало аванс згідно графіку фінансування (додається до позову) 25.03.2019 року на суму 215517,50 грн. в т.ч. ПДВ 35919,58 грн. та 26.03.2019 року на суму 215517,50грн. в т.ч. ПДВ 35919,58 грн. (копії платіжних доручень додаються)..Також, разом з повідомленням направлено копію ліцензії ДАБІ України від 28.12.2017 року на здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками (за переліком видів робіт згідно з додатком); копію договору на виконання проектних робіт від 25.03.2019 р.

Але, 27.05.2019 року позивачу надійшло Рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1173312/30024062, яким відмовлено у реєстрації податкової накладної.

Позивач вважає вищевказані Рішення комісії ДФЄ, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №874095/30024062 від 07.08.2019 р., № 963013/30024062 від 23.10.2018 р., № 1173313/30024062 від 27.05.2019 р., № 1173312/30024062 від 27.05.2019 р., протиправними та такими, що підлягають скасуванню, а також вважає бездіяльність Відповідача-1 і Відповідача-2 щодо нереєстрації податкових накладних № 2 від 02.07.2018. № 2 від 22.08.2018 р., № 1 від 25.03.2019 р № 2 від 26.03.2019 р., протиправною, тому звернувся з цим позовом до суду.

Суд звертає увагу, що позивачем подано позовну заяву з пропущенням шестимісячного терміну звернення до суду, з приводу чого слід звернути увагу на наступне.

Згідно з п. 56.18 ПКУ з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 ПКУ, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Статтею 102 ПКУ врегульовано питання застосування строків давності визначення податкових зобов`язань, які становлять 1095 днів.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАСУ.

Згідно із ч. 1 ст. 122 КАСУ позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАСУ або іншими законами.

Частиною 3 ст. 122 КАСУ передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи КАСУ та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, строк оскарження в судовому порядку рішення контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в СРГІН становить 1095 днів із дня отримання такого рішення якщо до подання позовної заяви платником не проводилася процедура адміністративного оскарження.

До того ж, на час виникнення спірних правовідносин був актуальним Висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року (справа № 640/46/19), від 14 лютого 2019 року (справа № 813/4921/17).

У цих судових рішеннях Верховний Суд зробив висновок, що згідно з положеннями пункту 56.18 етапі 56 ГІК України, які є спеціальними щодо приписів статгі 122 КАС України, незалежно від використання платником податків права на адміністративне оскарження, строк звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної в СРГІН становить 1095 днів.

Разом з тим, на даний час правова позиція Верховного Суду зазнала змін.

Разом з тим, позивач просить суд врахувати, що правові позиції Верховного Суду змінювались не одноразово, і позивач, який є добросовісним платником податків не міг передбачити на майбутнє, що буде змінена позиція Верховного Суду, адже законодавчі норми, що регулюють строки звернення до суду з вказаним позовом не змінились.

Відповідно до статті 58 Конституції України зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Вважаємо, що даної норми права необхідно дотримуватись і при застосуванні правової позиції рішень Верховного Суду.

Міністерство юстиції України листом №189-0-2-12/8.2-1 від 12 квітня 2012 р. «Щодо вирішення колізій у податковому законодавстві» вказує: якщо поняття, правила і терміни по-різному викладено у Податковому кодексі України та інших нормативно-правових актах, то для регулювання оподаткування застосовуються ті, які містяться у Кодексі.

Законодавством передбачено, що у випадку різного тлумачення норм рішення повинно прийматися на користь платника податків.

Положеннями статті 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положеннями частини першої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В контексті розгляду питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду, суд враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", згідно з якою, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання необхідно звертати увагу на обставини справи.

У справі "Bellet v. France" Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, мас бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Суд беручи до уваги норми Конституції України, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права, з метою недопущення обмеження права позивача на судовий захист та надати можливість Малому приватному підприємству «ШАНС» захистити свої права та інтереси в суді, тому суд вважає за можливе поновити Малому приватному підприємству «ШАНС» строк для звернення до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно п. 74.2 ст. 74 ПКУ в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Процедура зупинення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних з наступним прийняттям рішення про їх реєстрацію/відмову у реєстрації на даний час регламентована:

2. Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-УІ (зі змінами та доповненнями) (далі - ПКУ);

3. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі Постанова № 117);

4. Наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 року №566 «Про затвердження Порядку роботи Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 року №753/30620 (далі Наказ №566);

5. Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» від 29.12.2010 року №1246 (зі змінами та доповненнями (далі Постанова №1246).

6. Листом ДФЄ України від 21.03.2018 р. N 959/99-99-07-18 «Критерії ризиковості платника податку» (далі - Лист ДФЄ).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; ґ) виключено; д) виключено; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 (далі - Порядок №117).

Пунктом 5 Порядку №117 встановлено, що податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Згідно з п. 6 Порядку №117 у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Відповідно до п. 10 Порядку №117 критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС та надсилає на погодження Мінфіну в електронній формі через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади.

Мінфін у дводенний строк погоджує або надсилає ДФС на доопрацювання визначені у цьому пункті критерії та перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Про визначені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, ДФС інформує Комітет Верховної Ради України з питань податкової та митної політики.

ДФС оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті погоджені критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку.

Як вбачається з матеріалів справи, Критерії ризиковості платника податку сформовано листом ДФС України від 05.11.2018 №4065/99-99-07-05-04-18.

При цьому, згідно з п.п.1.6 п. 1 вказаних Критеріїв, комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків.

Суд звертає увагу на те, що вказані Критерії ризиковості платника податку не затверджено нормативним актом ДФС України та не погоджено Міністерством фінансів України, що суперечить вимогам п. 10 Порядку №117.

При цьому, лист Міністерства фінансів України від 31.10.2018 №26010-06-5/28170, згідно якого "Міністерство фінансів України погоджує критерії ризиковості платника податку та критерії ризиковості здійснення операцій, надіслані листом Державної фіскальної служби України від 29.10.2018 №3104/4/99-99-07-05-04-13, за умови, що вони будуть переглянуті протягом місяця", суд вважає неналежним доказом погодження Міністерством фінансів України Критеріїв ризиковості платника податку, викладених в листі ДФС України від 05.11.2018 №4065/99-99-07-05-04-18, оскільки: з вказаного листа неможливо встановити, що він стосується Критеріїв ризиковості платника податку, викладених в листі ДФС України від 05.11.2018 № 4065/99-99-07-05-04-18; п. 10 Порядку №117 передбачено право Мінфіну або погодити, або надіслати ДФС на доопрацювання надіслані на погодження Критерії ризиковості платника податку, при цьому не передбачено право Мінфіну погоджувати такі критерії з умовами.

Водночас, суд звертає увагу на те, що доказів дотримання ДФС умов погодження Мінфіном таких критеріїв матеріали справи не містять та таких доказів не надано відповідачем.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України від 11.09.2003 №1160-IV (далі - Закон №1160-IV) "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", регуляторний акт - це: прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання; прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти.

ДФС України, відповідно до п. 1 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Таким чином, критерії ризиковості платника податку мають ознаки регуляторного акта, оскільки встановлюють норми права, передбачають неодноразове їх застосування щодо невизначеного кола осіб та здійснюють безпосередній вплив на господарську діяльність суб`єктів господарювання, так як спрямовані на правове регулювання відносин щодо визначення платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, що є підставою для зупинення реєстрації податкових накладних, сформованих таким платником податків.

Статтею 25 Закону №1160-IV визначено особливості прийняття регуляторних актів органами виконавчої влади, їх посадовими особами та встановлено наступне.

Регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на це органом виконавчої влади або його посадовою особою, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу; проект регуляторного акта не був оприлюднений; проект регуляторного акта не був поданий на погодження із уповноваженим органом; щодо проекту регуляторного акта уповноваженим органом було прийнято рішення про відмову в його погодженні.

Суд відзначає, що матеріали справи не містять відповідних доказів, що при прийнятті Критеріїв ризиковості платника податку ДФС України дотримано регуляторних процедур, зокрема, з урахуванням вимог ст. 25 Закону №1160-IV.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 №731 затверджено Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади (далі - Положення №731), відповідно до п. 3 якого, на державну реєстрацію подаються нормативно-правові акти, прийняті уповноваженими на це суб`єктами нормотворення в електронній (через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади) або паперовій формі в порядку, визначеному Мін`юстом, що містять норми права, мають неперсоніфікований характер і розраховані на неодноразове застосування, незалежно від строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в них містяться, у тому числі з грифами "Для службового користування", "Особливої важливості", "Цілком таємно", "Таємно" та іншими, а також прийняті в порядку експерименту.

Згідно з п.п."б" п.4 Положення №731 державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що, зокрема, мають міжвідомчий характер, тобто є обов`язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.

Відповідно до п.6 Положення №731 державну реєстрацію здійснюють, зокрема, нормативно-правових актів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади - Мін`юст. За вимогами п.15 Положення №731 міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані. Суд зазначає, що Критерії ризиковості платника податку не зареєстровані у Міністерстві юстиції України, а отже вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані. Доказів зворотного відповідачем суду не надано.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача, які полягають у застосуванні у відношенні позивача Критеріїв ризиковості платника податків, визначених листом ДФС України від 05.11.2018 №4065/99-99-07-05-04-18, є протиправними та такими, що порушують права позивача.

Також, суд зазначає, що засідання Комісії щодо розгляду питань про внесення платників податків до переліку ризикових платників податків/виключення з переліку ризикових платників податків проводиться згідно з Порядком №117 та оформлюється протоколом.

До протоколу засідання Комісій обов`язково додаються: перелік платників податків, щодо яких виявлено ознаки ризиковості, згідно з пунктом 1.6 Критеріїв; матеріали, на підставі яких платників податків віднесено до такого переліку; інша інформація, що розглядається Комісією.

За результатами засідання Комісії та протокольно прийнятого рішення (внесення платників податків до переліку ризикових платників податків/виключення з переліку ризикових платників податків) голова Комісії забезпечує негайне внесення інформації щодо включення/виключення зазначених платників до/із переліку платників податків в режимі "Журнал ризикових платників податків" розділу "Робота Комісії регіонального рівня" підсистеми "Аналітична система" ІТС "Податковий блок", як платників з ознаками ризиковості.

У разі відповідності платника податків показнику оцінки ступеня ризиків, визначеному пункту 1.6 Критеріїв, - включення до переліку здійснюється за рішенням Комісій.

У Листі ДФС України від 05.11.2018 №4065/99-99-07-05-04-18, зокрема, зазначено, що платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо: 1.6. комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях і тимчасово окупованій території, в розумінні Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»; платник податку зареєстрований платником ПДВ менше трьох місяців; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах Державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 та абзацу першого п. 49.2 і п. 49.18 ст. 49 ПК України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 та п. 46.2 ст. 46 ПК України; наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у пунктах 1.1 - 1.6 цих Критеріїв.

Відповідність платника податку Критеріям ризиковості платників податку може бути встановлено у разі виконання хоча б одного з критеріїв, визначених у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості згідно з пунктом 1.6 цих Критеріїв, то такий платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання Комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Якщо платник податків, якого внесено до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пунктах 1.1 - 1.5 цих Критеріїв, такого платника податків виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання в день отримання/виявлення такої інформації. У разі якщо платник податків, внесений до переліку ризикових суб`єктів господарювання, перестав відповідати критеріям ризиковості, що визначені у пункті 1.6 цих Критеріїв, платника виключають з переліку ризикових суб`єктів господарювання за рішенням комісій головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС.

Інформація про внесення/виключення платника податку до/з переліку ризикових платників податків, відповідно до пунктів 1.1-1.6 цих Критеріїв, стає доступною платнику в Електронному кабінеті.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів наявності у відповідача податкової інформації, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій позивача. Крім того, під час розгляду справи відповідачем не надано суду жодного доказу про те, що у нього наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення позивачем ризикових операцій платником.

Також, відповідач у відзиві на позовну заяву не навів жодної мотивації підстав та причин віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до п. 1.6 Критеріїв ризиковості платників податку за ознакою - "наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником", як і не містить доказів наявності податкової інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Окрім того, відповідачем під час розгляду справи не було надано суду матеріали, на підставі яких позивачем було віднесено до ризикових платників податків, та іншу інформацію, що розглядалась Комісією, які згідно Порядку формування територіальними органами та структурними підрозділами ДФС переліку ризикових платників податків обов`язково додаються до протоколу засідання Комісій.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про внесення позивача до переліку ризикових платників не відповідає критеріям, встановленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки є необґрунтованим та прийнятим без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Разом з цим, суд не погоджується із доводами відповідача про те, що факт внесення позивача до переліку підприємств з ознаками ризиковості не створює жодних правових наслідків для підприємства та в жодному разі не створює перешкод для діяльності підприємства як суб`єкта господарювання, оскільки оскаржуване рішення є підставою для автоматичного зупинення реєстрації податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних і це створить перешкоди в здійсненні господарських операцій, що підтверджується матеріалами справи, з яких вбачається, що реєстрація всіх податкових накладних поданих після прийняття оскаржуваного рішення зупинена, а в подальшому прийняті рішення про відмову у такій реєстрації.

У зв`язку з цим, рішення комісії Головного управління ДФС у Київській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, про внесення позивача до переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості не може вважатись таким, що не порушує прав позивача, оскільки таке рішення перешкоджає провадженню господарської діяльності останнього.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дії Головного управління Державної податкової служби у Київській області щодо віднесення позивача до переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості є протиправними, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог в частині зобов`язання другого відповідача зареєструвати податкові накладні, подані позивачем та розсуджуючи щодо законності та ефективності такого заявленого способу захисту, суд виходить з наступного.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право. При цьому, дискреційними є повноваження відповідача - суб`єкта владних повноважень, обирати у конкретній ситуації між альтернативними, кожна з яких є правомірною.

За приписами ч. 3 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі скасування індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Дана норма передбачає зобов`язання відповідача вчинити всі необхідні дії для прийняття законного індивідуального регуляторного акта, однак не передбачає повноваження суду до вирішення питання про прийняття регуляторного акта визначеного змісту. Заявлена позивачем позовна вимога про зобов`язання відповідача-2 зареєструвати податкові накладні в обхід порядку формальної перевірки відповідачем-1 документів для такої реєстрації та повноважень відповідача-1 щодо прийняття рішення про реєстрацію є порушенням дискреційних повноважень відповідача-1 щодо подання відповідачу висновку щодо реєстрації податкових накладних.

Відповідно до п.5 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010 №1246, - податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до ЄРПН у разі дотримання вимог, установлених п. 192.1 ст. 192, пп. 200 1.3, 200 прим. 1.9 ст. 2001 та пп. 201.1, 201.10 і 201.16 ст. 201 ПКУ, а також з урахуванням Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/ розрахунку коригування.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі або про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно п. 21 Порядку зупинення реєстрації ГІН/РК підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Предметом позову в дані справі не охоплено інші дії відповідача-1 щодо перевірки дотримання позивачем всіх умов для реєстрації поданих податкових накладних. Тому суд, з огляду на вимоги ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, не досліджує правомірність та достатність такої перевірки для реєстрації зазначених податкових накладних.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем спосіб захисту зобов`язання відповідача-1 зареєструвати датою подання податкові накладні, суперечить порядку реєстрації, визначеному законодавством та втручається у дискреційні повноваження відповідача-1, а тому не може бути застосований судом.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачі не можуть вчиняти дії та приймати рішення, які за своїм змістом та обґрунтуванням аналогічні рішенням та діям, які визнані цим рішенням протиправними.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при подачі позовної заяви було надано документ про сплату судового збору у сумі 8408,00 грн, тому судовий збір за подачу позовної заяви в частині задоволених позовних вимог у сумі 4204,00 грн підлягає стягненню з відповідача-2.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення комісії Головного управління ДФС у Київській області (правонаступник ГУ ДПС у Київській області), яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 874095/30024062 від 07.08.2018 р.

Визнати протиправним та скасувати Рішення комісії Головного управління ДФС у Київській області (правонаступник ГУ ДПС у Київській області), яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 963013/30024062 від 23.10.2018 р.

Визнати протиправним та скасувати Рішення комісії Головного управління ДФС у Київській області (правонаступник ГУ ДПС у Київській області), яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1173313/30024062 від 27.05.2019 р.

Визнати протиправним та скасувати Рішення комісії Головного управління ДФС у Київській області (правонаступник ГУ ДПС у Київській області), яка приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1173312/30024062 від 27.05.2019 р.

Стягнути на користь Малого приватного підприємства "ШАНС" () сплачений судовий збір в розмірі 4204 (чотири тисячі двісті чотири) грн 00 коп за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Київській області ().

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.