Справа № 200/531/21-а
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2021-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2021 р. Справа№200/531/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

13 січня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради про визнання дії неправомірними та скасування рішення від 05 січня 2021 року про відмову у реєстрації місця проживання, зобов`язання зареєструвати місце проживання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з відмовою у реєстрації місця проживання у зв`язку з ненаданням усіх документів, так як він є власником частини квартири та подав усі необхідні документи, які підтверджують його право власності.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вказав, що позивачеві відмовлено у реєстрації місця проживання у зв`язку з відсутністю повного пакету документів необхідних для реєстрації місця проживання, визначених п. 18 постанови Кабінету Міністрів України №207 від 2 березня 2016 року, а саме: не надано оригінал свідоцтва про право власності на житло за адресою якого ОСОБА_1 мав намір зареєструвати місце проживання. Також відповідач вказав, що довідки Міського бюро технічної інвентаризації, відповідь Департаменту по роботі з активами управління міського майна не входять до переліку документів, визначених постановою №207, що підтверджують право особи на проживання в житлі та не є такими, що дають право на реєстрацію особи у житловому приміщенні.

Треті особи - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , повідомили, що вони, як співвласники квартири, не надають згоду на реєстрацію та вселення позивача. Справу просили розглянути за відсутності третіх осіб та їх представника, у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 18 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи провести за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18 лютого 2021 року та витребувано у відповідача докази по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року витребувано докази у справі, відкладено підготовче засідання на 18 березня 2021 року.

Ухвалою суду від 18 березня 2021 року вирішено залучити до участі у справі третіх осіб, продовжити строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів, відкласти підготовче засідання на 15 квітня 2021 року.

Ухвалою суду від 15 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13 травня 2021 року.

У судове засідання 13 травня 2021 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у письмовому провадженні.

Згідно частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

5 січня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради із заявою, встановленого зразка, про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Підставою для реєстрації місця проживання позивачем було надано лист Департаменту по роботі з активами управління міського майна Маріупольської міської ради від 17 липня 2020 року №К-9419-14-1.1.2, довідку комунального комерційного підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 21 липня 2020 року, що сторонами не заперечується.

Проте у реєстрації місця проживання ОСОБА_1 відмовлено 5 січня 2021 року на підставі пункту 11 Постанови №207 від 2 березня 2016 року, оскільки особа не подала необхідних документів.

У відзиві на адміністративний позов відповідач вказав, що позивачем не надано оригінал свідоцтва про право власності на житло за адресою якого він мав намір зареєструвати місце проживання.

Вважаючи, що подані разом із заявою про реєстрацію місця проживання документи підтверджують право власності на частку квартири, не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року №1382-IV (далі - Закон №1382-IV), громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання (частина перша).

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку) (частина третя).

Забороняється вимагати для реєстрації місця проживання подання особою інших, ніж передбачених цією статтею, документів (частина восьма).

Положеннями статті 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» визначено, що Правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №207 «Про затвердження правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (далі - Правила) на виконання статті 10 Закону затверджені правила реєстрації місця проживання. Правила визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів.

Відповідно до п.18 Правил для реєстрації місця проживання особа подає:

1) заяву, форма якої передбачена додатком 6, 7 Правил;

2) документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16 років, подається свідоцтво про народження;

3) квитанцію про сплату адміністративного збору;

4) документи, що підтверджують право на проживання в житлі (ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи). У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або і законного представника/представників);

5) військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).

6) заяву про зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 11 (у разі здійснення реєстрації місця проживання одночасно із зняттям з реєстрації попереднього місця проживання).

Отже, вказані вище нормативно-правові акти містять вичерпний перелік документів, які особа має подати до відповідного органу для реєстрації місця проживання.

Відповідно до пункту 4 Порядку №207 реєстрація місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється в день подання особою або її представником документів.

Пунктом 8 Порядку №207 визначено, що документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративні послуги".

Відповідно до пункту 27 Порядку №207 працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття з реєстрації місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, про що зазначений працівник робить відповідний запис у цій заяві.

Працівник органу реєстрації у день звернення особи (її представника) або в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку, зокрема, приймає рішення про зняття з реєстрації або про відмову у знятті з реєстрації місця проживання особи.

Статтею 9-1 Закону №1382-IV орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію.

Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Також пунктом 11 Порядку №207 передбачено, що орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Як убачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради із заявою про реєстрацію місця проживання, як документи, що підтверджують право на проживання в житлі, надав лист Департаменту по роботі з активами управління міськоо майна Маріпольської міської ради та довідку комунального комерційного підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 21 липня 2020 року.

Так, відповідно до листа Департаменту по роботі з активами управління міського майна Маріупольської міської ради від 17 липня 2020 року №К-9419-14-1.1.2 ОСОБА_1 , складом родини читири особи, приймали участь у приватизації квартири АДРЕСА_2 , на підставі наказу управління міського майна Маріупольської міської ради від 2 березня 1999 року №12354/н (свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 ). Для підтвердження факту належності об`єкта нерухомого майна на праві приватної власності станом на 31 грудня 2012 року, ОСОБА_1 запропоновано звернутися до комунального комерційного підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації».

Відповідно до довідки комунального комерційного підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 21 липня 2020 року за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про права власності №12354 від 2 березня 1999 року зареєстровано 1/4 частина за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд зазначає, що вказані вище документи не є правовстановлюючими документами щодо права власності на житло (частину квартири).

Так, документом, що засвідчує право власності на відповідне житло є свідоцтво про право власності, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договір купівлі-продажу тощо.

Суд зазначає, що відповідно до абз. 2 п. 19 Правил №207 працівник органу реєстрації з метою перевірки належності особі, що подала заяву для реєстрації місця проживання, відповідного житла на праві власності чи належності власнику/співвласникам, що надали згоду особі для реєстрації місця проживання, відповідного житла на праві власності, а також з метою перевірки перебування такого житла в іпотеці або довірчій власності як способу забезпечення виконання зобов`язань використовує відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідно до Порядку доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1127 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

При цьому, інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо права власності ОСОБА_1 1/4 квартири за адресою: АДРЕСА_1 відсутня.

Таким чином, звертаючись із заявою про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 не додав документів щодо права власності на житло (частину квартири) за адресою, за якою мав намір зареєструвати місця проживання, тобто, позивачем не було дотримано вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Правил №207 щодо пакету документів, необхідних для здійснення реєстраційної дії.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_1 у реєстрації місяця проживання за вказаною вище адресою, з підстави ненадання необхідних документів, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та Законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових і фактичних підстав для зобов`язання відповідача зареєструвати вказану особу, а позовні вимоги є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до пункту 3 розділу VІ Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв