Справа № 540/938/21
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/938/21
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Херсонська виправна колонія (№61)" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної установи "Херсонська виправна колонія (№61)" (далі - відповідач, ДУ "ХВК (№61)"), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність ДУ «ХВК (№61)» щодо не виплати у повному обсязі ОСОБА_1 у день звільнення одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 11 календарних років служби;

- зобов`язати ДУ «ХВК (№61)» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 11 календарних років служби, виходячи із: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, середньої премії за 12 місяців та індексації (з урахуванням раніше виплаченої суми).

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України та 30.09.2019р. його звільнено з ДУ "Херсонська виправна колонія (№61)" за на підставі п. 4 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (скорочення штатів або проведення організаційних заходів). Відповідно до наказу про звільнення на час звільнення вислуга років у календарному обчисленні складала 11 років 03 місяців 13 днів, а тому вважає, що набув право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Однак відповідач виплатив одноразову грошову допомогу без урахування індексації, що позивач вважає протиправним, що і послугувало підставою для його звернення до суду із даним позовом.

За змістом відзиву, відповідач не погоджується із доводами позовної заяви, вказує на проведення виплати позивачу при звільненні зі служби одноразової грошової допомоги у повному обсязі, у зв`язку із чим позовні вимоги вважає необґрунтованими та просить залишити їх без задоволення.

Оскільки від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в письмовому провадженні.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом Державної установи "Херсонська виправна колонія (№61)" від 05.09.2019р. №66о/с ОСОБА_1 звільнено з Державної кримінально-виконавчої служби України 30.09.2019р. відповідно до п. 4 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (звільнення зі служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

Вислуга років на день звільнення 30.09.2019р. складає: у календарному обчисленні - 11 років 03 місяці 13 днів; у пільговому обчисленні - 20 років 08 місяців 24 дні.

У наказі скеровано виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби.

Сторонами не заперечується факт виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 50% забезпечення, проте, як вбачається з розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби ОСОБА_1 , до її складу включено не включено індексацію.

Вважаючи, що відповідачем протиправно сплачено допомогу не у повному обсязі, а саме без врахування індексації, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом преамбули Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ, в редакції, чинній на час звільнення позивача) цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше (ч. 2 ст. 9 Закону №2262-ХІІ).

Згідно з ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. №2011-XII (далі - Закон №2011-XII, в редакції, чинній на час звільнення позивача), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за скороченням штату, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби, у зв`язку із скороченням штатів, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Право позивача на виплату йому одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідачем не заперечується, тобто означене питання не є предметом позову.

Спірним питанням у межах розгляду даної справи є складові вказаної одноразової грошової допомоги, а саме не включення до її складу індексації.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 9-4 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно п. 6 розділу 3 Порядку виплати грошового забезпечення та компенсаційних виплат особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28.03.2018р. №925/5 (далі - Порядок №925/5), до місячного грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, з якого нараховується ця грошова допомога, включаються:

- для осіб рядового і начальницького складу, що звільняються з посад, на які вони були призначені, - посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати), встановлені на день звільнення зі служби, та премія, розрахована відповідно до пункту 22 розділу І цього Порядку;

- для осіб рядового і начальницького складу, які на день звільнення зі служби перебували в розпорядженні керівника відповідного органу або установи, - посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, надбавка за вислугу років на день звільнення зі служби, інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що отримували особи рядового і начальницького складу за останньою штатною посадою відповідно до чинного законодавства, та премія, розрахована відповідно до пункту 22 розділу І цього Порядку.

Отже, з вказаного вбачається, що Порядком не було передбачено, що індексація не включається до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.

В той же час, статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000р. №2017-ІІІ (далі - Закон №2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, у тому числі, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Частиною 2 ст. 19 Закону №2017-ІІІ встановлено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Частиною 5 ст. 94 Закону №580-VIII передбачено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначаються Законом України №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», який прийнятий 03.07.1991р.

Згідно ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991р. №1282-XII (далі - Закон №1282-XII), індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 1 ст. 2 Закону №1282-XII передбачено, то індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі, заробітна плата (грошове забезпечення).

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації / зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Статтею 6 Закону №1282-XII встановлено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів: заробітної плати; пенсій; державної соціальної допомоги; стипендій, що виплачуються студентам державних та комунальних вищих навчальних закладів. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно ст. 4 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення вдію цього Закону.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003р. №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078).

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Суд зазначає, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права па отримання індексації.

Отже, індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, як складової конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 29.04.2020 р. у справі № 240/10130/19, від 03.04.2019 р. у справі № 638/9697/17.

Відповідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно довідки, виданої головним бухгалтером ДУ «Херсонський слідчий ізолятор» про складові нарахованого грошового забезпечення працівника Державної установи «Херсонська виправна колонія (№61)» ОСОБА_1 за липень, серпень 2019р., до складу грошового забезпечення позивача включалися наступні складові:

- посадовий оклад;

- оклад за спеціальним званням;

- надбавка за вислугу років;

- надбавка за особливості проходження служби;

- премія за результатами оперативно-службової діяльності;

- премія за роботу в нічний час;

- індексація.

Разом до виплати за липень 2019р. - 11762,39 грн.; за серпень - 12655,81 грн.

З наведеного вбачається, що грошове забезпечення позивачу нараховувалось та виплачувалось з урахуванням індексації.

Таким чином, дії відповідача, які полягають в нарахуванні позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з грошового забезпечення без врахування індексації є неправомірними та порушують його право на соціальний захист, яке є гарантованим Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 , такими, що підлягають задоволенню.

Судових витрат по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Державної установи "Херсонська виправна колонія (№61)" (, 73000, м. Херсон, вул. Дружби, 4) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Державної установи "Херсонська виправна колонія (№61)" щодо не виплати у повному обсязі ОСОБА_1 у день звільнення одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 11 календарних років служби.

Зобов`язати Державну установу "Херсонська виправна колонія (№61)" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 11 календарних років служби, виходячи із: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, середньої премії за 12 місяців та індексації (з урахуванням раніше виплаченої суми).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя С.В. Гомельчук

кат. 106030000