Справа № 340/5191/20
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 року м. Кропивницький Справа № 340/5191/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Управління соціального захисту населення Подільської районної у місті Кропивницькому ради (25030, м. Кропивницький, вул. Архітектора Паученка, 53/39, )

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Подільської районної у місті Кропивницькому ради (надалі УСЗН Подільської районної у м. Кропивницькому ради) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов мотивував тим, що він з листопада 2015 року має статус учасника бойових дій та відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" має право на отримання щорічної разової грошової допомоги, яка виплачується до 5 травня, у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком. За розрахунками позивача, у 2016 році розмір такої допомоги повинен був становити 5370 грн., у 2017 році - 6235 грн., у 2018 році - 6865 грн., у 2019 році - 8346 грн., у 2020 році - 9446 грн. Проте така допомога у 2016 - 2020 роках була виплачена йому у меншому розмірі, ніж передбачено частиною 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року №3-р/2020, позивач просить суд:

- визнати протиправними дії УСЗН Подільської районної у місті Кропивницькому ради, які полягають у зменшенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, за 2016-2020 роки;

- зобов`язати УСЗН Подільської районної у місті Кропивницькому ради провести перерахунок та виплату йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій за період з 2016 по 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України" на кожний рік, з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги.

Ухвалою судді від 13.11.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 24.11.2020 року суд зупинив провадження у справі до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі №440/2722/20 (№Пз/9901/14/20).

Відповідач подав до суду пояснення, у яких вказав, що УСЗН Подільської районної у м. Кропивницькому ради у 2016 та 2017 роках нарахувало та виплатило позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій. У 2018, 2019, 2020 роках позивачу така допомога не нараховувалася та не виплачувалася. Позивач не звертався до відповідача за отриманням такої допомоги у строк, установлений частиною 4 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". У цьому поясненні відповідач просив витребувати від УСБУ в Кіровоградській області інформацію про отримання позивачем грошової допомоги за 2020 рік.

Ухвалою від 14.04.2021 року суд поновив провадження у даній справ та витребував від позивача та УСБУ в Кіровоградській області докази, необхідні для вирішення справи.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням, виданим 19.11.2015 року.

Позивач з 07.04.2016 року перебуває на обліку пільговиків за місцем проживання в УСЗН Подільської районної у м. Кропивницькому ради, яким на нього оформлено персональну облікову картку.

Позивач, звернувся до суду з цим позовом, стверджуючи, що відповідач у 2016 2020 роках виплачував його одноразову грошову допомогу до 5 травня, передбачену Законом України "Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту", у розмірі меншому, ніж установлено цим Законом.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни врегульовані Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII від 22.10.1993 року.

Відповідно до статті 4 цього Закону ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них (стаття 12), особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 13), учасникам війни (стаття 14), особам, на яких поширюється чинність цього Закону (стаття 15), особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною (стаття 16).

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №367-XIV від 25.12.1998 року) щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28.12.2007 року у статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказану норму викладено в такій редакції: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

Проте рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 положення пункту 20 розділу II Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107-VI від 28.12.2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Правила виплати разової грошової допомоги наведені у статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби.

Особам, які тримаються в установах виконання покарань і слідчих ізоляторах (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, на спеціальні рахунки установ виконання покарань і слідчих ізоляторів.

Згідно з частинами 4, 5, 6 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Громадянам, які належать до кількох категорій осіб згідно з цим Законом, виплачується одна допомога - у більшому розмірі.

Разова грошова допомога не виплачується в разі смерті отримувача до 5 травня або набуття громадянином статусу згідно із статтями 6, 7, 9, 10, 11 цього Закону після 5 травня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Правовідносини щодо нарахування, виплати та розмірів щорічної разової грошової допомоги до 5 травня з 01.01.2015 року також були врегульовані Бюджетним кодексом України.

Так, пунктом 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" №79-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01.01.2015 року) установлено зокрема, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тож цієї нормою Кабінету Міністрів України з 01.01.2015 року були делеговані повноваження встановлювати зокрема розмір разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

На виконання цих повноважень Кабінет Міністрів України щороку приймав відповідні постанови, а саме: №147 від 31.03.2015 року, №141 від 02.03.2016 року, №233 від 05.04.2017 року, №170 від 14.03.2018 року, №237 від 20.03.2019 року та №112 від 19.02.2020 року, якими визначався розмір та порядок виплати разової грошової допомоги передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у тому числі учасникам бойових дій.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №112 від 19.02.2020 року "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (надалі постанова КМУ №112), яка набрала чинності 25.02.2020 року, установлено, що у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (далі - грошова допомога), проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).

Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах:

- учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1390 гривень.

Підпунктом 2 пункту 1 постанови КМУ №112 установлено, що військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування коштів районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на спеціальні рахунки військових частин, установ, організацій за місцем їх служби.

Згідно з підпунктом 4 пункту 1 постанови КМУ №112 особи, які не отримали грошової допомоги, зокрема ті, що набули згідно із статтями 6, 7, 9, 10 і 11 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" відповідний статус до 5 травня 2020 р. включно, мають право звернутися за нею до районного органу соціального захисту населення за місцем реєстрації та отримати її до 30 вересня 2020 року.

Пунктом 2 постанови КМУ №112 постановлено забезпечити подання до 23 березня 2020 року районним органам соціального захисту населення переліків осіб, які мають право на отримання грошової допомоги:

- Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною гвардією, Національною поліцією, Державною податковою службою, Державною митною службою, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Міністерством юстиції, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною спеціальною службою транспорту, Офісом Генерального прокурора, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями, підприємствами, установами, організаціями - щодо осіб, які не перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України;

- Пенсійним фондом України - щодо осіб, які перебувають на обліку в його органах.

Пунктом 3 постанови КМУ №112 постановлено Міністерству фінансів і Державній казначейській службі забезпечити до 6 квітня 2020 року перерахування коштів Міністерству соціальної політики для їх спрямування регіональним органам соціального захисту населення з метою виплати грошової допомоги.

Між тим, рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У цьому рішенні Конституційний Суд України зазначив, що встановлення пунктом 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України іншого, ніж у статтях 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що суперечить принципу верховенства права, встановленому статтею 8 Конституції України.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Така ж норма передбачена у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України".

Таким чином, рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) відновлено дію частини 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону №367-XIV від 25.12.1998 року, згідно з якою щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2020 році слід застосовувати не постанову КМУ №112, а Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", який має вищу юридичну силу.

Верховний Суд у зразковій справі №440/2722/20 (№Пз/9901/14/20) щодо нарахування та виплати разової щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік сформулював правовий висновок, що у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 року у справі №1-247/2018(3393/18) з 27.02.2020 року розмір разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році підлягає нарахуванню і виплаті органом, уповноваженим здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) у розмірі, визначеному Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №367-XIV від 25.12.1998 року.

Відповідач повідомив суд, що у 2016 та у 2017 роках він нарахував і виплатив позивачу щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі 920 грн. та 1200 грн. відповідно, як це було передбачено постановами Кабінету Міністрів України №141 від 02.03.2016 року "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" та №233 від 05.04.2017 року "Деякі питання виплати у 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

У 2018, 2019 та 2020 роках така допомога ОСОБА_1 відповідачем не нараховувалася та не виплачувалася.

Зокрема у 2020 році ця допомога позивачу не виплачувалася, оскільки у списках осіб, які відповідно до пункту 2 постанови КМУ №112 у березні 2020 року надійшли до УСЗН Подільської районної у м. Кропивницькому ради від уповноважених державних органів, установ та формувань, інформація про ОСОБА_1 як про особу, яка має право на отримання грошової допомоги, була відсутня.

Суд установив, що ОСОБА_1 отримав статус учасника бойових дій у період проходження військової служби в Управлінні Служби безпеки України в Кіровоградській області, а посвідчення учасника бойових дій видано йому Управлінням по роботі з персоналом Служби безпеки України 19.11.2015 року. У 2018 році позивач звільнений з військової служби у запас та з 09.02.2018 року виключений зі списків особового складу Управління СБУ в Кіровоградській області.

Управління СБУ в Кіровоградській області повідомило суд, що після цього не подавало до органів соціального захисту населення інформацію про ОСОБА_1 як про особу, яка має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оскільки він не перебував у списках особового складу та на військовому обліку в Управлінні.

Згідно зі статтею 27 Закону України "Про Службу безпеки України" військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства. Право на пільги зберігається за військовослужбовцями Служби безпеки України, яких звільнено зі служби за віком, через хворобу або за вислугою років.

У 2020 році позивач вже не проходив службу в органах Служби безпеки України.

У матеріалах справи відсутні докази того, що упродовж 2020 року ОСОБА_1 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області як пенсіонер, а також докази того, що він проходив службу як військовослужбовець, поліцейський, особа начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ тощо.

Між тим, ці обставини мають значення для визначення порядку та способу виплати разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Суд зазначає, що у 2020 році безпосередня виплата цієї допомоги здійснювалася районними органами соціального захисту населення у такому порядку:

- пенсіонерам шляхом перерахування коштів через відділення зв`язку або установи банків на їхні особові рахунки за місцем отримання пенсії;

- особам, які не є пенсіонерами, - шляхом перерахування коштів через відділення зв`язку або установи банків на їхні особові рахунки за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання;

- військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби, які проходять службу (крім пенсіонерів), - шляхом перерахування коштів на спеціальні рахунки військових частин, установ, організацій за місцем їх служби.

При цьому виплата допомоги відповідним категоріям осіб здійснювалася районними органами соціального захисту населення на підставі переліків осіб, що мають право на отримання грошової допомоги, які мали бути поданими до 23.03.2020 року районним органам соціального захисту населення за відповідним місцем проживання чи служби:

- Пенсійним фондом України - щодо осіб, які перебувають на обліку в його органах;

- Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Національною гвардією, Національною поліцією, Державною податковою службою, Державною митною службою, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Міністерством юстиції, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державною спеціальною службою транспорту, Офісом Генерального прокурора, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями, підприємствами, установами, організаціями - щодо осіб, які не перебувають на обліку в органах Пенсійного фонду України.

Позивач у цій справі не оскаржує бездіяльність Служби безпеки України чи інших органів щодо невключення його до переліків осіб військовослужбовців Служби безпеки України, яким встановлено статус учасника бойових дій, що мають право на одержання грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у 2020 році.

У встановлений строк позивач не звертався до відповідача за місцем своєї реєстрації за отриманням цієї допомоги за 2020 рік, як це передбачено частиною 4 статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", підпунктом 4 пункту 1 постанови КМУ №112.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5, 6 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Позивач, прохаючи суд визнати протиправними дії відповідача, які полягають у зменшенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, посилаючись як на підставу позову на виплату йому цієї допомоги відповідачем у розмірі меншому, ніж установленому Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (1390 грн. проти 9446 грн.), не надав суду доказів того, що така допомога йому взагалі виплачувалася у 2020 році (наприклад, зарахована на його особовий рахунок) та виплачувалася саме цим відповідачем. Відтак позивач не довів порушення його прав, свобод чи інтересів цим відповідачем у межах спірних правовідносин.

У ході судового розгляду справи позивач не змінював підстави позову та не обґрунтовував позовні вимоги фактом невиплати йому відповідачем щорічної разової грошової допомоги у 2020 році.

Не заперечуючи право позивача, якому відповідно до законодавства встановлено статус учасника бойових дій, на отримання у 2020 році разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, визначеному статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а саме у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, суд зазначає, що позивач обрав неправильний спосіб захисту своїх прав, що є підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині вимог.

З приводу позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у нарахуванні та виплаті грошової допомоги до 5 травня за попередні 2016 - 2019 року у розмірі меншому від 5 мінімальних пенсій за віком, та про зобов`язання відповідача перерахувати та виплатити позивачу недоплачену частину такої допомоги за ці роки, які позивач обґрунтовує посиланням на рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18), то суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, лише з 27.02.2020 року положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України втратили чинність.

До цього відповідач при визначенні розміру щорічної разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій правомірно керувався нормою пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" №79-VIII від 28.12.2014 року) та прийнятими на її виконання постановами Кабінету Міністрів України.

Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020 року №3-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18) не впливає на правовідносини, пов`язані з виплатою позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 - 2019 роки, оскільки ці правовідносини виникли до його прийняття, а згадане рішення не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності. У зв`язку з прийняттям цього рішення у відповідача не виник обов`язок перерахувати разову грошову допомоги до 5 травня за 2016 - 2019 роки учасникам бойових дій та виплатити позивачу недоплачену частину такої допомоги, про що він просить у позові.

Дії/бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2018 та 2019 роки, у зв`язку з відсутністю його у переліках осіб, які мають право на отримання грошової допомоги, що подавалися відповідними органами, установами та формуваннями, не є предметом цього спору.

Відтак, вирішуючи спір у межах позовних вимог, суд не встановив протиправності у діях відповідача, тож відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. Черниш