Справа № 215/2080/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 травня 2021 року Справа 215/2080/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кальник В.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Директора департаменту соціальної політики виконавчого комітету Криворізької міської ради Благун Інеси Михайлівни про визнання бездіяльності протиправною, -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Директора департаменту соціальної політики виконавчого комітету Криворізької міської ради Благун Інеси Михайлівни, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність директора департаменту соціальної політики виконавчого комітету Криворізької міської ради ОСОБА_2 за результатом розгляду звернення від 27.01.21р. з урахуванням делегованих повноважень, яка виявилася у не вжитті заходів для забезпечення права на рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму для працездатних осіб тобто не нижче 2 270 грн., у не підкоренні ст. 1 ЗУ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» та зобов`язати вжити заходів для призначення компенсації, допомоги до встановленого порядку ст. 46 Конституції України, які разом забезпечують для нього рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму не нижче 2 270 грн;

- визнати протиправною бездіяльність директора департаменту соціальної політики виконавчого комітету Криворізької міської ради ОСОБА_2 за результатом розгляду звернення від 27.01.21р. з урахуванням делегованих повноважень, яка виявилася у не винесенні рішення і у порушенні управлінської функції відповідно п. 18, 19, ч. 1 ст. 4 КАС України і ст.ст. 3, 19, 44 Конституції України та зобов`язати прийняти рішення в розумінні ст.ст. 46, 48, 144 Конституції України;

- визнати протиправною бездіяльність директора департаменту соціальної політики виконавчого комітету Криворізької міської ради ОСОБА_2 за результатом розгляду звернення від 27.01.21р. з урахуванням делегованих повноважень, яка виявилася у порушенні встановленого порядку ст.ст. 21, 46, 48, 92 Конституції України та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) визначити спосіб соціального захисту гарантуванням загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за діючими видами, а саме при тимчасовій втраті працездатності, при нещасному випадку та професійному захворюванні.

Ухвалою від 05.04.2021 року позов відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 29 КАС України, передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, оскільки спір у цій справі предметно підсудний окружному адміністративному суду.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2021 року, зазначена вище справа була розподілена судді Кальнику В.В.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема: чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (частина 2 стаття 171 КАС України).

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам статей 160, 161 КАС України, вважаю, що її слід залишити без руху з огляду на таке.

Частиною 3 ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб на 1 січня 2021 року становить 2 270,00 грн.

При цьому, відповідно до ст. 4 Закону України Про судовий збір, за подання, зокрема, фізичною особою, до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто станом на момент звернення до суду така становить 908,00 грн.

Позивачем не надано доказів на підтвердження сплати судового збору за подання адміністративного позову.

Частиною 1 статті 67 Конституції України закріплено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

ОСОБА_1 до позовної заяви подано заяву про звільнення його від сплати судового збору.

Розглянувши вказану заяву про звільнення від сплати судового збору, суддя зазначає наступне.

Питання щодо зменшення, відстрочення, розстрочення чи звільнення сплати судового врегульовано положеннями ст. 133 КАС України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З наведеного вбачається, що суду надано право, а не покладено обов`язок зменшити, відстрочити, розстрочити чи звільнити сторону від сплати судового збору. Крім того, суд може відстрочити, розстрочити чи звільнити сторону від сплати судового збору за однієї з умов, перелічених у пунктах 1-3 ст. 8 Закону України "Про судовий збір", лише з урахуванням майнового стану заявника.

Обов`язок обґрунтування обставин, які свідчать про неможливість або ускладнення у здійсненні сплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на цю особу.

Аналіз правового врегулювання питання звільнення від сплати судового збору дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до позовної заяви подано заяву про звільнення його від сплати судового збору з огляду на скрутне матеріальне становище, враховуючи, що розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу позивача і він звернувся за захистом соціальних прав, до якої надано копію довідки № 2705 від 25.03.2021 року, в якій зазначено, що він отримав компенсацію по догляду за інвалідом І групи ОСОБА_3 в період з січня 2020 р. по грудень 2020 року в загальному розмірі 410,88 грн.

Отже, зазначена довідка містить відомості лише щодо отримання позивачем щомісячної компенсації по догляду за особою з інвалідністю 1-ї групи, тобто не відображає майновий стан позивача, який може мати інші джерела доходу.

Водночас, суддя наголошує, що належними та достатніми доказами для підтвердження скрутного майнового становища позивача можуть бути довідки про доходи з органів державної податкової інспекції, довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, документів про нарахування субсидій, документів про надання соціальної допомоги тощо.

Отже, ОСОБА_1 потрібно надати документ, з якого можна буде визначити сукупний розмір його доходу за попередній рік (зокрема відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків за рік, що передує зверненню до суду, які надаються органами Державної фіскальної служби тощо), або документ про сплату судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 10.10.2019 року по справі № 215/3329/19.

Оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих письмових доказів в обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, підстави для звільнення від сплати судового збору, наведені у заяві не можуть бути визнані поважними, у зв`язку із чим заява задоволенню не підлягає.

Аналогічна правова позиція щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні від сплати судового збору наведена в ухвалах Верховного Суду: від 27.01.2020 року справа №215/4776/18, від 27.01.2020 року справа №215/3308/18, від 27.01.2020 року справа №215/2630/19, від 02.01.2020 року справа №215/3308/18, від 27.12.2019 року справа №212/1558/19), від 27.12.2019 року справа №215/3553/17, які в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України, мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

За приписами ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160,161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 160,161, 169, 294 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Адміністративний позов - залишити без руху.

Надати позивачу термін - п`ять робочих днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 908,00 грн.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки у визначений термін.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання вимог ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до цієї ухвали, позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили згідно зі ст. 256 КАС України.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В. Кальник

11.05.2021

Ухвала набрала законної сили 11 травня 2021 р.

Суддя В.В. Кальник