Справа № 120/2000/21-а
Суддя: Свентух Віталій Михайлович
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 травня 2021 р. Справа № 120/2000/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Свентуха Віталія Михайловича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-ГРАНД" до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

до Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН-ГРАНД" з адміністративним позовом до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятих Подільською митницею Держмитслужби податкових повідомлень-рішень №9 від 28.01.2021 року та №9 від 28.01.2021 року.

Ухвалою від 15.03.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Даною ухвалою також надано відповідачу строк на подання відзиву.

02.04.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 статті 17 Протоколу 1 "Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва" Угоди , передбачено, що експортер, який подає заяву про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1, повинен бути готовим у будь- який час на вимогу митних органів країни експорту, у якій видається сертифікат з перевезення товару EUR.І, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

Пунктом 3 статті 22 Протоколу 1 Угоди передбачено, що експортер, який склав декларацію інвойс, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів країни експорту надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов Протоколу 1 Угоди.

Відповідно до пункту 5 статті 21 Доповнення І Угоди, експортер, який складає декларацію про походження або декларацію про походження EUR-MED, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Договірної сторони-експортера надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цієї Конвенції.

Відповідно до інформації отриманої від уповноважених органів Республіки Польщі, Королівства Бельгії та Федеративної Республіки Німеччини на запити, зазначені в пункті 2.6 акта перевірки, експортери не підтвердили преференційне походження товарів.

Пунктом 6 статті 33 "Перевірка підтверджень походження" Протоколу 1 Угоди встановлено, якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

На підставі вищевикладеного контролюючим органом встановлено, що преференційне походження товарів не підтверджено, пільги надані (отримані) з порушенням вимог Угоди.

За результатами перевірки питань обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, з урахуванням встановлених обставин, Подільською митницею Держмитслужби під час перевірки стану дотримання ТОВ "ВІН-ГРАНД" вимог законодавства України з питань митної справи, через порушення частини 1 статті 281 Митного кодексу України, відповідно до частини 14 статті 354 Митного кодексу України, при перевірці правильності визначення країни походження, підстав для звільнення від оподаткування не підтверджено, заявлену країну походження не встановлено.

Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 236930,85 грн.

Звертають увагу, що митниця діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття правомірного рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням інших визначених законодавством принципів, строків, та урахуванням прав позивача.

Ухвалою суду від 06.05.2021 року розгляд справи вирішено проводити в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІН-ГРАНД" задекларовано наступні товари "Напівпричіп - самоскид...", "Напівпричіп бортовий, тентований...", "Напівпричіп фургон..." та "Сідельний тягач..." за митними деклараціями від 09.07.2018 №UA101090/2018/005651, від 30.08.2018 №UA101090/2018/007091, від 30.08.2018 №UA101090/2018/007094, від 05.09.2018 №UA101090/2018/007236, від 18.09.2018 №UA101090/2018/07606, від 27.09.2018 №UA101090/2018/007933, від 01.10.2018 №UA101090/2018/008018, від 01.10.2018 №UA101090/2018/008039, від 26.10.2018 №UA101090/2018/008852, від 01.11.2018 №UA101090/2018/009048, від 05.12.2018 №UA101090/2018/010120, від 06.12.2018 №UA101090/2018/010178, від 05.02.2019 №UA101090/2019/001385, від 20.02.2019 №UA101090/2019/002540, від 09.07.2019 №UA101090/2019/00265, від 09.07.2019 №UA101090/2019/008322, від 10.07.2019 №UA101090/2019/008403.

Товари ввезені на підставі зовнішньоекономічних контрактів, укладених між ТОВ "ВІН-ГРАНД" та підприємствами-нерезидентами Республіки Польщі, Королівства Бельгії та Федеративної Республіки Німеччини.

Торгівельні країни та країни відправлення - Республіка Польща (PL), Королівство Бельгії (ВЕ) та Федеративна Республіка Німеччина (DE).

Одержувачем, та особою, відповідальною за фінансове врегулювання, виступає ТОВ "ВІН-ГРАНД".

При доставці зазначених вантажів на митну територію України застосовувались такі умови поставок згідно з ІНКОТЕРМС - DAP (UA) Бердичів, FCA (PL) Бендзин, FCA (ВЕ) Руселаре, FCA (PL) Домброва-Тарнавська.

З метою підтвердження країни походження та застосування режиму вільної торгівлі під час митного оформлення товарів, подані декларації інвойс, складені експортером, якщо фактурна вартість партії товару не перевищує 6000 євро, в кількості 16 штук та сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1

Митним органом завершено митні процедури та випущено у вільний обіг товар, що імпортувався.

В подальшому, згідно з пунктом 2 частини 2 статті 351 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI, зі змінами та доповненнями, наказом Подільської митниці Держмитслужби від 10.11.2020 №426 "Про проведення документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ "ВІН-ГРАНД" вимог законодавства України з питань митної справи", ОСОБА_1 , головним державним інспектором відділу проведення митного аудиту Подільської митниці Держмитслужби, радником митної справи II рангу (керівник робочої групи), Ковтонюк Оксаною Володимирівною, головним державним інспектором відділу здійснення заходів митно-тарифного регулювання, кодування та класифікації товарів управління адміністрування митних платежів, митної вартості та митно-тарифного регулювання Подільської митниці Держмитслужби, радником митної справи III рангу (член робочої групи) проведена документальна невиїзна перевірка дотримання ТОВ "ВІН-ГРАНД" вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення товару за митними деклараціями від 09.07.2018 №UA101090/2018/005651, від 30.08.2018 №UA101090/2018/007091, від 30.08.2018 №UA101090/2018/007094, від 05.09.2018 №UA101090/2018/007236, від 18.09.2018 №UA101090/2018/07606, від 27.09.2018 №UA101090/2018/007933, від 01.10.2018 №UA101090/2018/008018, від 01.10.2018 №UA101090/2018/008039, від 26.10.2018 №UA101090/2018/008852, від 01.11.2018 №UA101090/2018/009048, від 05.12.2018 №UA101090/2018/010120, від 06.12.2018 №UA101090/2018/010178, від 05.02.2019 №UA101090/2019/001385, від 20.02.2019 №UA101090/2019/002540, від 09.07.2019 №UA101090/2019/00265, від 09.07.2019 №UA101090/2019/008322, від 10.07.2019 №UA101090/2019/008403.

30.11.2020 року посадовими особами Подільської митниці Держмитслужби складено акт перевірки №0030/20/7.12-19/38717139 "Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ "ВІН-ГРАНД", , дотримання вимог законодавства України з питань митної справи щодо обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування під час митного оформлення товарів за 17 митними деклараціями".

В акті перевірці вказано про те, що відповідно до статті 33 "Перевірка підтверджень походження" Протоколу 1 Угоди та статті 32 "Перевірка підтверджень походження" Доповнення І Угоди Житомирською митницею ДФС до Державної фіскальної служби направлено запити, зазначені в пункті 2.6 акта перевірки, з проханням надати допомогу в проведенні перевірки:

- сертифікату з перевезення (походження) товару EUR.1 від 22.10.2018 року №5.651.152;

- декларацій інвойсів, складених експортером якщо фактурна вартість партії товару не перевищує 6000 євро від 05.07.2018 року №01/07/EXPORT2018, від 27.08.2018 року №88/2018, від 27.08.2018 року №89/2018, від 28.08.2018 року №2018/08/23 KW1, від 29.08.2018 року №FV/88/2018, від 12.09.2018 №FV/92/2018, від 12.09.2018 року №FV/93/2018, від 24.09.2018 року №2973/2018, від 04.10.2018 року №1896/8/06-70-19, від 22.10.2018 року №00013/10/2018, від 03.12.2018 року №1/ЕХР/12/2018, від 04.02.2019 року №03/02/2019, від 11.02.2019 року №А- 13/02/19, від 04.07.2019 року №1/7/2019, від 05.07.2019 року №4/7/2019, від 09.07.2019 року №5/7/2019, від 29.11.2018 року №FA/18/11/2018 та дані, які у них містяться.

Експортерами товарів, відповідно до поданих документів, що підтверджують країну походження, зазначено наступні фірми: Przedsiebiorstwo Uslugowo-Handlowe "BAGENTOR" Krzysztof Klucz (Польща) 1, METEOR RECYKLING Sp. z o.o. (Польща), FIRMA HANDLOWA MARIAN SAS (Польща), MAIER NUTZFAHRZEUGE (Німеччина), HOET TRUCKING & RENTING NV (Бельгія), EURO TRUCK Sebastian Dabek (Польща), MEGA-TRUCK S.C. Adam Idee (Польща), Tomasz Idee P.H.U. "FRANC-MAX" Import-Export Cichocki Adam (Польща), F.H.U. EUROPOL Stanislaw Nowak (Польща), AUTO HANDLERyszard Bednarczyk (Польща), FHU Daniel Idee (Польща) та ALTA-TRANS Transport-Spedvcia-Logistyka Wojcik Spolka Jawna (Польща).

Відповідно до інформації отриманої від уповноважених органів Республіки Польщі, Королівства Бельгії та Федеративної Республіки Німеччини на запити, зазначені в пункті 2.6 акта перевірки, експортери не підтвердили преференційне походження товарів.

За результатами перевірки питань обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування, з урахуванням встановлених обставин, Подільською митницею Держмитслужби під час перевірки стану дотримання ТОВ «ВІН-ГРАНД», , вимог законодавства України з питань митної справи за митними деклараціями від 09.07.2018 №UA101090/2018/005651, від 30.08.2018 №UA101090/2018/007091, від 30.08.2018 №UA101090/2018/007094, від 05.09.2018 №UA101090/2018/007236, від 18.09.2018 №UA101090/2018/07606, від 27.09.2018 №UA101090/2018/007933, від 01.10.2018 №UA101090/2018/008018, від 01.10.2018 №UA101090/2018/008039, від 26.10.2018 №UA101090/2018/008852, від 01.11.2018 №UA101090/2018/009048, від 05.12.2018 №UA101090/2018/010120, від 06.12.2018 №UA101090/2018/010178, від 05.02.2019 №UA101090/2019/001385, від 20.02.2019 №UA101090/2019/002540, від 09.07.2019 №UA101090/2019/00265, від 09.07.2019 №UA101090/2019/008322, від 10.07.2019 №UA101090/2019/008403 через порушення частини першої статті 281 Митного кодексу України, відповідно до частини чотирнадцятої статті 354 Митного кодексу України, при перевірці правильності визначення країни походження, підстав для звільнення від оподаткування не підтверджено, заявлену країну походження не встановлено.

Встановлені порушення призвели до заниження податкових зобов`язань по сплаті митних платежів на загальну суму 236930,85 грн. (мито - 197 442,40 грн., ПДВ - 39488,45 грн).

За результатами документальної невиїзної перевірки встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІН-ГРАНД":

- статті 281 Митного кодексу України в частині правильності, обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг, застосування звільнення від оподаткування ввізним митом, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита на суму 197 442,40 грн.;

- вимог пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість на суму 39 488,45 грн.

На підставі акта перевірки від 30.11.2020 року №0030/20/7.12-19/38717139 митним органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 28.01.2021 року:

- №9, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на 49 360,56 грн. (за податковими зобов`язаннями 39 488,45 грн., штрафними санкціями 9 872,11 грн.);

- №9, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на 246803,00 грн. (197442,40 грн. за податковим зобов`язанням та 49360,60 грн. за штрафними санкціями).

Не погоджуючись з вказаними повідомленнями-рішеннями, "ВІН-ГРАНД" звернулось з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 271 Митного кодексу України (далі - МК України) мито - це загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним із видів мита є ввізне мито, яке встановлюється на товари, що ввозяться на митну територію України, платником якого є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

Статтею 278 МК України встановлено, що датою виникнення податкових зобов`язань із сплати мита у разі ввезення товарів на митну територію України чи вивезення товарів з митної території України є дата подання органу доходів і зборів митної декларації для митного оформлення або дата нарахування такого податкового зобов`язання органом доходів і зборів у випадках, визначених цим Кодексом та законами України.

Відповідно до частин 4, 5 статті 280 МК України ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав - членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Згідно з частиною статті 300 МК України умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Відповідно до підпункту "в" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (далі - ПК України) об`єктом оподаткування податком на додану вартість є ввезення товарів на митну територію України.

Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення (пункт 187.8 статті 187 ПК України).

Відповідно до підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Згідно з пунктом 54.4 статті 54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.

Суд зазначає, що у даній адміністративній справі суть спору між сторонами стосується виключно встановлення країни походження (виробника) товару, який ввозився позивачем на митну територію України, та як наслідок наявності чи відсутності права на застосування преференційного режиму вільної торгівлі до ввезеного товару.

Так, згідно з частинами 1-3 статті 36 МК України країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Положення МК України застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (непреференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (частина 6 статті 36 МК України).

Відповідно до частини 7 статті 36 МК України повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

З 1 січня 2016 року набула чинності Угода, розділ IV якої "Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею" встановлює порядок здійснення торгівлі товарами, що походять з територій Сторін.

Виходячи із положень частини першої статті 29 розділу IV Угоди, кожна Сторона, зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Відповідно до статті 2 розділу II "Визначення концепції "походження товарів" Протоколу 1 до Угоди з метою впровадження цієї Угоди такі товари мають вважатися як такі, що походять з Європейського Союзу: (a) товари, цілком вироблені в Європейському Союзі, як це визначається у статті 5 цього Протоколу; (b) товари, отримані в Європейському Союзі з матеріалів, які не були вироблені цілком у Європейському Союзі, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в Європейському Союзі відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Частиною 1 статті 16 розділу V "Підтвердження походження" Протоколу 1 до Угоди про асоціацію встановлено, що товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів: (a) сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 встановлена статтею 17 розділу V "Підтвердження походження" Протоколу 1 до Угоди про асоціацію згідно з положеннями якої сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами країни експорту на письмову заяву експортера або, під відповідальність експортера, його уповноваженим представником. Для цього експортер або його уповноважений представник має заповнити сертифікат з перевезення товару EUR.1, а також бланк заяви, зразок якої наведений у Додатку III. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і згідно з нормами законодавства країни експорту.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бут виданий митними органами країни-члена Європейського Союзу або України, якщо розглядувані товари можуть бути визнаними такими, що походять з Європейського Союзу або України, і задовольняють іншим умовам цього Протоколу.

Митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1, повинні вжити всіх необхідних заходів для перевірки статусу походження товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу. Для виконання цього завдання вони мають право вимагати будь-яких доказів і здійснювати будь-яку перевірку рахунків експортера та інші перевірки, які вважатимуть належними. Ці органи також мають забезпечити правильне заповнення бланків, зазначених у пункті 2 цієї статті. Вони зокрема повинні перевірити, чи заповнена комірка, призначена для опису товарів, таким чином, щоб запобігти зловмисному дописуванню.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 має бути виданий митними органами й переданий експортерові одразу ж після здійснення чи забезпечення фактичного експортування товару.

Частинами 1-3 статті 43 МК України встановлено, що документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

У разі ввезення на митну територію України товарів до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, сертифікат про походження товару подається обов`язково (пункт 1 частини 3 статті 44 МК України).

Таким чином, серед переліку документів, які можуть підтвердити країну походження товару, сертифікат є документом, на підставі якого митний орган визначає країну походження товару, що у свою чергу впливає на нарахування відповідних митних платежів митницею під час митного оформлення товарів і після випуску таких відповідно до заявленого митного режиму.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові №813/5141/13-а від 11 червня 2019 року.

Сертифікат з перевезення товару EUR.1 - це документ, що видається митними органами країни експорту для підтвердження відповідності товару вимогам правил визначення преференційного походження, встановлених в Угоді про асоціацію, при застосуванні преференційних ставок ввізного мита.

При цьому, обов`язок вжити всі належні заходи для перевірки статусу походження товарів, забезпечити правильне заповнення бланків сертифікату з перевезення товару EUR.1 покладено на митні органи, які видають сертифікати з перевезення товару EUR.1.

Судом встановлено, що до митного оформлення ТОВ "ВІН-ГРАНД" надало сертифікат з перевезення товару EUR.1 від 22.10.2018 року №5.651.152 /том 1 а.с. 44/.

У вказаному сертифікаті зазначено, що країною походження товарів, які були ввезені позивачем за поданими митними деклараціями, є Європейський Союз.

Так, відповідно до частини 1 статті 44 МК України для підтвердження країни походження товару орган доходів і зборів у передбачених законом випадках має право вимагати та отримувати документи про походження такого товару.

Статтею 25 розділу V "Підтвердження походження" Протоколу 1 до Угоди про асоціацію встановлено, що підтвердження походження повинні подаватися до митних органів країни імпорту згідно з чинним порядком цієї країни. Ці органи можуть вимагати перекладу підтвердження походження, а також подання разом із митною декларацією на ввезення заяви імпортера про те, що ввезені товари відповідають умовам, необхідним для застосування цієї Угоди.

Частиною 1 статті 45 МК України встановлено, що у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Водночас частиною 1 та 2 статті 37 розділу ІV Угоди про асоціацію встановлено, що Сторони домовились, що адміністративне співробітництво є важливим для реалізації та контролю преференційного режиму, наданого відповідно до цієї Глави, та підкреслюють свої зобов`язання боротися з незаконними діями та шахрайством в митних питаннях, пов`язаних з імпортом, експортом, транзитом товарів та їх розміщенням під будь-яким іншим митним режимом або процедурою, зокрема заходи заборони, обмеження або контролю.

Якщо Сторона на основі об`єктивно задокументованої інформації відчуває неспроможність забезпечити адміністративне співробітництво та/або відчуває існування незаконних дій або шахрайства іншої Сторони відповідно до цієї Глави, заінтересована Сторона може тимчасово призупинити дію відповідного преференційного режиму для відповідного товару (товарів) згідно із цією статтею.

Відповідно до статті 32 розділу VI "Домовленості про адміністративне співробітництво" Протоколу І до Угоди про асоціацію Митні органи держав-членів Європейського Союзу і України повинні надавати один одному через Європейську комісію зразки відбитків штампів, використовуваних у їхніх митних службах для видачі сертифікатів з перевезення товару EUR.1 і адреси митних органів, які відповідають за перевірку цих сертифікатів і декларацій інвойс. З метою забезпечення правильного застосування цього Протоколу Європейський Союз і Україна повинні допомагати один одному через компетентні митні адміністрації у перевірці достовірності сертифікатів з перевезення товару EUR.1 або декларацій інвойс та правильності інформації, що міститься в цих документів.

Згідно з положеннями статті 33 розділу VI "Домовленості про адміністративне співробітництво" Протоколу І до Угоди про асоціацію подальші перевірки підтверджень походження мають здійснюватись у довільному порядку або тоді, коли митні органи країни імпорту мають обґрунтовані сумніви в достовірності таких документів, статусі походження відповідних товарів або виконанні інших вимог цього Протоколу.

З метою реалізації положень пункту 1 цієї статті митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат з перевезення товару EUR.1 та інвойс, якщо він був поданий, декларацію інвойс або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запита про перевірку.

Якщо у випадку обґрунтованих сумнівів відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запита, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів, митні органи, що подали запит, повинні за відсутності виняткових обставин відмовити у наданні права на преференції.

Відповідно до частини 5 статті 45 МК України у випадках, визначених цією статтею, товар вважається таким, що походить з відповідної країни, з моменту отримання органами доходів і зборів належним чином оформлених документів про походження товару або затребуваних ними додаткових відомостей.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про можливість митного контролю після завершення митного оформлення за умови обґрунтованої підозри, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Втім, відповідачем не наведено обставин за яких після завершення митного оформлення виникла обґрунтована підозра, що під час пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України було допущено порушення законодавства України.

Окрім того, суд звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду у постанові №240/7093/19 від 01 березня 2021 року, який полягає у тому, що міжнародним договором передбачено чіткий алгоритм дій митного органу у випадку отримання відповіді компетентного органу за результатами перевірки документів про походження товару, яка, зокрема, не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.

Враховуючи те, що вказаний алгоритм дій контролюючого органу, на запити якого проводилася перевірка документів про походження товарів, не передбачає аналізу ним додаткових доказів (документів), наданих декларантом для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару згідно із частинами восьмою, дев`ятою статті 43 МК України, суд дійшов висновку, що митний орган не наділений повноваженнями діяти на власний розсуд за вказаних обставин та проводити додаткову перевірку документів про походження товару після отримання результатів такої перевірки компетентним органом заявленої декларантом країни походження товару.

Окрему увагу варто звернути на положення пункту 2 частини 2 статті 351 МК України, які стали підставою для проведення документальної невиїзної перевірки. Зокрема, вказаною нормою визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органові доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Тобто, проведення документальної невиїзної перевірки з підстави, наведеної у пункті 2 частини 2 статті 351 МК України, можливе лише за умови, якщо інформація, що надійшла від уповноважених органів іноземних держав, свідчить про непідтвердження автентичності поданих контролюючому органу документів або про недостовірність відомостей, що в них містяться, а також запитів стосовно надання інформації про зовнішньоекономічні операції, які здійснювалися за участю суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - резидентів України.

Основні вимоги до оформлення документальних перевірок, закріплені у Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 5 розділу 2 названого Порядку, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

При цьому, згідно з підпунктом 7 пункту 4 розділу 3 Порядку результати документальної перевірки щодо дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи оформляються аналогічно результатам перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства. У разі встановлення перевіркою порушень законодавства з питань державної митної справи необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів, що порушені платником податків; зазначити невідповідність даних, які містяться в документах, поданих платником податків для здійснення митного оформлення, фактичним даним, виявленим під час перевірки, на підставі первинних документів платника податків; вказати первинні документи та інші матеріали, що свідчать про наявність порушень. Рішення щодо правильності визначення заявлених у митних деклараціях кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД, митної вартості та країни походження товарів, підстави для звільнення від оподаткування митними платежами окремими документами не оформляються, а зазначаються в акті (довідці) документальної перевірки.

Суд зауважує, що в акті перевірки відсутній виклад з підтвердженням відповідними первинними документами або іншими матеріалами надання ТОВ "ВІН-ГРАНД" недостовірних документів чи недостовірної інформації, або інших протиправних дій декларанта, які спричинили заниження обов`язкових платежів під час митного оформлення; невідповідності даних, які містяться в документах, поданих платником податків для здійснення митного оформлення, фактичним даним, виявленим під час перевірки; не вказано на наявність первинних документів та інших матеріалів, що свідчать про наявність порушень.

Відповідно й наведеного не встановлено в ході розгляду справи.

Крім того, зі змісту акту перевірки не можливо встановити, що спричинило перевірку достовірності сертифікату з перевезення товару EUR.1 та правильності інформації, що міститься в цьому документі, які обґрунтовані сумніви в достовірності такого документу, статусі походження відповідних товарів мали митні органи країни імпорту.

Доказів того, що сертифікат EUR.1, який надавався позивачем, скасований чи визнаний недійсним, відповідачем де подано. Тому суд вважає, що він є чинними та єдиними документами, що підтверджують походження товарів з країн Європейського Союзу, та надає пільги зі сплати митних платежів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем сертифікати про походження товарів, містить повну та достовірну інформацію щодо задекларованих товарів, будь-які розбіжності у документах про країни походження товарів відсутні, тобто позивачем підтверджено країни походження задекларованого за оскаржуваними митними деклараціями товару у відповідності до вимог статей 43, 44, 335 МК України.

А отже, керуючись приписами пункту 54.4 статті 54 ПК України, контролюючий орган, не мав правових підстав самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3.6 статті 54 ПК України.

Відповідно до пункту 109.1 статті 109 ПК України податковими правопорушеннями, серед іншого, є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відсутність або недоведеність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій за таке правопорушення.

За таких обставин суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №9 від 28.01.2021 року та №9 від 28.01.2021 року є протиправними та підлягають скасуванню.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 4443 грн. судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Подільської митниці Держмитслужби №9, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на 49 360,56 грн. та №9, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на 246803,00 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН-ГРАНД" за рахунок бюджетних асигнувань Подільської митниці Держмитслужби судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4443 грн. (чотири тисячі чотириста сорок три гривні).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІН-ГРАНД" (вул. Стеценка, 75-А, м. Вінниця, 21032, );

Відповідач: Подільська митниця Держмитслужби (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034, ).

Суддя Свентух Віталій Михайлович