Справа № 380/1552/20
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/1552/20 пров. № А/857/1491/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Кушнерика М.П.

з участю секретаря судового засідання Михальської М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року (суддя першої інстанції Костецький Н.В., м. Львів, повний текст складено 11.12.2020),

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС У Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

№ від 10 лютого 2020 року про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 49673572 грн;

№ від 10 лютого 2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток в сумі 5 317 182 грн ( у тому числі за основним платежем 3544788 грн та штрафними санкціями 1772394 грн);

№ від 10 лютого 2020 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 256 608 грн (у тому числі за основним платежем 171072 грн та штрафними (фінансовими) санкціями 85536 грн).

У подальшому позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просив суд з врахуванням заяви про виправлення арифметичних помилок:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.02.2020 № , в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 45 497 532 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.02.2020 № , в частині нарахування грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток у сумі 2 934 712,50 грн (в тому числі за основним платежем 1 956 475 грн, за штрафними санкціями 978 237,50 грн);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС У Львівській області від 10.02.2020 № .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки від 22.01.2020 № 44/05.02/37741113, про нереальність господарських операцій ТОВ «Мобіжук» є безпідставними, оскільки у товариства є всі належним чином оформлені документи, що підтверджують дійсність господарських операцій з контрагентами, тому вимог податкового законодавства позивач не порушував. Під час перевірки контролюючому органу ТОВ «Мобіжук» надано первинні документи щодо взаємовідносин, зокрема, з ТОВ "Бізнес інжиніринг», ТОВ «Захід бест», ТОВ «Емілія Груп», ПП «Таймікс».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 2 грудня 2020 року позовні вимоги було задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 10.02.2020 № в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 45497532 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 10.02.2020 № в частині нарахування грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток у сумі 2934712,50 грн (в тому числі за основним платежем - 1956475 грн, за штрафними санкціями - 978237,50 грн). Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 10.02.2020 № .

Із таким судовим рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу. Вважає, рішення постановленим з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення та прийняти нове про відмову в позові. Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, зазначає, що оскаржувані платником податків податкові повідомлення-рішення прийняті Головним управлінням ДПС у Львівській області за результатами перевірки, за наслідками якої встановлено порушення вимог Податкового кодексу України. Вказує, що наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податків. Операції ТОВ «Мобіжук» з ТОВ «ЗахідБест», ТОВ «Бізнес Інжинірінг», ТОВ «Роніс Груп», ТОВ «Емілія Груп», ТОВ «Фортуніс» несуть формальний характер, тобто оформлені лише юридично та для податкового обліку, без реального здійснення операції. Відповідно операції здійснені позивачем для штучного формування податкового кредиту, з метою отримання податкової вигоди, у вигляді мінімізації сплати податку на додану вартість до бюджету. Згідно висновків акта перевірки від 22 січня 2020 року встановлено, зокрема, заниження об`єкту оподаткування з податку на прибуток при проведенні нереальних операцій та безпідставно виписаних накладних по контрагентам. При цьому в рамках розслідування кримінального провадження №00000115 зібрано матеріали, які свідчать про порушення податкового законодавства службовими особами ТОВ «Мобіжук». Саме в рамках вказаного кримінального провадження до відділу кримінального аналізу ГУНП у Львівській області скеровано від СУ ФР ГУ ДФС у Львівській області листи про проведення аналізу руху транспортних засобів. ГУНП у Львівській області надано аналітичний звіт від 02.12.2019 № 4295/23.03.-13 та від 13.04.2020 № 1724/14/01 з результатами аналізу руху відповідних транспортних засобів з номерними знаками в запитуваному періоді. Вказані обставини та долучені до матеріалів справи докази свідчать про неможливість перевезення транспортними засобами, вказаними у наданих позивачем товаро-транспортних накладних у відповідні періоди. Однак цим доказам не надано належної оцінки судом. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази реалізації у подальшому контрагентами позивача придбаних товарів. Також позивачем 24 вересня 2020 року було подано заяву про зменшення позовних вимог. 28 жовтня 2020 року позивач подав клопотання про виправлення арифметичної помилки, що є по суті збільшенням позовних вимог і відповідно до ч.1 ст.47 КАС України не може бути прийняте судом, оскільки подане після закінчення підготовчого засідання. Однак суд врахував подане клопотання, чим порушив вимоги КАС України. Суд у рішенні зазначив, що 15 жовтня 2018 року ТОВ «Захід бест» було надано доручення на отримання товару згідно договору купівлі-продажу №15.10/18 від 15 жовтня 2018 року, однак не зрозуміло, для чого виписувати таке доручення, якщо товар безпосередньо доставляють на адресу замовника.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, безпідставність доводів апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник апелянта Гурняк О.О. підтримала апеляційну скаргу з підстав, що в ній викладені. Додатково пояснила, що є розбіжності у подорожніх листах щодо фіксації пройденого кілометражу орендованими позивачем автомобілями, що ставлять під сумнів достовірність наданих доказів. Крім того, зауважила, що позивач добровільно сплатив частину нарахованих зобов`язань , що також дає підстави для висновку про визнання нікчемності правочинів із зазначеними в акті перевірки контрагентами.

Представник позивача Копцюх Н.Р. у судовому засіданні заперечила щодо доводів апеляційної скарги та пояснила, що позивачем було сплачено нараховані податкові зобов`язання, які не стосуються предмета оскарження в даній справі.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ГУ ДПС у Львівській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Мобіжук» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.04.2018 по 30.09.2019, валютного за період з 01.04.2018 по 30.09.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.04.2018 по 30.09.2019.

За результатами проведеної перевірки ГУ ДПС у Львівській області складено акт від 22.01.2020 № 44/05.02/37741113, відповідно до якого встановлено порушення ТОВ «Мобіжук»:

- п.5, п.7 П(С)БО №15 «Дохід», п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст.135, п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України ТОВ «Мобіжук» занижено податок на прибуток, який підлягає відображенню у рядку 06 Податкової декларації з податку на прибуток на загальну суму 3 544 788 грн., в т.ч. за 2018 р. на суму 2 218 925,00грн., за три квартали 2019р. на суму 1 325 863,00 грн. та завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на суму 49 673 572 грн.;

- п.198.1, п.198.2 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України на загальну суму 171 072 грн., а саме в березні 2019 року на суму 108 787 грн., в квітні 2019 року на суму 38 259 грн., та в червні 2019 року на суму 24 026 грн.;

-п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України завищено податкове зобов`язання з податку на додану вартість по нереальних операціях та безпідставно виписаних податкових накладних на адресу ТОВ «Захід бест», ТОВ «Бізнес інжиніринг», ТОВ «Роніс Груп», ТОВ «Емілія Груп» та ТОВ «Фортуніс» на загальну суму 11 560 650 грн.;

- п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188 Кодексу Податкового кодексу України занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість у зв`язку не нарахування податкових зобов`язань при реалізації товарів невстановленим особам на загальну суму 11 560 650 грн.;

- п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в частині не дотримання термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість 148,28 грн.;

- п.51.1 ст.51, п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164, абз. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України за рахунок відображення в Податкових розрахунках за формою № 1-ДФ за ІІ, ІІІ кв. 2017р. та ІІ, ІІІ кв. 2018 недійсних реєстраційних номерів облікових карток платників податку за доходами, виплаченими фізичним особам-підприємцям за ознакою доходу « 157».

На підставі висновків акта перевірки Головним управлінням ДПС у Львівській області винесено:

- за порушення п. 198.1, п. 198.2, ст. 198, п. 200.1 ст. 200 Податкового Кодексу України податкове повідомлення-рішення від 10.02.2020 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «Податок на додану вартість» у сумі 256608 грн, в тому числі 171072 грн за основним платежем та 85536 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- за порушення п. 5, п. 7 П (С) БО № 15 «Дохід», п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення від 10.02.2020 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на прибуток" у сумі 5373182 грн, в тому числі 3544788 грн за основним платежем та 1772394 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- за порушення п. 5, п. 7 П (С) БО № 15 «Дохід», п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 Податкового Кодексу України податкове повідомлення-рішення від 10.02.2020 № , яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 49673572 грн.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності зазначених рішень з наступних підстав.

Згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті14 Податкового кодексу України господарська діяльність діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. За відсутності факту поставки товарів, відповідні суми не можуть враховуватись у податковому обліку, навіть за наявності формально складених первинних документів або сплати грошових коштів.

Розумною економічною причиною (діловою метою) в розумінні підпункту 14.1.231 пункту14.1 статті 14 Податкового кодексу України є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Згідно з пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно із пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За приписами пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно із пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Органи державної податкової служби за даними реєстрів виданих та отриманих податкових накладних, наданих в електронному вигляді, повідомляють платника податку про наявність у такому реєстрі розбіжностей з даними контрагентів. При цьому платник податку протягом 10 днів після отримання такого повідомлення має право уточнити податкові зобов`язання без застосування штрафних санкцій, передбачених розділом II цього Кодексу.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

При цьому для формування податкового кредиту мають значення податкові накладні та інші первинні документи, які, виходячи з наведеного, видаються на підтвердження реально вчиненої операції.

Згідно зі статтею 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду; при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

За правилами пунктів 200.1, 200.2, 200.3, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, яка підлягає сплаті (перерахуванню) до Держбюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного періоду та сумою податкового кредиту такого звітного періоду.

Пунктом 200.2 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з цим пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені розділом V Податкового кодексу, а при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з цим розділом.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі Закон №996-XIV) відображення господарських операцій в податковому обліку здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону №996-XIV встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені підчас здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення.

Згідно з п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі - Положення №88) під первинними документами розуміють документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п.2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назву документа (форми), дату і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильності її оформлення, особистий чи електронний підпис особи, що брала участь у здійснені господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (п.2.5 Положення №88).

Згідно з розрахунком податкового зобов`язання, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за податковим повідомленням-рішенням форми «Р» та від`ємного значення за податковим повідомленням-рішенням форми «П» ТОВ «Мобіжук» по податку на прибуток по акту планової документальної перевірки від 22.01.2020 № 44/05.02/37741113 по контрагентах:

- з ТОВ «Роніс Груп» загальна сума заниження податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням 1350000 грн, сума штрафної санкції 675000 грн;

- з ТОВ «Емілія Груп» завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 472133 грн, загальна сума заниження податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням 593037грн, сума штрафної санкції 296518,50 грн;

- з ТОВ «Захід бест» завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 4721328 грн, загальна сума заниження податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням 50161грн, сума штрафної санкції 25080,50 грн;

- з ТОВ «Фортуніс» завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 4176040 грн, загальна сума заниження податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням 238313 грн, сума штрафної санкції 119156,50 грн;

- з ТОВ «Бізнес Інжиніринг» завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на 40304071 грн, загальна сума заниження податкового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням 1313277грн, сума штрафної санкції 656638,50 грн.

Відповідно до розрахунку податкового зобов`язання, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за податковим повідомленням-рішенням форми «Р» ТОВ «Мобіжук» по податку на додану вартість по акту планової документальної перевірки від 22.01.2020 № 44/05.02/37741113 по контрагентах:

- з ПП «Таймікс» за березень, квітень, червень 2019 року занижено податкове зобов`язання на 171072 грн, збільшено податкове зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням на 171072 грн, сума штрафної санкції 85536 грн.

Як видно з акта перевірки від 22.01.2020 № 44/05.02/37741113 , відповідач дійшов висновку про заниження податкових зобов`язань по операціям з ТОВ «Захід бест» на підставі аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) Головним управлінням ДПС у Львівській області, оскільки встановлено маніпулювання ТОВ «Захід бест» податковою звітністю з податку на додану вартість за періоди декларування ПДВ, а саме мала місце невідповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару.

У ТОВ «Захід бест» перевіркою встановлено:

- реалізацію товарів та послуг за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання, відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН;

- відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів та послуг наявним трудовим ресурсом;

- відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень/орендодавця);

- відсутність інформації про власні або орендовані фонди, які необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Однак такі висновки контролюючого органу спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Так, судом встановлено, що 15.10.2018 між ТзОВ «Мобіжук» (продавцем) та ТОВ «Захід бест» (покупцем) укладено договір купівлі-продажу товарів №15.10/18, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п. 1.2, 1.5, 3.1 вказаного договору асортимент та загальна кількість товару визначається в накладних, які є невід`ємними частинами цього договору. Місце передачі товару покупцеві - склади продавця, м. Київ, вул. Електротехнічна, 45, або м. Львів, вул. Кульпарківська, 59. У випадку, якщо сторонами досягнуто домовленості про доставку товару продавцем, вартість витрат по такій доставці продавець несе самостійно. Оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі.

15.10.2018 «Захід бест» було надано доручення на отримання товару згідно договору купівлі-продажу товарів №15.10/18 від 15.10.2018 зі зразком підпису та відтиску печатки покупця.

При цьому апеляційний суд зауважує, що незалежно від місця передачі товару, згідно з частиною третьою ст. 244 Цивільного кодексу довіреність на отримання матеріальних цінностей підтверджує уповноваження конкретної особи на представництво підприємства перед іншими суб`єктами, в тому числі з метою отримання товару. Отже, факт її оформлення і надання продавцю не заперечує, а навпаки, - підтверджує факт реального здійснення поставки.

Згідно з укладеним договором від 15.10.2018 ТОВ «Мобіжук» виписано для ТОВ «Захід бест» видаткові накладні.

Оплату за товар ТОВ «Захід бест» проведено повністю, заборгованість відсутня, розрахунок відбувся в безготівковій формі, підтвердженням чого є платіжні доручення, акт звірки взаєморозрахунків від 02.01.2019 та оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за квітень 2018 року-вересень 2019 року.

Позивач зазначає, що для транспортування товару до ТОВ «Захід бест» позивач використовував орендовані автомобілі Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 згідно договору оренди автомобіля від 01.12.2016 та Honda Jazz, державний номер НОМЕР_2 згідно договору оренди автомобіля від 25.11.2016.

Товар, який був реалізований ТОВ «Захід бест», попередньо придбаний ТзОВ «Мобіжук» у ТОВ «МТІ», ТОВ «Інвестком», ТОВ «СВП Плюс», ІП «І-АР-СІ», ТОВ «Цифротех», ТОВ «Підприємство з іноземними інвестиціями «Асбіс-Україна», що підтверджується відповідними видатковими накладними.

На підтвердження здійснення господарських операцій за вказаними договором ТОВ «Мобіжук» долучено до матеріалів справи доручення від 15.10.2018 до договору від 15.10.2018 № 15.10/18, рішення учасника ТОВ «Захід бест» від 14.10.2018, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, акт звірки взаєморозрахунків за період 01.01.2018 - 01.01.2019, договори оренди автомобілів, акти прийому-передачі автомобілів до договорів оренди автомобілів, платіжні доручення ТОВ «Захід бест», оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за квітень 2018 року - вересень 2019 року.

Також згідно з акту перевірки від 22.01.2020 № 44/05.02/37741113 контролюючим органом на підставі аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних (далі - ЄРПН) зроблено висновок про маніпулювання ТОВ «Бізнес Інжиніринг» податковою звітністю з податку на додану вартість за періоди декларування ПДВ, охоплені перевіркою, а саме: невідповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару.

Щодо ТОВ «Бізнес Інжиніринг» перевіркою встановлено:

- реалізацію товарів та послуг за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання, відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН;

- відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів та послуг наявним трудовим ресурсом;

- відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень/орендодавця);

- відсутність інформації про власні або орендовані фонди, які необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Щодо господарських операцій позивача з ТОВ «Бізнес Інжиніринг» судом встановлено наступне.

01.10.2018 між ТОВ «Мобіжук» (продавцем) та ТОВ «Бізнес Інжиніринг» (покупцем) укладено договір купівлі-продажу товарів № 01.10/18, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п.1.2, 1.5, 3.1 вказаного договору асортимент та загальна кількість товару визначається в накладних, які є невід`ємними частинами цього договору. Місце передачі товару покупцеві - склади продавця, м. Київ, вул. Електротехнічна, 45, або м. Львів, вул. Кульпарківська, 59. У випадку, якщо сторонами досягнуто домовленості про доставку товару продавцем, вартість витрат по такій доставці продавець несе самостійно. Оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі.

ТОВ «Бізнес інжиніринг» надано доручення на отримання товару згідно договору купівлі-продажу товарів № 01.10/18 від 01.10.2018 зі зразком підпису та відтиску печатки покупця.

Факт передачі товару оформлено видатковими накладними, копії яких наявні в матеріалах справи.

Оплату за товар ТОВ «Бізнес інжиніринг» проведено повністю, заборгованість на користь ТОВ «Мобіжук» становить 0,06 грн, розрахунок відбувся в безготівковій формі, підтвердженням чого є платіжні доручення, виписки з банку, акт звірки взаєморозрахунків за період 01.08.2018 - 30.10.2018 та оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за квітень 2018року -вересень 2019 року.

Позивач зазначає, що для транспортування товару до ТОВ «Бізнес інжиніринг» позивач використав орендовані автомобілі Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1 , згідно договору оренди автомобіля від 01.12.2016, Honda Jazz, державний номер НОМЕР_2 , згідно договору оренди автомобіля від 25.11.2016, та Mazda 3, державний номер НОМЕР_3 , згідно договору використання автомобіля зі службовою метою № 50/17 від 01.08.2016.

Товар, який був реалізований ТОВ «Бізнес інжиніринг», попередньо був придбаний ТзОВ «Мобіжук» у ІП «І-АР-СІ», ТОВ «Інвестком», ТОВ «СВП Плюс», ТОВ «Підприємство з іноземними інвестиціями «Асбіс-Україна», ТОВ «ДФ Плюс», ТОВ «Астро.УА», ТОВ «Отрфеус», ТОВ «Елко Україна», ТОВ «МДА Трейд», що підтверджується видатковими накладними.

На підтвердження здійснення господарських операцій за вказаними договором ТОВ «Мобіжук» долучено до матеріалів справи доручення від 15.10.2018 до договору від 01.10.2018 № 01.10/18, платіжні доручення ТОВ «Бізнес Інжиніринг», видаткові накладні, товарно-транспортна накладна, акт звірки взаєморозрахунків за період 01.01.2018-01.01.2019, договори оренди автомобілів, акти прийому-передачі автомобілів, оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за квітень 2018року-вересень 2019 року.

Також згідно акта перевірки від 22.01.2020 № 44/05.02/37741113 аналізом придбання та реалізації для ТОВ «Емілія Груп» (в розрізі номенклатури товару/послуги згідно з ЄРПН) встановлено нереальність господарської операції внаслідок:

- реалізацію товарів та послуг за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання, відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН;

- відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів та послуг наявним трудовим ресурсом;

- відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень/орендодавця);

- відсутність інформації про власні або орендовані фонди, які необхідні для здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства.

Однак такі висновки контролюючого органу спростовуються матеріалами справи з огляду на наступне.

ТОВ «Мобіжук» продавцем укладено з ТОВ «Емілія Груп» покупцем договір купівлі-продажу товарів від 27.08.2018 № 27.08/18, відповідно до якого продавець зобов`язується передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Згідно п.1.2, 1.5, 3.1 вказаного договору асортимент та загальна кількість товару визначається в накладних, які є невід`ємними частинами цього договору. Місце передачі товару покупцеві- склади Продавця, м. Київ, вул Електротехнічна, 45, або м.Львів, вул. Кульпарківська, 59. У випадку, якщо сторонами досягнуто домовленості про доставку товару Продавцем, вартість витрат по такій доставці Продавець несе самостійно. Оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі.

ТОВ «Емілія Груп» надано доручення на отримання товару згідно договору купівлі-продажу товарів № 27.08/18 від 27.08.2018 зі зразком підпису та відтиску печатки покупця.

Факт прийому-передачі товару підтверджено оформленими видатковими накладними.

Оплату за товар ТОВ «Емілія груп» проведено повністю, заборгованість перед ТОВ «Мобіжук» відсутня, розрахунок відбувся в безготівковій формі, підтвердженням чого є виписка з банку та оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за квітень 2018 року-вересень 2019 року.

Позивач зазначає, що для транспортування товару до ТОВ «Емілія Груп» позивач використав орендовані автомобілі Volkswagen GOLF, згідно договору оренди автомобіля від 06.09.2018, KIA Cherata, державний номер НОМЕР_4 , згідно з договором про використання автомобіля в службових цілях № 08/17 від 01.09.2016, та Nissan Note, державний номер НОМЕР_5 , відповідно до договору оренди автомобіля від 28.12.2016.

Товар, який був реалізований ТОВ «Емілія груп», попередньо був придбаний ТОВ «Мобіжук» у ІП «І-АР-СІ», ТОВ «МТІ», що підтверджено видатковими накладними.

На підтвердження здійснення господарських операцій за вказаними договором ТОВ «Мобіжук» долучено до матеріалів справи доручення від 27.08.2018 до договору № 27.08/18 від 27.08.2018, платіжні доручення ТОВ «Емілія Груп», видаткові накладні, товарно-транспортна накладні, акт звірки взаєморозрахунків за період 01.01.2018 - 01.01.2019, договори оренди автомобілів, акти прийому-передачі автомобілів до договору оренди автомобілів, оборотно-сальдова відомість по рахунку 361 за квітень 2018 року-вересень 2019року.

Згідно акту перевірки від 22.01.2020 № 44/05.02/37741113 при проведенні відповідачем аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено маніпулювання ПП «Таймікс» податковою звітністю з податку на додану вартість за періоди декларування ПДВ, охоплені перевіркою, а саме: невідповідність номенклатури придбаного та реалізованого товару.

Відповідно до інформаційної системи АІС «Податковий блок» при проведенні аналізу зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних було встановлено, що у ПП «Таймікс» відсутнє придбання мобільних телефонів Xiaomi, які в подальшому підприємство реалізовало на ТОВ «Мобіжук».

Щодо ПП «Таймікс» перевіркою встановлено:

- реалізацію товарів та послуг за номенклатурою, відмінною від номенклатури документально оформленого попереднього придбання, відповідно до податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН;

- відсутність можливості виконання операцій з постачання товарів та послуг наявним трудовим ресурсом;

- відсутність будь-якої інформації про зберігання товарів (наявність власних або орендованих складських приміщень, угоди зберігання ТМЦ, відомості про місцезнаходження складів, їх площа, власник складських приміщень/орендодавця).

Однак такі висновки податкового органу не відповідають фактичним обставинам справ з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що 01.03.2019 ТОВ «Мобіжук» (покупець) укладено договір поставки №01.03/19з ПП «Таймікс» (постачальник), відповідно до якого постачальник зобов`язується передати покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.2.1 вказаного договору поставка товарів здійснюється на склад покупця, розташований за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, 45.

На підтвердження здійснення господарських операцій за вказаними договором ТОВ «Мобіжук» долучено до матеріалів справи платіжні доручення про здійснення оплати ПП «Таймікс», видаткові накладні, товаро-транспорті накладні, оборотно-сальдову відомість по рахунку 361 за квітень 2018року - вересень 2019року.

Вказані документи відповідають вимогам, встановленим Законом №996-XIV до первинних документів, не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами підтверджують реальність здійснення господарських операцій ТОВ «Мобіжук» з ТОВ «Бізнес інжиніринг», ТОВ "Захід бест», ТОВ «Емілія Груп», ПП «Таймікс».

Крім того, як видно з матеріалів справи, контрагенти позивача у подальшому підтвердили факт укладання і реалізації договору купівлі-продажу з ТОВ «Мобіжук», зокрема ТОВ «Захід бест» надіслало позивачу лист підтвердження укладання і реалізації договору та акт звірки розрахунків (том 5 а.с.7-8). ТОВ «Бізнес Інжинірінг» надіслало позивачу листа про підтвердження здійснення господарських операцій (том 5 а.с.9).

Також факт реалізації придбаних позивачем телефонів, аксесуарів підтверджено чеками продажу (том 5 а.с.10-104).

Платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Податкові органи не вправі тлумачити поняття добросовісності платника як таке, що породжує у останнього додаткові обов`язки, не передбачені чинним законодавством.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток, витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.03.2019 у справі 808/3412/16.

Суд звертає увагу, що у комерційній діяльності щодо виконання робіт та послуг не завжди вимагається наявність задекларованих власних основних засобів та значної кількості персоналу, звичаями ділового обороту встановлені й інші можливості залучення матеріальних ресурсів без реєстрації в уповноважених органах (як-от на умовах оренди, найму за цивільними договорами тощо). Податковим органом не доведено неможливості виконання із ТОВ «Бізнес інжиніринг», ТОВ «Захід бест», ТОВ «Емілія Груп», ПП «Таймікс» наявними у них силами та засобами умов договорів.

Сумнівність господарських операцій позивача з контрагентами обґрунтовується податковим органом посиланням на інформацію, викладену в інформаційних базах даних податкового органу, Єдиному реєстрі податкових накладних

З цього приводу суд зазначає, що інформаційні бази даних податкового органу та узагальнена податкова інформація не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку, а тому не є належними доказами у справі. Чинним законодавством також не передбачена належність таких баз до засобів доказування.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про відсутність у контрагентів позивача можливості здійснювати господарські операції через відсутність у них основних засобів та достатньої кількості трудових ресурсів з огляду на таке.

Чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх.

Відповідач також вказує, що в рамках розслідування кримінального провадження № 0000115 зібрано матеріали, які свідчать про порушення податкового законодавства службовими особами ТОВ «Мобіжук». Саме в рамках вказаного кримінального провадження до відділу кримінального аналізу ГУНП у Львівській області скеровано від СУ ФР ГУ ДФС у Львівській області листи про проведення аналізу руху транспортних засобів. Відповідно, ГУНП у Львівській області надано аналітичний звіт від 02.12.2019 № 4295/23.03.-13 та від 13.04.2020 №1724/14/01 з результатами аналізу руху відповідних транспортних засобів з номерними знаками в запитуваному періоді. Вказані обставини та долучені до матеріалів справи докази, на думку апелянта, свідчать про неможливість транспортування ТМЦ транспортними засобами, вказаних у ТТН у відповідні періоди.

Проте, суд зазначає, що сам факт наявності порушеного кримінального провадження, не дає підстав для висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого необхідно перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених вироком, який набрав законної сили, періоду часу, за який такі обставини встановлені, а також конкретної особи та наслідки її дій.

У матеріалах адміністративної справи відсутній вирок суду, який набрав законної сили, та яким встановлено здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентами з метою, яка порушує публічний порядок, вчинення господарських операцій з метою, що суперечать інтересам держави і суспільства, так само і ухилення від сплати податків за наслідками виконання господарських зобов`язань з боку позивача.

Також апеляційний суд зазначає, що кримінальне провадження відкрито за ст.212 КК України, а щодо фіктивного підприємництва звинувачень не висунуто.

При цьому в рамках цього кримінального провадження платіжним дорученням від 23 червня 2020 року № ТОВ «Мобіжук» проведено оплату податку на прибуток в сумі 3025808, 85 грн, однак ці кошти не стосуються нарахованих зобов`язань згідно акта від 22 січня 2020 року №44/05.02/37741113.

Вказана обставина підтверджена наявними у матеріалах справи листами ГУДПС у Львівській області від 6 квітня 2021 року №141/13-01-07-13, від 12 квітня 2021 року №314/7/13-97-03-04.

Отже, відсутні докази розслідування кримінального провадження відносно директора підприємства «Мобіжук» щодо фактів порушення податкового законодавства, за наслідками яких було донараховано податкові зобов`язання за оспорюваними податковими-рішеннями.

Крім цього, подані суду аналітичні звіти про аналіз руху транспортних засобів, не можуть свідчити про неможливість здійснення транспортування ТМЦ транспортними засобами, вказаними у ТТН, оскільки такі звіти не містять беззаперечно повної інформації щодо руху вказаних транспортних засобів між пунктами навантаження та розвантаження вказаними у ТТН.

Також апеляційний суд зауважує, що відсутні докази покриття спеціальною системою «Гарпун» усіх доріг України у 2018-2019 роках і її безперебійної роботи.

При цьому допитані у судовому засіданні свідки: регіональний директор ТОВ «Мобіжук» ОСОБА_1 , директор з продажу ТОВ «Мобіжук» ОСОБА_2 , менеджер з питань регіонального розвитку ТОВ «Мобіжук» ОСОБА_3 пояснили, що у 2018-2019 роках дійсно здійснювали перевезення товарів покупцям власними автомобілями, які знаходились в оренді підприємства.

Також на підтвердження здійснення перевезень позивачем надано копії щотижневих подорожніх звітів як первинних документи бухгалтерського обліку, на підставі яких проводилося списання використаного орендованими автомобілями пального, довідку про найманих працівників №541 від 19 квітня 2021 року, якою підтверджено наявність працівників в регіональному офісі в м.Києві та на складах в м.Києві та Львові, які потенційно мали можливість здійснювати перевезення, навантаження та розвантаження товару.

Отже, відповідач як суб`єкт владних повноважень належними доказами не довів здійснення позивачем порушень норм податкового законодавства.

Апеляційний суд зазначає, що обґрунтування правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень обставинами, які засвідчують порушення норм податкового законодавства не позивачем, а його контрагентами (постачальниками) є неприпустимим з огляду на практику Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007 у справі "Інтерсплав проти України").

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 ("Булвес АД проти Болгарії") зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є "власністю" у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону "Про ПДВ" стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

З огляду на зазначене, висновки відповідача про відсутність фактичного здійснення господарських операцій, що покладені в основу оспорюваних податкових повідомлень-рішень, ґрунтуються виключно на припущеннях податкового органу.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС У Львівській області від 10.02.2020 № в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 45497532 грн; податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС У Львівській області від 10.02.2020 № в частині нарахування грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток у сумі 2934712,50 грн (в тому числі за основним платежем 1956475 грн, за штрафними санкціями - 978237,50 грн); податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 10.02.2020 № .

Щодо доводів апелянта про вихід суду за межі позовних вимог з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, апеляційний суд зазначає, що розглянуті і задоволені позовні вимоги знаходяться в межах первісно заявленого адміністративного позову.

У подальшому позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, вказавши менший розмір оспорюваних зобов`язань з огляду на згоду сплатити нараховані зобов`язання по контрагентам ТОВ «Роніс Груп» та ТОВ «Фортуніс» (том 5 а.с. 179) і вказав, що просить скасувати податкові повідомлення-рішення № від 10 лютого 2021 року в частині зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в розмірі 36673572 грн, № від 10 лютого 2020 року в частині нарахування зобов`язання за платежем податок на прибуток в сумі 2392183, 5 грн, № від 10 лютого 2020 року .

Однак, суд не з`ясував питання щодо відмови позивача щодо решти позовних вимог і ухвала про закриття провадження в цій частині у відповідності до статті 189 КАС України прийнята не була.

Отже, розгляд справи в межах вимог, заявлених при поданні позову, не є суттєвим порушенням норм процесуального законодавства, що тягне скасування судового рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, при цьому судом були повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Враховуючи, що апеляційний суд залишає в силі рішення суду першої інстанції, то в силу вимог частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2020 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 14.05.2021.