Справа № 440/1237/21
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/1237/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача, Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Стислий зміст позовних вимог
18 лютого 2021 року ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України (далі-відповідач, МОУ) про визнання протиправним та скасування пункту 3 протоколу №169 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 17.12.2020 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві"; зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, як інваліду 2 групи з 01.11.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії), захворювання, що пов`язані із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до пункту "б" статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та вжити заходів до її виплати.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що у період з лютого 1984 року по травень 1985 року проходив військову службу на території Демократичної Республіки Афганістан, де приймав участь у бойових діях та отримав поранення. З 01.11.2016 йому встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з пораненням, контузією та захворюванням, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. Позивач зазначає, що з моменту встановлення ІІ групи інвалідності він набув право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі-Закон №2011-ХІІ). На думку позивача, останній надав усі документи, що передбачені Порядком №975, та є достатніми для призначення та виплати допомоги, однак, відповідач протиправно відмовив у призначенні такої допомоги, мотивуючи своє рішення тим, що ОСОБА_1 не надано документ, що свідчить про причини та обставини поранення. На думку позивача, таке рішення Міністерства оборони України є протиправним, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі-Порядок №975) не визначено конкретного документа, який б підтверджував причини та обставини поранення, натомість, нотаріально засвідчені заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у сукупності з іншими документами, що підтверджують факт проходження ним військової служби, є належними документами про причини та обставини його поранення.
2. Стислий зміст заперечень відповідача
13.04.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву /а.с.84-88/, у якому відповідач заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись при цьому на те, що показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми, не підтверджують обставин отримання позивачем поранення. На думку відповідача, ОСОБА_1 не надав жодного документа, що б свідчили про причини та обставини поранення, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Відповідач вважає, що витяг з протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку поранень підтверджує виключно причинний зв`язок та період, у якому було отримане ушкодження здоров`я, а не обставини за яких військовослужбовець отримав поранення. Крім того, на думку відповідача, акт судово-медичного дослідження, наданий позивачем, не є належним доказом на підтвердження причин та обставин отримання поранення, оскільки такий документ підтверджує причинний зв`язок ушкодження здоров`я. За відсутності документів щодо причин та обставин отримання поранення неможливо вирішити питання про право позивача на отримання одноразової грошової допомоги та прийняти рішення про призначення та виплату такої допомоги, оскільки надані позивачем документи не містять таких відомостей.
3. Процесуальні дії по справі
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 КАС України /а.с.40/.
02.03.2021 позивачем до суду надано документ, яким усунуто недоліки позовної заяви, що визначені в ухвалі від 23.02.2021 /а.с.43-44/.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Полтавський обласний центр комплектування та соціальної підтримки (далі-третя особа) /а.с.46-47/.
15.03.2021 до суду надійшли пояснення третьої особи /а.с.50/, у яких остання погоджувалася із відмовою Міністерства оборони України про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги та просила у задоволенні позову відмовити.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Дослідивши письмові докази та заяви по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.
ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у лавах Збройних Сил СРСР з 11.05.1983 по 20.05.1985, у тому числі, у період з 28.02.1984 по 20.05.1986 у в/ч НОМЕР_1 в Демократичній Республіці Афганістан, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_2 /а.с.58-60/.
У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (Протокол №2637 від 13.06.2016) зазначено, що вогнепальні осколкові поранення голови (контузія 1984 р.), правого колінного суглоба, лівого плеча колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1965 р.н., наслідком яких стали рубці в зазначених анатомічних областях, що підтверджується актом судово-медичного дослідження (обстеження) від 13.06.2016 №2637, які у подальшому призвели до розвитку: "Хронічної дисциркуляторної енцефалопатії змішаного генезу: післятравматична (контузія головного мозку 1984 р.), судинна на фоні гіпертонічної хвороби, миготливої аритмії синдромом, двобічною рефлекторно-пірамідною недостатністю, синдромом лікворо-венозної дистензії, помірними когнітивними. мнестичними розладами. ІХС: кардіосклерозу дифузного, з порушеннями ритму по типу миготливої аритмії СН ІІ А, ФК І. Гіпертонічної хвороби ІІ ст., І ст. ризик 2", що підтверджується записами у медичних документах, - поранення, контузія, захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії /а.с.55/.
Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0554775 від 22 листопада 2016 року /а.с.53/ ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 01.11.2016 до 01.12.2019, а з 24.04.2019 безтерміново, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0070070 від 30 травня 2019 року /а.с.54/. Причина інвалідності - поранення, контузія, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
15.03.2018 позивач звернувся до Полтавського ОВК із заявою від 13.03.2018, у якій просив надіслати його документи на розгляд Комісії Міністерства оборони України для призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. До заяви додав копії: паспорта, військового квитка, картки платника податків, довідки до акта МСЕК, витягу з протоколу Центральної військово-лікарської комісії, акта огляду фахівцем судово-медичної експертизи.
Листом від 20.03.2018 вих. №12/519 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив позивачу про відсутність підстав для направлення його документів до Комісії Міністерства оборони України, оскільки заявником не надано документа, що свідчить про причини та обставини травми.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2018 у справі №816/949/18, що набрало законної сили 18.06.2018, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 , викладену у листі від 20.03.2018 вих. №12/519, у складанні висновку про наявність у ОСОБА_1 права на призначення одноразової грошової допомоги, як інваліду війни ІІ групи з 21.11.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направленні документів на розгляд комісії Міністерства оборони України. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 скласти висновок за заявою ОСОБА_1 від 13.03.2018 (вхідний від 15.03.2018 №В27/ВОЗ) щодо призначення одноразової грошової допомоги у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 та статей 16 - 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", як інваліду війни ІІ групи з 21.11.2016, інвалідність якого настала внаслідок поранення, контузії, захворювання, пов`язаних із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та направити даний висновок на розгляд комісії Міністерства оборони України. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено /а.с.76-78/.
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.05.2018 у справі №816/949/18 Полтавським ОВК до Міністерства оборони України подано висновок стосовно призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Згідно з рішенням від 12.10.2018, оформленим протоколом №102, комісія Міністерства оборони України відмовила в призначені одноразової грошової допомоги, оскільки ОСОБА_1 не було надано документів, що свідчать про причини та обставини поранення, які передбачені пунктом 11 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 (пункт 4 протоколу).
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 у справі №440/3923/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 4 Протоколу №102 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 12.10.2018 щодо відмови в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 "Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути висновок Полтавського ОВК стосовно призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії з урахуванням висновків суду. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2019 у справі №440/3923/18 апеляційну скаргу Міністерства оборони України задоволено; рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 у справі №440/3923/18 скасовано; прийнято нове рішення яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
У подальшому, ОСОБА_1 подав до Полтавського ОВК заяву від 25.02.2020 та оновлений пакет документів для направлення до Міністерства оборони України з метою вирішення питання про призначення йому одноразової грошової допомоги.
Листом від 28.02.2020 №12/662 ІНФОРМАЦІЯ_1 направив зазначені документи до Міністерства оборони України для розгляду.
За результатами розгляду зазначених документів Департамент фінансів Міністерства оборони України супровідним листом від 20.03.2020 №248/364/oгд повернув останні без реалізації з тих підстав, що нових обставин з аналізу поданих документів для призначення одноразової грошової допомоги не виявлено, а показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення).
Про повернення Департаментом фінансів Міністерства оборони України супровідним листом від 20.03.2020 №248/364/oгд документів без реалізації ОСОБА_1 повідомлено листом Полтавського ОВК від 06.04.2020 №12/1019.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 у справі №440/2133/20, що набрало законної сили 07.08.2020, позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 про визнання відмови протиправною, її скасування та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано бездіяльність Міністерства оборони України щодо розгляду поданих ОСОБА_1 та направлених Полтавським обласним військовим комісаріатом листом від 28 лютого 2020 року №12/662 документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 протиправною. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 25 лютого 2020 року про призначення одноразової грошової допомоги та прийняти рішення відповідно до вимог пункту 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. В іншій частині позовних вимог відмовлено /а.с.79-81/.
Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, обставини, що встановлені у межах справ №816/949/18, №440/2133/20 доказуванню не підлягають у силу положень частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України.
27.11.2020 позивач звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою /а.с.52, у якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із отриманням мінно-вибухового поранення та контузії голови, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. До заяви позивач додав: копію паспорта; копію коду; копію військового квитка; копію витягу з протоколу ЦВЛК; копію акта СМД; копії довідок МСЕК; копію рішення суду; копії заяв та військових квитків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; реквізити банківського рахунку; згоду на збір та обробку персональних даних.
02.12.2020 Полтавський ОТЦК та СП листом №12/455 надіслав заяву ОСОБА_1 із доданими до неї документами до Департаменту фінансів МО України із висновком, що ОСОБА_1 не має права на отримання одноразової грошової допомоги /а.с.51/.
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 у справі №440/2133/20 комісія Міністерства оборони України відмовила ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не було надано документів, що свідчать про причини та обставини поранення, які передбачені пунктом 11 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013. Акт судово-медичного дослідження від 30.05.2016 №170, який складено зі слів заявника та висновок ЦВЛК МОУ від 13.06.2016 №2637, який подано разом з іншими документами, не є документом, що свідчить про обставини поранення (пункт 3 протоколу) /а.с.73/.
Про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 повідомлено листом Полтавського ОТЦК та СП від 13.01.2021 №9/1/70 /а.с.74/.
Позивач, вважаючи пункт 3 протоколу №169 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги протиправним, звернувся з цим позовом до суду.
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Конституційний Суд України у рішенні №7-рп/2004 від 17.03.2004 підтвердив необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення, надання яких зумовлена насамперед тим, що служба в Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей
Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ.
Статтею 41 вказаного Закону передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ.
Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За змістом підпунктів 1 та 2 пункту 1 статті 3 Закону №2011-ХІІ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення та військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
За визначенням частини 1 статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 4 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Згідно пункту «б» частини 1 статті 16-2 Закону № 2011-XII (в редакції Закону № 2004-VIII від 06.04.2017) одноразова грошова допомога призначається і виплачується в розмірі 300-кратного (до змін, внесених Законом № 2004-VIII від 06.04.2017, 200 -кратного) прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності ІІ групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону ).
Відповідно до статті 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (частина 6 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (частина 9 статті 163 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі - Порядок), яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Пунктом 11 Порядку №975 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Пунктом 12 Порядку №975 визначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Пунктом 13 Порядку №975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
За приписами пункту 19 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Відповідно до пункту 21.21 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402) за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд військово-лікарськими комісіями з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з іншими документами, що підтверджують факт отримання поранення (контузії, травми або каліцтва), довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних військово-лікарських комісій для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Відповідно до п. 21.3 зазначеного вище Положення, причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні військово-лікарські комісії; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні військово-лікарські комісії цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19.
Згідно з пунктом 21.7 Положення № 402 постанова військово-лікарських комісій про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва).
При медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04 січня 1994 року № 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, військово-лікарськими комісіями можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи) (п. 21.8 Положення № 402).
Пунктом 4.7 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.
Згідно з пунктом 1 Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затверджене наказом №564 від 26.10.2016 основним завданням Комісії є вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Абзацом 4 пункту 2 Положення №564 з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань Комісія зобов`язана приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги в місячний строк із дня надходження всіх необхідних документів.
ІV. ВИСНОВКИ СУДУ
Системний аналіз змісту пункту 11 Порядку № 975 свідчить про те, що питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника. Цим же пунктом Порядку встановлено, що про необхідність додання до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, у тому числі, документа про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Водночас, відсутність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міністерства оборони України для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міністерства оборони України приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.
Разом з цим, відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання.
З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника.
Суд звертає увагу, що Порядок № 975 не визначає, який саме документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо) повинна подати особа, яка звертається за отриманням одноразової грошової допомоги, на підтвердження обставин причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва).
Документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права у спірних правовідносинах містяться у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №822/220/18, а також постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі №280/4768/18.
Судом встановлено, що 27.11.2020 позивач звернувся до військового комісара Гадяцького РТЦК та СП із заявою /а.с.52/, у якій просив виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із отриманням мінно-вибухового поранення та контузії голови, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. До заяви позивач додав: копію паспорта; копію коду; копію військового квитка; копію витягу з протоколу ЦВЛК; копію акта СМД; копії довідок МСЕК; копію рішення суду; копії заяв та військових квитків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; реквізити банківського рахунку; згоду на збір та обробку персональних даних.
Водночас, комісія Міністерства оборони України, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 у справі №440/2133/20, розглянувши подані позивачем документи, відмовила ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не було надано документів, що свідчать про причини та обставини поранення, які передбачені пунктом 11 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013. Акт судово-медичного дослідження від 30.05.2016 №170, який складено зі слів заявника та висновок ЦВЛК МОУ від 13.06.2016 №2637, який подано разом з іншими документами, не є документом, що свідчить про обставини поранення (пункт 3 протоколу) /а.с.73/.
У контексті спірних правовідносин, суд зазначає, що надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження від 01.04.2014 №170 та витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 13.06.2016 № 263, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
Зокрема, матеріалами справи встановлено, що висновки спеціаліста у галузі медичної експертизи, які зазначені в акті судово-медичного дослідження від 01.04.2014 №170 /а.с.56-57/, вказують лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1984 році.
Водночас, як свідчить зміст витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 13.06.2016 № 2637, він постановлений на підставі акту судово-медичного обстеження від 01.04.2014 №170, у якому відомості про обставини поранення та контузії, встановлені зі слів позивача.
З огляду на наведене, суд вважає, що ОСОБА_1 не додав документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а акт судово-медичного дослідження від 01.04.2014 №170 та витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 13.06.2016 № 263, не є належними документами, що вказують на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.
Також, суд критично оцінює посилання позивача на нотаріально засвідчені заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно з якими останні свідчать про те, що їм відомо, що у листопаді 1984 року ОСОБА_1 отримав поранення під час руху вантажного автомобіля внаслідок підриву міну, оскільки показання свідків не є самі по собі належним та достатнім доказом на обґрунтування причин та обставин отримання поранення, а позивачем не надано інших належних та допустимих доказів на аргументування причин та обставин отримання поранення.
Суд зауважує, що Порядок №975 вимагає від заявника, передусім, надання достовірних документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), водночас, нотаріально засвідчені заяви не можуть вважатися такими документами, оскільки останні містять лише особисті спогади їх авторів про події листопада 1984 року без конкретизації дати, часу та місця отримання поранення ОСОБА_1 , при виконанні якого бойового завдання позивачу заподіяно шкоду здоров`ю, внаслідок яких саме дій та ким було спричинено шкоду позивачу, та у більшості відтворюють показання позивача, надані у ході проведення судово-медичного дослідження.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не надано на розгляд Комісії Міноборони України для вирішення питання для призначення та виплати одноразової грошової допомоги документів, на підтвердження причин та обставин поранення, а тому з огляду на заявницький принцип призначення та виплати одноразової грошової допомоги, позивач не обґрунтував наявність підстав для призначення такої допомоги.
Отже, суд дійшов висновку, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформлене протоколом від 17.12.2020 №169, у частині відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013, прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень, з урахуванням обставин, які мали значення для його прийняття, тому підстави для визнання протиправним та скасування цього рішення відсутні.
Таким чином, відповідні позовні вимоги та похідні від них не підлягають задоволенню. Відтак суд дійшов висновку про відмову у позові.
V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський проспект,6, Київ 168, 03168, ідентифікаційний код 00034022), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Полтавський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (вул. Шевченка,78а, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол