Справа № 500/1020/21
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/1020/21 пров. № А/857/8585/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді Ніколіна В.В.

суддів Гінди О.М., Пліша М.А.

за участі секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Наконечної Ірини Валеріївни на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року (суддя Осташ А.В., м. Тернопіль, повне судове рішення складено 29 березня 2021 року) у справі за адміністративним позовом Тернопільської міської ради до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Тернопільська міська рада у березні 2021 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), у якому просила скасувати постанову щодо визначення особи боржника від 19.02.2021 по ВП №64118986.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що саме Управління містобудування, архітектури та кадастру несе відповідальність за розгляд заяви про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки, сплати виконавчого збору за примусове виконання рішення суду. Тернопільська міська рада - як орган місцевого самоврядування, а Управління містобудування, архітектури та кадастру - як уповноважений орган містобудування та архітектури наділені власними повноваженнями у відповідних правовідносинах, а тому відсутні правові підстави для заміни сторони боржника виконавчого провадження на Тернопільську міську раду. Враховуючи зазначене, вважає, що постанова щодо визначення особи боржника є протиправною та підлягає скасуванню.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі №500/1020/21 позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дубчак М.3. від 19.02.2021 щодо визначення особи боржника ВП №64118986.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржила головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Наконечна І.В., яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що Тернопільська міська рада складається з відділів та управлінь, одним з яких є Управління містобудування, архітектури та кадастру. У виконавчому листі №500/709/20, виданому Тернопільським окружним адміністративним судом та на підставі якого було розпочато виконавче провадження №63231007, стороною боржника визначено Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради (). Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань присвоєно Тернопільській міській раді, до складу якої входить Управління містобудування, архітектури та кадастру. Тобто, стороною боржника у виконавчому провадженні №63231007 фактично є Тернопільська міська рада, виконавчим органом якої являється Управління містобудування, архітектури та кадастру. Таким чином, постанова щодо визначення особи боржника від 19.02.2021 по ВП №64118986 (з приводу виконання постанови про накладення штрафу у ВП №63231007) винесена державним виконавцем обгрунтовано, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для її скасування.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на правильність висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що на виконанні у старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дубчак М.З. перебуває виконавчий лист №500/709/20 від 19.08.2020, виданий Тернопільським окружним адміністративним судом, яким зобов`язано Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу будівельного паспорта на забудову земельної ділянки.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дубчак М.3. 06.10.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№63231007 із якої слідує, що боржником у даному виконавчому провадженні є Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради.

В рамках даного виконавчого провадження 08.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу, відповідно до якої постановлено за невиконання виконавчого листа №500/709/20 від 19.08.2020 накласти та стягнути з боржника - Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради штраф на користь держави у розмірі 10200,00 грн.

Старшим державним виконавцем 13.01.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№64118986 із якої вбачається, що вона видана на підставі постанови №63231007 від 08.12.2020 про накладення штрафу. Боржником у вказаній постанові визначено Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Дубчак М.3. 19.02.2021 винесено постанову щодо визначення особи боржника ВП №64118986.

Згідно з даною постановою стороною боржника у постанові №63231007 від 08.12.2020 постановлено вважати Тернопільську міську раду, виконавчим органом якої є Управління містобудування, архітектури та кадастру ().

Вважаючи постанову щодо визначення особи боржника протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не було дотримано вимог Закону України «Про виконавче провадження» щодо заміни особи боржника у виконавчому провадженні, тому оскаржувана постанова ВП №64118986 від 19.01.2021, якою боржником визначено Тернопільську міську раду, є протиправною та підлягає скасуванню. Крім того, рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Тернопільська міська рада є органом місцевого самоврядування, а Управління містобудування, архітектури та кадастру уповноваженим органом містобудування та архітектури, який наділений власними повноваженнями у спірних правовідносинах. Тому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для заміни сторони боржника виконавчого провадження на Тернопільську міську раду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх правильними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктом 1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст.14 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що учасниками виконавчого провадження є виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерт, спеціаліст, перекладач, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, особи, права інтелектуальної власності яких порушені, - за виконавчими документами про конфіскацію та знищення майна на підставі статей 176, 177 і 229 Кримінального кодексу України, статті 51-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.1, 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Крім того, відповідно до п.6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до приписів п.12 розділу II вказаної Інструкції у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, виконавець за заявою сторони виконавчого провадження, а також сама заінтересована сторона мають право, звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження. Ухвала суду та постанова виконавця долучаються до виконавчого документа при його передачі до іншого органу державної виконавчої служби або приватного виконавця або поверненні його стягувану чи до суду.

Згідно з п. 13 розділу II цієї ж Інструкції правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом.

Наведене вище узгоджується зі ст.379 КАС України, якою передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення ст. 379 КАС України мають імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки. Тобто, чинним законодавством чітко визначено порядок заміни сторони боржника у виконавчому провадженні.

Крім того, на підставі системного аналізу вказаних вище приписів нормативно-правових актів можна дійти висновку, що заміну сторони виконавчого провадження здійснює суд.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що державний виконавець, наділений повноваженнями звертатися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження лише за умови настання відповідних обставин і вже як наслідок за результатами розгляду цієї заяви судом, на підставі постановленої судом ухвали, виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець у спірних правовідносинах вказаного вище порядку не дотримав та всупереч нормам законодавства, одноосібно, за відсутності заяви сторони виконавчого провадження чи заяви заінтересованої особи, за відсутності відповідної ухвали суду, прийняв постанову щодо визначення особи боржника, якою фактично замінив боржника у виконавчому провадженні безпідставно.

Щодо підстав заміни боржника, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що виконавчим листом, виданим Тернопільським окружним адміністративним судом №500/709/20 від 19.08.2020, зобов`язано Управління містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу будівельного паспорта на забудову земельної ділянки.

В апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що Управління містобудування, архітектури та кадастру є виконавчим органом Тернопільської міської ради (входить до структури міської ради), у зв`язку з чим саме Тернопільська міська рада повинна виступати боржником у виконавчому провадженні.

З приводу таких доводів апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з ч. 3 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до пункту 1.3 Положення про управління містобудування, архітектури та кадастру, затверджене рішення міської ради від 25.10.2019 №7/39/19 Управління є спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури.

Крім того, згідно із пунктом 3.19 вказаного Положення до основних функцій Управління відноситься видача будівельних паспортів забудови земельної ділянки.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що саме Управління містобудування, архітектури та кадастру несе відповідальність за розгляд заяви про видачу будівельного паспорта забудови земельної ділянки, сплати виконавчого збору за примусове виконання рішення суду та накладених штрафів. Тернопільська міська рада є орган місцевого самоврядування, а Управління містобудування, архітектури та кадастру є уповноважений орган містобудування та архітектури, який наділений власними повноваженнями у відповідних правовідносинах.

Враховуючи вищевказане, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для заміни сторони боржника виконавчого провадження на Тернопільську міську раду.

За таких обставин, постанова державного виконавця щодо визначення особи боржника від 19.02.2021 ВП №64118986 прийнята державним виконавцем всупереч вимогам чинного законодавства, є протиправною, а тому підлягає скасуванню.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження скаржника не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Наконечної Ірини Валеріївни залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року у справі № 500/1020/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
М. А. Пліш