Справа № 160/954/21
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року Справа № 160/954/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.11.2020р.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 19.10.2020 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.10.2020р. позивач звернулась до ГУПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та відповідним пакетом документів. За результатами розгляду заяви було прийнято рішення від 30.11.2020р., яким відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недосягненням пенсійного віку згідно чинного законодавства, а також за відсутності пільгового стажу, так як не враховані періоди навчання згідно диплому НОМЕР_1 , оскільки існує явна невідповідність в ПІД згідно паспорту. Позивач вважає дану відмову протиправною, тому звернулась з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 26.01.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
23.02.2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. 19.10.2020р. до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області звернулась ОСОБА_1 з заявою та доданими до заяви документами про призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Листом ГУ ПФУ №0400-010303-8/113759 від 30.11.2020 позивачці було повідомлено про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пенсійного віку, окрім того відповідачем до загального стажу роботи не було зараховано періоди навчання з 24.10.1990 по 08.07.1991. Щодо незарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання в СПТУ №59 з 24.10.1990 по 08.07.1991 було повідомлено листом №0400-010303-8/113759 від 30.11.2020 у зв`язку з розбіжностями в записах, що містяться в дипломі та паспорті, а саме: в дипломі НОМЕР_1 зазначено ім`я « ОСОБА_1 », а в паспорті « ОСОБА_1 ». Також вказано, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовується в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій) (11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Копією паспорта підтверджується, що позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та нею не було досягнуто 45-річного віку на 11.10.2017 (дату набуття чинності внесенням змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Станом на 11.10.2017 позивачці виповнилось 44 роки. Оскільки ОСОБА_1 виповнилось 45 років ІНФОРМАЦІЯ_2, то умови призначення їй пільгової пенсії мають визначатися на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не на підставі п.»а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки вона не досягла 45 років до 11.10.2017 .
Станом на 13 травня 2021 року до суду не надходили інші письмові заяви по суті справи від сторін.
Статтею 261 КАС України визначенні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, а саме відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі (ч.1). Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.2).
Відповідно до положень ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи обставини ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі), суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
19.10.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Листом від 30.11.2020 року №0400-010303-8/113759 Відділ призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто заяву ОСОБА_1 від 19.10.2020р. та повідомлено, що відповідно до поданої заяви їй відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказано зокрема, що згідно наданих документів та даних реєстру застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж складає 20 років 4 місяці 27 днів, в тому числі пільговий стаж 8 років 7 місяців 8 днів, що не достатньо для призначення пенсії. Не враховані періоди навчання згідно диплому НОМЕР_1 , оскільки наявна невідповідність в ПІБ згідно паспорту.
Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ, „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV, які є чинними на час виникнення спірних відносин.
Згідно вступної частини Закону України "Про пенсійне забезпечення", положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років згідно із Законом № 3108-IV від 17.11.2005, ВВР, 2006, № 1, ст.18.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Законом України № 3108-IV від 17.11.2005 внесено зміни до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає таке.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як встановлено судом, в листі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №0400-010303-8/113759 від 30.11.2020 Про розгляд звернення, зокрема зазначено, що не враховані періоди навчання згідно диплому НОМЕР_1 , оскільки наявна невідповідність в ПІБ згідно паспорту.
Проте, судом встановлено, що згідно копії диплому позивача НОМЕР_1 від 08.07.1991, зазначено, що його видано (ПІБ) - ОСОБА_1 .
Згідно копії трудової книжки НОМЕР_2 від 13.07.1991 зазначено - ОСОБА_1 (мовою оригіналу).
Згідно копії свідоцтва про шлюб від 14.11.1992р. НОМЕР_3 , між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено шлюб, після укладення якого дружиною отримано прізвище - ОСОБА_1 .
Згідно копії паспорту НОМЕР_4 від 01.02.2013р., його видано на ПІБ - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно першого запису трудової книжки ОСОБА_1 : з 24.10.1990-08.07.1991 навчання в СПТУ №59 м.Кривий Ріг. (Диплом НОМЕР_5 від 08.07.1991).
Таким чином, з огляду на зазначені документи, та виходячи з відповіді відповідача викладеної в листі №0400-010303-8/113759 від 30.11.2020 період навчання відповідно до диплому НОМЕР_1 не зараховано через розбіжності в записах, що містяться в дипломі та паспорті, а саме: в дипломі НОМЕР_1 зазначено ім`я « ОСОБА_1 », а в паспорті « ОСОБА_1 ».
Однак, суд критично відноситься до даної підстави для відмови для незарахування даного періоду до стажу, оскільки розбіжність стосується лише однієї літери в імені позивачки, та окрім того, даний період записано в трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 (запис №1), а розбіжностей в записах ПІБ трудової книжки (документ, що підтверджує трудовий стаж) та паспорту відсутні.
Тому, відмова в зарахуванні періоду навчання згідно диплому НОМЕР_1 , оскільки наявна невідповідність в ПІБ згідно паспорту є протиправною, а даний період має бути врахований на підставі записів в трудовій книжці при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову про призначення пенсії ОСОБА_1 на її заяву від 19.10.2020 року викладену в листі №0400-010303-8/113759 від 30.11.2020 року.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
На думку суду, позивач, заявляючи позовну вимогу про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, фактично просить суд втрутитися у дискреційні повноваження відповідача.
Таким чином, з урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 19.10.2020 року та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.
Частиною 2 ст.2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому в силу положень частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 908,00 коп., що документально підтверджується квитанцією №9221-1304-2112-7763 від 20.01.2021 року.
Отже, враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в сумі 908 грн. 00 коп.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, викладене у листі від 30.11.2020 року №0400-010303-8/113759.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 19.10.2020 року та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.
В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко