Справа № 200/3805/21
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

12 травня 2021 р. Справа №200/3805/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Голошивця І.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 09.04.2021 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У травні 2021 року до суду представником відповідача була надана заява про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку із тим, що позовна заява була подана із порушенням строку звернення до суду.

Разом з тим, позивач, в позовній заяві просив поновити прощений строк звернення до адміністративного суду.

В обґрунтування свого клопотання, позивач зазначила, що будь-яких повідомлень від відповідача щодо незастосування при розрахунку її пенсії (з моменту звернення 04.06.2020) показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2017-2019 роки їй направлено не було. Про порушення своїх прав вона дізналась лише у грудні 2020 року після направлення запиту до управління щодо розміру пенсії, та розрахунку розміру пенсії.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2021 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 04.06.2020 звернулась до Пенсійного органу з заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника.

Першу виплату пенсії за результатами розгляду заяви про переведення з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, позивач тримала в липні 2020 року.

Суд не приймає доводів позивача, що про порушення свого права позивач дізналася у грудні 2020 року після звернення до відповідача із відповідним запитом, оскільки будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивача можливості звернутися до суду з липня 2020 року.

Суд зазначає, що пенсія є періодичним щомісячним платежем, а тому її розмір був відомий позивачу щомісячно при її отриманні.

Позивач у своїй позовній заяві просила провести перерахунок пенсії з 04.06.2020, а з позовом звернувся в квітні 2021 року.

Відтак, отримання пенсіонером листа від Пенсійного органу у відповідь на його звернення не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі, якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку тощо.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону № 1788-ХІ та статті 46 Закону № 1058-ІV (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов: 1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом; 2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

За змістом наведених норм строк давності не застосовується лише до вимог щодо нарахованих пенсій, в спірних же правовідносинах суми пенсії не були нараховані пенсійним органом.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного суду в складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивач пропустила строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Отже, оскільки судом не визнані поважними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд залишає позовну заяву - без розгляду.

Керуючись ст.ст. 14, 72, 121-123, 161, 180, 181, 183, 240, 243, 248, 256, 294, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення прощеного строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Заяву Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії залишити - без розгляду

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Донецького окружного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя І.О. Голошивець