Справа № 160/13919/20
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТурлакової Н.В.
за участі секретаря судового засіданняЛукомського А.О.
представника позивача представник відповідача представника третьої особи Голікова В.В. не з`явився Олійник Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «Ромбус-Приват» до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Дніпровська міська рада, про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування витягів, -
Приватне підприємство «Ромбус-Приват» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.
26.11.2020 року від представника Дніпровської міської ради надійшло клопотання про залучення в якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дніпровську міську раду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.12.2020р. заяву Приватного підприємства РОМБУС-ПРИВАТ про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено. Призначено справу за позовом Приватного підприємства РОМБУС-ПРИВАТ до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Дніпровська міська рада про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, до розгляду за правилами загального позовного провадження, із призначенням підготовчого судове засідання на 13.01.2021р.
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просив відмовити в задоволенні позову, зазначаючи, що відповідно до п.286.1 ст.286, п.288.1 ст.286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 року №489, повинен застосовуватись до процедур нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, які будуть проводитись з 01.01.2017 року, але це ніяк не стосується коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки Кф. Він не розраховується розробниками документації, які відповідно до Закону України Про оцінку земель проводять нормативну грошову оцінку земель. Законодавством не передбачено іншого способу внесення даних до державного земельного кадастру ніж відповідно до вимог ст.26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та вимог Порядку ведення державного земельного кадастру. Головне управління Держгеокадастру діяло тільки в межах повноважень та надає законні Витяги з Технічної документації з нормативної грошової оцінки землі.
Від представника Дніпровської міської ради надійшли письмові пояснення у справі, в яких представник третьої особи просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на доводи зазначені відповідачем у відзиві на позовну заяву. Крім того, в обґрунтування своєї позиції послалась на позицію висловлену Верховним Судом у своїх постановах, згідно якої витяг з технічної документації про грошову оцінку землі не є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні положень КАС України, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, а лише носить інформаційний характер. Суди не вправі втручатись в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-який формі своїх дій з іншими суб`єктами влади. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Від представників сторін станом на 13.01.2021р., та 27.01.2021р. надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, чи оголошенням перерви у підготовчому засіданні у зв`язку з неотриманням відзиву та введенням карантинних обмежувальних заходів, у зв`язку з чим в підготовчому судовому засіданні оголошені перерви.
Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому позивач просив відхилити доводи відповідача, зазначені у відзиві та задовольнити позовну заяву в повному обсязі, підтримуючі позицію викладену в позовній заяві.
Представником позивача подано заперечення на письмові пояснення третьої особи, в яких позивач просив відхилити доводи третьої особи та задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Позивач не погоджується з наведеною відповідачем та третьою особою практикою розгляду спорів про скасування витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі. Порядок ведення державного земельного кадастру дає можливість зробити висновок, що жодним нормативним актом не передбачено скасування, оновлення та/або обов`язок користувачів (орендаторів) земельних ділянок заміни кодів цільового використання землі, внесених до Державного земельного кадастру згідно Українського класифікатора цільового використання землі.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.
Представник третьої особи у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила у задоволені позовних вимог відмовити.
Заслухавши представника позивача та представника третьої особи, дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що 16.08.2005 року між комітетом комунальної власності Дніпропетровської міської ради (правонаступником якого є Департамент по роботі з активами Дніпропетровської міської ради) та Приватним підприємством «Ромбус-Приват» було укладено договір купівлі-продажу №134/А, посвідчений 16.08.2005 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрований в реєстрі за №5393.
Відповідно до п. 1.1 зазначеного Договору, Продавець (Комітет комунальної власності Дніпропетровської міської ради) продає, а Покупець (Приватне підприємство «Ромбус-Приват») купує незавершене будівництво готельного комплексу «Парус» загальною площею 40 808,9 кв. м. за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І. Леніна, 5 згідно з умовами, які визначені у вказаному договорі. Зазначений у цьому договорі об`єкт продано за 23 378 769,26 грн., в т.ч. ПДВ-3 896 461,54 грн.
Пунктом 5.2 Договору було визначено обов`язок покупця у місячний термін після повної оплати за об`єкт звернутись в установленому законом порядку щодо питання відведення, купівлі або оренди земельної ділянки під об`єктом.
Пунктом 5.4 Договору було визначено обов`язок покупця закінчити будівництво об`єкта за початковим призначенням або зі зміною профілю не пізніше 5 років з моменту укладення договору купівлі-продажу. Продовження терміну завершення будівництва вирішується міською радою.
На виконання п.5.2 Договору, Дніпропетровською міською радою було прийнято Рішення від 21.09.2005 року №297/30 «Про передачу Приватному підприємству «Ромбус-Приват» земельної ділянки за адресою: вул. Набережна В.І. Леніна, 5 в оренду по фактичному розміщенню об`єкта незавершеного будівництва (готельний комплекс «Парус»).
20 січня 2006 року між Дніпровською міською радою та Приватним підприємством «Ромбус-Приват» було укладено Договір оренди землі, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за №312.
Цільове використання земельної ділянки за цим договором 1.11.6 (інша комерційна діяльність), п.1.2 Договру.
Відповідно до п.2.3 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки на час укладення цього договору становить 14 937 049 грн. 08коп.
Договір укладено на 25 років (п.3.1 Договору).
- зональний коефіцієнт Км2 3.82;
- сукупний локальний коефіцієнт Км3 1.01;
- коефіцієнт функціонального використання Кф 0.50;
- площа ділянки (га) 6,3760.
22.08.2013 року сторонами було укладено Договір про зміни №2, яким п.5.4 Договору №134/А від 16.08.2005р. викладено у такій редакції: «Закінчити будівництво об`єкта за початковим призначенням або зі зміною профілю до 16 серпня 2020 року. Продовження терміну завершення будівництва вирішується міською радою».
Незгода позивача з діями відповідача щодо застосування коефіцієнту функціонального призначення зі значенням 2.0, 3.0 при формуванні витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок стала підставою звернення позивача до суду з цим позовом.
Відповідно до ст. 1 Закону України Про оцінку земель, нормативна грошова оцінка земельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель (ч. 5 ст. 5 Закону України Про оцінку земель).
За нормами ч. 1 ст. 15 Закону України Про оцінку земель підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Так, відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 20 Закону України Про оцінку земель, за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" технічна документація нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Рішення рад, зазначених у цій статті, щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до п. 271.2 ст. 271 Податкового кодексу України.
Відповідно до статті 193 Земельного кодексу України державний земельний кадастр це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Кадастр має забезпечувати необхідною інформацією органи державної влади та органи місцевого самоврядування, зацікавлені підприємства, установи та організації, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю та цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.
Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів "Про затвердження Класифікації видів цільового призначення земель" від 23.07.2010 року №548, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 року за №1011/1806, передбачено класифікацію видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.
Відповідно до пункту 3 вказаного наказу №489, нормативний акт набирає чинності з дня його офіційного опублікування і застосовується з 1 січня 2017 року.
Таким чином, Порядок №489 повинен застосовуватися до процедур нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, які проводяться з 1 січня 2017 року.
Інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є затверджені генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій і детальні плани територій, відомості Державного земельного кадастру, дані інвентаризації земель та державної статистичної звітності.
В основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель.
Згідно з пунктами 3, 5 Розділу ІІ Порядку, коефіцієнт Кф - це коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки та встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року №548.
Додатком 1 до Порядку, який має назву "Коефіцієнти, які характеризують функціональне використання земельної ділянки (Кф)" визначено дві примітки наступного змісту:
1. Для земельних ділянок, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0.
2. У разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 2,0.
Додатково суд зазначає, що наказ Мінагрополітики України Про внесення змін до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів від 27.03.2018 № 162, набув чинності 17.07.2018 року - через три місяці після його офіційного опублікування.
Згідно до наказу, у примітках до додатку 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 року № 489, цифри 2,0 замінити цифрами 3,0.
Відтак, у примітках додатку 1 до Порядку зазначено, що: для земельних ділянок, інформація про які не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 3,0
У разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 3,0.
Коефіцієнт 2,0 застосовувався до внесення змін наказом Мінагрополітики від 27.03.2018 №162 змін до Порядку, і у відповідності до змін з 17.07.2018 року коефіцієнт, що характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф) застосовується із зазначенням 3,0.
Таким чином, суд звертає увагу, що за даними Державного земельного кадастру на сьогоднішній день та на дату видачі оскаржуваних Витягів у розділі «Цільове призначення земельної ділянки» значиться, що інформація не внесена до відомостей Державного земельного кадастру, а тому на відповідні періоди формування витягів та з урахуванням діючого законодавства (Порядку №489), Кф становив 2,0 та 3,0.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Зміни до відомостей про земельну ділянку вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом.
Відповідно п. 117 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №105 (надалі -Порядок ДЗК): Відомості (зміни до них) про зареєстровані земельні ділянки вносяться до Державного земельного кадастру в разі внесення:
1) змін до відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку відкрито Поземельну книгу;
2) нових (додаткових) відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку відкрито Поземельну книгу;
3) змін до відомостей про земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, та/або нових (додаткових) відомостей про земельну ділянку.
Відповідно п. 118 Порядку ДЗК): внесення до Поземельної книги відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку (крім випадків, зазначених у пункті 119 цього Порядку) здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності відповідно до документації, що є підставою для внесення відповідних відомостей (змін до них) (крім випадків внесення відомостей про зміну виду використання).
Законодавством не передбачено жодного іншого способу внесення даних до Державного земельного кадастру ніж відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про Державний земельний кадастр» та вимог Порядку ведення Державного земельного кадастру.
При цьому, суд зауважує, що відповідачем коефіцієнт функціонального використання Кф не розраховувався та не коригувався, цей коефіцієнт визначений у додатку 1 таблиці Класифікації Наказу від 25.11.2016 року №489.
Таким чином, оскільки у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код класифікації видів цільового призначення вказаних земельних ділянок, відповідачем правомірно, у передбачений законодавством спосіб були видані витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку зазначених земельних ділянок, що перебувають у користуванні позивача, у яких при розрахунку нормативної грошової оцінки був правомірно застосований коефіцієнт функціонального використання Кф - 2,0 та 3.0 як того вимагає Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів №489.
Аналогічна правова позиція узгоджується із висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 28 вересня 2020 року по справі №808/995/18.
В силу приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України зазначені висновки мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Суд вважає помилковими твердження позивача щодо необхідності застосування відповідачем Кф визначеного згідно з Порядком нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого спільним наказом від 27 січня 2006 року №18/15/21/11, оскільки Кф 2.0 та 3.0 використано згідно з наказом Мінагрополітики від 25 листопада 2016 року №489 "Про затвердження порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів", який набрав чинності з 27 грудня 2016 року, тоді як Порядок нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затверджений спільним наказом від 27 січня 2006 року №18/15/21/11 (Наказ втратив чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства №592/341/428 від 30 грудня 2016 року) на момент видачі витягів із технічної документації втратив чинність.
Твердження позивача, про те, що Порядок №489 повинен застосовуватися до процедур нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, які будуть проводитися з 1 січня 2017 року і не передбачає жодних коригувань раніше проведених нормативно грошових оцінок земель не ґрунтуються на положеннях законодавства, а тому не беруться судом до уваги.
Крім того, суд акцентує увагу, що відповідачем коефіцієнт функціонального використання Кф не розраховувався та не коригувався, цей коефіцієнт визначений у додатку 1 таблиці Класифікації Наказу №489,
Поряд із цим, суд вказує, що відповідно до ч.7 статті 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачається, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 комітету Міністрів державам - членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Разом з тим, завданням адміністративного судочинства, відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого розгляду адміністративних справ.
Отже, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Вчинення дій щодо застосування у витязі з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки певного коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки належить до повноважень відповідача. Тобто, такі дії є частиною процесу реалізації повноважень, наданих відповідачу чинним законодавством, а саме повноважень щодо визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Результатом реалізації цих повноважень є затвердження відповідною сільською, селищною, міською радою виготовленої технічної документації нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів, яка породжує юридичні наслідки для позивача, як платника податків, оскільки нормативна грошова оцінка земельних ділянок є базою оподаткування земельним податком, в той час, як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки є тільки засобом (підставою) для встановлення такої оцінки.
Також, чинним законодавством встановлена процедура прийняття відповідних рішень (ведення та адміністрування Державного земельного кадастру) державним кадастровим реєстратором, і суд не може підміняти цю процедуру та орган, до компетенції якого віднесено прийняття таких рішень. Суд є правозастосовуючим органом, тобто, не створюючи нових правових норм, не підміняючи собою органи виконавчої та законодавчої влади, на підставі закону у встановленому процесуальним законом порядку вирішує справи.
Суд зазначає, що оскаржуючи дії відповідача щодо застосування у витязі з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки конкретного коефіцієнту функціонального використання земельної ділянки, позивач фактично оскаржує зміст витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, в той час як оформлення такого витягу та його змістове наповнення належить до виключної компетенції відповідача.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що позов в цій частині задоволенню не підлягає.
Щодо позовних вимоги позивача про визнання протиправними та скасування витягів, суд зазначає наступне.
Дослідивши спірні витяги, суд доходить висновку, що позивач фактично оскаржує їх зміст, в той час як оформлення таких витягів та їх змістове наповнення належить до виключної компетенції відповідача
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1808-IV, обов`язковій державній експертизі, крім іншого, підлягає: технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.
Результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи. Позитивні висновки державної експертизи щодо об`єктів обов`язкової державної експертизи є підставою для прийняття відповідного рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування, відкриття фінансування робіт з реалізації заходів, передбачених відповідною документацією (частини 1, 3 статті 35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації").
Положеннями статті 37 вищевказаного Закону, передбачено порядок спростування висновків державної експертизи. Так, замовники або розробники об`єктів державної експертизи, заінтересовані у спростуванні висновків державної експертизи або їх окремих положень, подають обґрунтоване клопотання (заяву) про це до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у місячний термін з дня отримання клопотання (заяви) розглядає його і за наявності підстав призначає проведення повторної державної експертизи. У разі спростування висновків державної експертизи, яку проводив центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до проведення повторної державної експертизи залучаються незалежні експерти. У разі відмови у розгляді заяви про спростування висновків державної експертизи або незгоди з висновками повторної державної експертизи замовники або розробники об`єктів державної експертизи мають право звернутися до суду. Висновки державної експертизи можуть бути скасовані органом, який їх видав, у разі виявлення обставин, що могли вплинути на об`єктивність оцінки висновку. Позитивні висновки повторної державної експертизи є підставою для прийняття відповідним органом рішення або реалізації заходів, передбачених об`єктами державної експертизи, крім випадків оскарження їх у судовому порядку.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перевірка, аналіз та оцінка технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, у тому числі, витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, на предмет його відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам здійснюється під час державної експертизи землевпорядної документації, яка організовується і проводиться Держгеокадастром та територіальними органами Держгеокадастру в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.
При цьому, зазначеними вище правовими нормами визначено порядок спростування чи оскарження висновків експертизи землевпорядної документації, в тому числі тих, що стосуються відповідності витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, який складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам.
Право на судовий захист гарантоване статтею 55 Конституції України.
Відповідно до статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи законні інтереси, і просити про їх захист.Г
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Так, статтею 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.
В контексті завдань адміністративного судочинства звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому, особа повинна довести, а суд, своєю чергою встановити, що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.
Частиною 1 статті 4 КАС України визначено, що рішення суб`єкта владних повноважень є нормативно-правовим або індивідуальним актом. Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування. Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.
Визначальною особливістю нормативного акта є його спрямованість на врегулювання відносин множинної кількості суб`єктів відповідних правовідносин - двох чи більше учасників певного виду відносин. Тобто, об`єктом правового регулювання є встановлення загальних правил поведінки між декількома суб`єктами, що беруть на себе права чи обов`язки, що призводить до виникнення, зміни чи припинення відповідних правовідносин. Адресата юридичних приписів нормативного акта неможливо чітко ідентифікувати, оскільки ним потенційно може бути кожна особа, що зацікавлена у реалізації свого суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу.
Водночас, ненормативні акти мають своїм предметом вплив на чітко визначеного суб`єкта права, якому надаються певні права або на якого покладається певні обов`язки, а об`єктом правового регулювання тут виступає потреба закріплення певної суб`єктивної волі щодо конкретної особи, що зумовлює виникнення певних змін у правовому статусі цієї особи. Тож адресат юридичних приписів ненормативного акта завжди чітко визначений і залежно від обставин ініціатором його видання може бути як адресат, так і видавник відповідного акта.
З цих підстав суд приходить до висновку, що витяг з технічної документації про грошову оцінку землі не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, а лише носить інформаційний характер.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена Верховним Судом у постанові від 27.11.2018 у справі №817/1819/17.
Перевірка, аналіз та оцінка технічної документації нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а саме, витягів з технічної документації з нормативної грошової оцінки на предмет його відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, входить до компетенції Держгеокадастру.
Таким чином, суд не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами.
Окрім того, Верховний суд неодноразово висловлював свою позицію щодо неналежності обраного позивачем способу захисту своїх прав у постановах Верховного Суду від 12.11.2018 у справі №814/789/17, від 27.11.2018 у справі №817/1819/17. від 17.10.2019 у справі №817/1814/17, від 29.07.2020 №810/4275/17, 28.09.2020 №808/995/18.
Враховуючи викладене, беручи до уваги, що спірні витяги не зумовлюють виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, а лише носять інформаційний характер, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині вимог.
Згідно з частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства «Ромбус-Приват» про визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області із застосування під час формування Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки відповідних коефіцієнтів та визнання незаконними та скасування Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова