Справа № 826/2061/16
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року

м. Київ

справа №826/2061/16

адміністративне провадження №К/9901/37878/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «По виробництву інсулінів «Індар» до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві та Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2016, прийняту у складі головуючого судді Данилишина В.М., та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016, постановлену у складі колегії суддів: Федотова І.В. (головуючий), Ісаєнко Ю.А., Оксененка О.М.

І. Суть спору

1. У лютому 2016 року Приватне акціонерне товариство «По виробництву інсулінів «Індар» (далі - ПАТ «Індар») звернулося до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві (далі - ДПІ у Дарницькому районі) та Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати:

1.1. - податкові повідомлення-рішення від 30.11.2015 № та №;

1.2. - рішення від 01.02.2016 №1793/10/26-15-10-06-35 про результати розгляду первинної скарги;

1.3. - акт від 13.11.2015 №6491/26-51-22-04/21680915 "Про результати позапланової виїзної перевірки приватного акціонерного товариства "Індар" з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за період з 01.10.2012 по 31.10.2014, податку на прибуток за період з 01.10.2012 по 31.12.2013, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2012 по 31.10.2014" (далі - акт перевірки №6491) у частинах:

1.3.1. - підпункт 1 пункту 4 "Висновок" (сторінка 62 акту перевірки №6491) стосовно порушень підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14, пункту 44.1 статті 44, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, статті 134, пункт 138.2 статті 138, підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено завищення витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування ПАТ "Індар" за період з 01.10.2012 по 31.12.2013 у розмірі 3923496,00 грн, що призвело до завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за 1 півріччя 2013 року на суму 20382,00 грн та заниження податку на прибуток за період з 01.10.2012 по 31.10.2014 у розмірі 745464,00 грн, а саме по періодам: 1 півріччя 2013 року - завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування на суму 20382,00 грн, за 3 квартал 2013 року занижено податок на прибуток на суму 4351,00 грн, за 2013 рік занижено податок на прибуток на суму 745464,00 грн;

1.3.2. - підпункт 4 пункту 4 "Висновок" (сторінка 62 акту перевірки №6491) стосовно порушень пункту 2.6, пункту 2.8 розділу 2, пункту 3.4, пунтку 3.5 розділу 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ №637 від 15.12.2004 (далі - Положення №637).

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги ПАТ «Індар» зазначило, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки прийняті відповідачами 1, 2 на підставі висновків, зроблених за результатами перевірки позивача, які не відповідають фактичним обставинам.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

3. Судами попередніх інстанцій установлено, що ДПІ у Дарницькому районі у період із 16.12.2014 по 06.11.2015 проведено перевірку ПАТ "Індар", за результатами якої 13.11.2015 складено акт перевірки №6491, відповідно до висновків якого, встановлено, зокрема, порушення ПАТ "Індар" вимог:

3.1. - підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статі 14, пункту 44.1 статті 44, підпункту 135.5.4 пункту 135.5 статті 135, статті 134, пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, в результаті чого завищено витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування ПАТ "Індар" за період з 01.10.2012 по 31.12.2013 у розмірі 3923496,00 грн, що призвело до завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування податку на прибуток за 1 півріччя 2013 року на суму 20382,00 грн та заниження податку на прибуток за період з 01.10.2012 по 31.10.2014 у розмірі 745464,00 грн, а саме по періодам: 1 півріччя 2013 року - завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування на суму 20382,00 грн, за 3 кв. 2013 року занижено податок на прибуток на суму 4351,00 грн, за 2013 рік занижено податок на прибуток на суму 745464,00 грн;

3.2. - пункти 2.6, 2.8 розділу 2, пункти 3.4, 3.5 розділу 3 Положення №637.

4. На підставі акту перевірки №6491, 30.11.2015 ДПІ у Дарницькому районі прийнято оскаржувані рішення:

4.1. - №, яким ПАТ "Індар" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 745464,00 грн за основним платежем та у розмірі 372732,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

4.2. - №, яким до ПАТ "Індар" застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штраф) у розмірі 118795,65 грн.

5. При цьому, за результатами адміністративного оскарження вище зазначених оскаржуваних рішень ДПІ у Дарницькому районі 01.02.2016 ГУ ДФС у місті Києві прийнято оскаржуване рішення №1793/10/26-15-10-06-35, яким податкове повідомлення-рішення від 30.11.2015 № залишено без змін, а податкове повідомлення-рішення від 30.11.2015 № скасовано в частині збільшення суми грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 6936,00 грн за основним платежем та у розмірі 3468,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), в іншій частині залишено без змін.

6. Вище зазначені висновки акту перевірки №6491 та прийняті на їх підставі ДПІ у Дарницькому районі оскаржувані рішення, ґрунтуються на встановленому під час перевірки факті:

6.1. - завищення валових витрат на суму 1850000,00 грн, у зв`язку з відсутністю реального здійснення господарських операцій за участю ПАТ "Індар" та ТОВ "Лейт Біз";

6.2. - заниження валових доходів, а саме не відображення безнадійної кредиторської заборгованості за фінансово-господарськими операціями з компанією "Altona Trade Agency LLP" (Великобританія) на суму 184484,89 євро (2036995,00 грн);

6.3. - перевищення ліміту залишку готівки в касі ПАТ "Індар" на суму 46271,65 грн та неоприбуткування готівки на загальну суму 5250,47 грн.

7. Не погоджуючись із зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями та рішенням про результати розгляду скарги, а також актом перевірки, позивач звернувся з цим позовом до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

8. Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 19.04.2016 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ДПІ у Дарницькому районі від 30.11.2015 № та №; визнав протиправним та скасував рішення ГУ ДФС у місті Києві про результати розгляду первинної скарги від 01.02.2016 №1793/10/26-15-10-06-35.

9. Ухвалюючи таке рішення суд першої інстанції вказав, що акт перевірки є службовим документом, який лише підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і не породжує правових наслідків для платників податків та, як наслідок, не порушує прав останніх, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ПАТ "Індар" щодо визнання протиправним та скасування акту перевірки №6491 у вказаних частинах.

10. Ураховуючи, що позивачем надано усі належним чином оформлені первинні документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій між ПАТ "Індар" та ТОВ "Лейт Біз" суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість тверджень ДПІ у Дарницькому районі щодо протиправного завищення ПАТ "Індар" валових витрат на суму 1850000,00 грн.

11. Суд першої інстанції зробив висновок, що суму 184484,89 євро (2036995,00 грн) ОДПІ передчасно було кваліфіковано як безнадійну заборгованість, а тому оскаржуване рішення ДПІ у Дарницькому районі від 30.11.2015 № є необґрунтованим.

12. Крім того, цей суд вказав, що ДПІ у Дарницькому районі безпідставно дійшла висновку щодо порушення ПАТ "Індар" вимог пунктів 2.6, 2.8 розділу 2, пунктів 3.4, 3.5 розділу 3 Положення №637, у зв`язку з чим оскаржуване рішення від 30.11.2015 № ним прийнято протиправно, а тому воно підлягає скасуванню.

13. Також суд першої інстанції скасував рішення ГУ ДФС у місті Києві про результати розгляду первинної скарги від 01.02.2016 №1793/10/26-15-10-06-35.

14. Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 13.12.2016 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2016 скасував в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДФС у місті Києві про результати розгляду первинної скарги від 01.02.2016 №1793/10/26-15-10-06-35 та ухвалив у цій частині нову, якою у задоволенні позову відмовити. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду від 19.04.2016 залишив без змін.

IV. Касаційне оскарження

15. У касаційні скарзі ДПІ у Дарницькому районі, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також невірної правової оцінки обставин у справі, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

16. У відзиві на касаційну скаргу представник ПАТ «Індар» вказує, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій винесені законно та обґрунтовано, на підставі всебічного та повного дослідження матеріалів та обставин справи, доводи ж касаційної скарги висновків цих судів не спростовують.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

17. Пункт 14.1.11 статті 14 ПК України.

18. Безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак: а)заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; б)прострочена заборгованість фізичної або юридичної особи, що не погашена внаслідок недостатності майна зазначеної особи, за умови, що дії кредитора, спрямовані на примусове стягнення майна боржника, не призвели до повного погашення заборгованості; в)заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією; г)заборгованість, яка виявилася непогашеною внаслідок недостатності коштів, одержаних після звернення кредитором стягнення на заставлене майно відповідно до закону та договору, за умови, що інші дії кредитора щодо примусового стягнення іншого майна позичальника, визначені нормативно-правовими актами, не призвели до повного покриття заборгованості;г) заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв`язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством; д)прострочена заборгованість померлих фізичних осіб, а також осіб, які у судовому порядку визнані безвісно відсутніми, недієздатними або оголошені померлими, а також прострочена заборгованість фізичних осіб, засуджених до позбавлення волі.

19. Пункт 44.1 статті 44 ПК України

20. Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

21. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

22. Підпункт 134.1.1. пункту 134.1. статті 134 ПК України

23. Об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

24. Пункт 135.1 статті 135 ПК України

25. Доходи, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з: доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті; інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу..

26. Інші доходи включають: вартість товарів, робіт, послуг, безоплатно отриманих платником податку у звітному періоді, визначена на рівні не нижче звичайної ціни, суми безповоротної фінансової допомоги, отриманої платником податку у звітному податковому періоді, безнадійної кредиторської заборгованості, крім випадків, коли операції з надання/отримання безповоротної фінансової допомоги проводяться між платником податку та його відокремленими підрозділами, які не мають статусу юридичної особи (підпункт 135.5.4 пункту 135.5 цієї статті).

27. Пункт 198.1. статті 198 ПК України

28. До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

29. Абзац 1 пункту 198.2. статті 198 ПК України

30. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

31. Пункт 198.3 статті 198 ПК України

32. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

33. Нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

34. Пункт 198.6 статті 198 ПК України

35. Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

36. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

37. Стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

38. Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

39. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

40. Частина перша статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

41. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

42. Частина друга статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

43. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

44. Пункт 3.4 Положення №637.

45. Видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки мають підписувати керівник і головний бухгалтер або працівник підприємства, який на це уповноважений керівником. До видаткових ордерів можуть додаватися заява на видачу готівки, розрахунки тощо.

46. Якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках тощо є дозвільний напис керівника підприємства, то його підпис на видаткових касових ордерах не обов`язковий.

VI. Оцінка Верховного Суду

47. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

48. Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності винесення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 30.11.2015 № та №; рішення від 01.02.2016 №1793/10/26-15-10-06-35 про результати розгляду первинної скарги; акта перевірки №6491.

49. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

50. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

51. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

52. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

53. При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

54. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

55. Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.

56. Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

57. Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

58. У ході розгляду справи суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про правомірність формування позивачем даних податкового обліку за результатом господарських операцій з контрагентом з огляду на те, що факт вчинення спірних операцій підтверджується належними первинними документами складеними за результатом дійсних, реально виконаних правочинів. Оцінюючи облікові документи, надані позивачем щодо цих операцій, суди визнали їх достовірними та достатніми доказами, що підтверджують як спірні операції, так і задекларовані позивачем показники податкового обліку.

59. Cуди відхилили доводи контролюючого органу про допущені позивачем порушення вимог податкового законодавства, які були виявлені під час проведення перевірки, щодо безпідставності формування даних податкового обліку за господарськими операціями, які не підтверджені належними первинними документами та проведені (оформлені) з контрагентами, які мають ознаки фіктивності та у яких відсутні необхідні умови та ресурси для проведення відповідної господарської діяльності, й дійшли висновку про достовірність задекларованих позивачем даних, а відповідно і про правомірність формування податкового кредиту з податку на додану вартість за господарськими операціями проведеними з контрагентом-постачальником, оскільки такі операції фактично відбулись та є реальними.

60. Так, судами установлено, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом діяльності ПАТ "Індар" є виробництво фармацевтичних препаратів і матеріалів, місцезнаходженням є: м. Київ, вул. Зрошувальна, 5.

61. 20.11.2013 між ПАТ "Індар", як замовником, та ТОВ "Лейт Біз", як виконавцем, укладено договір №201113 на надання послуг з ремонту приміщень корпусів за адресою на вул. Зрошувальна 5 (далі - договір №201113), згідно з умовами якого, виконавець зобов`язався надати замовнику послуги з ремонту приміщень корпусів ПАТ "Індар" за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 5, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити такі роботи, вартість яких, з урахуванням ПДВ, складає 1850000,00 грн.

62. На підтвердження виконання умов вище вказаного договору №201113 представником позивача надано суду копії відповідних локальних кошторисів, договірних цін, довідок про вартість виконаних робіт, актів приймання виконаних будівельних робіт, банківських виписок.

63. Судами установлено, що усі надані позивачем первинні документи оформлені належним чином, підписані уповноваженими особами. Відповідачем не зазначено жодних зауважень щодо правильності оформлення первинних документів та достовірності інформації, відображеної у них.

64. За таких обставин, оскільки позивачем надано усі належним чином оформлені первинні документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій між ПАТ "Індар" та ТОВ "Лейт Біз", Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про необґрунтованість тверджень відповідача щодо протиправного завищення ПАТ "Індар" валових витрат на суму 1850000,00 грн.

65. Верховний Суд у постановах від 12.06.2018 по справі №826/16272/13-а, від 27.03.2018 року по справі №816/809/17 виклав висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до якого норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

66. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності (наприклад, постанови Верховного Суду від 22.11.2019 у справі №804/15820/15 (85836075), від 22.11.2019 у справі №817/2887/14 (85836029).

67. Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання скаржника на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента суб`єкта господарювання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки остання носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

68. Крім того, згідно з практикою Верховного Суду зі спорів щодо оскарження рішень податкових органів з оцінки питань щодо відсутності у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів, наявності або відсутності окремих документів, а також недоліки в їх оформленні, відсутності ТТН, порушення податкової дисципліни по ланцюгу постачання, які не можуть бути безумовною підставою для висновку про нереальність господарських операцій та для позбавлення суб`єкта господарювання податкового кредиту.

69. Так, висновком Верховного Суду, викладеному у постановах по справам №826/7704/16 від 19.06.2018, №2а/1770/3360/12 від 30.01.2018 критична оцінка надана посиланню контролюючих органів на відсутність у контрагентів позивача власних чи орендованих основних фондів, кваліфікованих фахівців для здійснення діяльності, оскільки сама по собі наявність або відсутність у контрагентів основних фондів, певної кількості персоналу, не можуть являтися вичерпними ознаками неправомірності вчиненої господарської операції, якщо з інших даних вбачається фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю. Укладення договору не є єдиним способом залучення фізичних осіб до вчинення необхідних дій в процесі виконання поставки; податкове законодавство не ставить право платника на податковий кредит в залежності від того, за рахунок яких ресурсів (власних або залучених) здійснюється поставка товарів (робіт, послуг) постачальником. При цьому залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

70. Відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, судом встановлено рух активів (товару) по ланцюгу від постачальника до покупця, встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача.

71. Наявні у матеріалах справи документи не містять доказів наявності між позивачем та його контрагентами взаємоузгоджених спільних зловмисних дій, спрямованих на порушення існуючого в державі суспільного ладу або моральних засад.

72. Також судами установлено, що 11.06.2012 між ПАТ "Індар", як покупцем, та компанією "Altona Trade Agency LLP" (Великобританія), як продавцем, укладено контракт №672/1 (далі - контракт), за умовами якого продавець продає, а покупець приймає і оплачує товар (тест-смужки "Акку-Чек Перформа №50", набори "Акку-Чек Перформа") по номенклатурі, кількості, ціні і на суму, згідно специфікацій до даного контракту.

73. Відповідно до специфікації №001 до контракту компанія "Altona Trade Agency LLP" зобов`язувалась продати, а ПАТ "Індар" прийняти відповідний товар на загальну суму 1469640,90 євро, а згідно із специфікацією №002 до контракту компанія "Altona Trade Agency LLP" зобов`язувалась продати, а ПАТ "Індар" прийняти відповідний товар на загальну суму 93760,92 євро.

74. Згідно з даними бухгалтерського обліку ПАТ "Індар" по субрахунку №632 "Розрахунки з іноземними постачальниками", банківськими виписками та платіжними дорученнями, за поставлений компанією "Altona Trade Agency LLP" товар ПАТ "Індар" перераховано кошти на загальну суму 1378916,93 євро.

75. Відповідач, посилаючись на відповідь від компетентного органу Великобританії, дійшов висновку, що у зв`язку з ліквідацією компанії "Altona Trade Agency LLP", у ПАТ "Індар" виникла безнадійна кредиторська заборгованість на суму 184484,89 євро (2036995,00 грн).

76. Суди дійшли висновку, що посилання відповідача на відповідь від компетентного органу Великобританії є необґрунтованими, оскільки вказаний лист не містить офіційного перекладу.

77. Разом з тим, під час апеляційного розгляду справи колегією суддів, було запропоновано сторонам надати додаткові докази, зокрема, офіційної інформації щодо ліквідації компанії "Altona Trade Agency LLP".

78. Контролюючим органом жодних інших доказів, окрім листа компетентного органу Великобританії, що містить неофіційний переклад, надано не було. Жодної офіційно підтвердженої інформації, зокрема, довідки виданої компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, що належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України, про ліквідацію компанії "Altona Trade Agency LLP" матеріали справи не містять. Також матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту закриття банківських рахунків, звільнення працівників, припинення ведення господарських справ тощо, які б могли свідчити про припинення діяльності зазначеної компанії.

79. Разом з тим, представником позивача, були надані додаткові документи, а саме: копію роздруківки з офіційного сайту Великобританії з нотаріально посвідченим перекладом, що містить інформацію про розпуск компанії "Altona Trade Agency LLP", виключення із реєстру інформації про компанію. За інформацією з офіційного сайту Векликобританії зроблено помітку про те, що компанія "Altona Trade Agency LLP" виключена із реєстру інформації про компанію «dissolved». Проте, як зазначає позивач та встановлено судами попередніх інстанцій, такий статус не передбачає припинення господарської діяльності компанії.

80. За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної їінстанії, що податковим органом не доведено, що компанія "Altona Trade Agency LLP" ліквідована та позбавлена права вести свою господарську діяльність, що виключає правомірність висновку про наявність безнадійної кредиторської заборгованості.

81. На підставі наведеного Верховний Суд підтримує висновки судів попередніх інстанцій, що суму 184484,89 євро (2036995,00 грн) було передчасно кваліфіковано, як безнадійну заборгованість, а тому оскаржуване рішення ДПІ у Дарницькому районі від 30.11.2015 № є необґрунтованим.

81. Крім того, судами установлено, що відомість №00000081 за жовтень місяць 2012 року для виплати заробітної плати 12-м працівникам ПАТ "Індар", за відпрацьований час у жовтні місяці 2012 року, підписано керівником ПАТ "Індар" ОСОБА_3, головним бухгалтером ОСОБА_1 06.11.2012. При цьому, у вказаній відомості міститься зазначення: в касу для оплати з 13 листопада по 15 листопада 2012 року, про що також зазначено в акті перевірки №6491.

82. У вказаній відомості на виплату грошей є всі 12 підписів працівників, які підтверджують отримання коштів на суму 40218,29 грн, про що є відповідні записи у касовій книзі, чековій книзі від 12.11.2012 та у виписках банку.

83. Стосовно відомості на виплату грошей №00000066 від 30.09.2013, то відповідно касового чеку, виписки банку, прибуткового касового ордеру, касової книги та видаткового касового ордеру, а також відомостей на виплату грошей, 3-м працівникам ПАТ "Індар" здійснено виплату коштів (заробітної плати) на загальну суму 6393,36 грн. При цьому, у відомості є підписи всіх одержувачів коштів, а також підписана керівником та головним бухгалтером ПАТ "Індар".

84. Прибутковий ордер №158 від 22.10.2013 на суму 5250,47 грн відображений ПАТ "Індар" в касовій книзі 22.10.2013, а також сума зарахована на поточний рахунок ПАТ "Індар" та зазначена у виписці банку за 22.10.2013. ПАТ "Індар" відповідно відображено надходження коштів у касовій книзі 22.10.2012 на суму 5250,47 грн згідно касового ордеру №158 від 22.10.2013 від підзвітної особи ОСОБА_2 .

85. Отже, Верховний Суд підтримує висновки судів попередніх інстанцій про безпідставність висновків контролюючого органу щодо порушення ПАТ "Індар" вимог пунктів 2.6, 2.8 розділу 2, пунктів 3.4, 3.5 розділу 3 Положення №637, у зв`язку з чим оскаржуване рішення від 30.11.2015 № є протиправним та підлягає скасуванню.

86. У частині позовних вимог про правомірність акта перевірки №6491 та рішення від 01.02.2016 №1793/10/26-15-10-06-35 про результати розгляду первинної скарги, рішення судів попередніх інстанцій особами, які беруть участь у справі, не оскаржуються, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам судів у рамках цього касаційного провадження.

87. За таких обставин та правового регулювання, а також установлених судами попередніх інстанцій обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що контролюючий орган приймаючи податкові повідомлення-рішення від 30.11.2015 № та № діяв усупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства.

88. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

89. Ураховуючи приписи пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ, а також те, що касаційні скарги на судові рішення в цій справі були подані до набрання чинності цим Законом і рогляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає їх у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020).

90. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

VII. Судові витрати

91. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у м.Києві залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року справі № 826/2061/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко