Справа № 120/1267/21-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 травня 2021 р. Справа № 120/1267/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Військової частини НОМЕР_1 про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Громадянин Молдови ОСОБА_1 , через свого представника, звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Могилів-Подільского прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Військова частина НОМЕР_1 про скасування постанови про заборону в`їзду в Україну.

Підставою для звернення до суду слугувало прийняття відповідачем постанови "Про заборону в`їзду в Україну" від 14 серпня 2020 року. Позивач зазначає, що поніс відповідальність за вчинене порушення, передбачене ст. 369 КК України, що підтверджується вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.08.2020 у с праві № 138/2203/20, який позивач не оскаржував та сплатив штраф в розмірі 17 000,00 грн. Таким чином позивач вважає, що оскаржувана постанова є додатковим видом покарання особи, коли він вже отримав покарання в рамках кримінального законодавства, та жодного додаткового покарання нормами ст. 369 КК України не передбачено.

Ухвалою суду від 22.02.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

01.03.2021 від позивача надійшли матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 05.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подачу відзиву на позов.

08.04.2021 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній заперечує щодо задоволення позову. Зазначає, що оскаржувана постанова винесена на підставі та в межах повноважень, встановлених законодавством. Вказані у позовній заяві обставини не можуть бути підставою для скасування такої постанови, оскільки Законом чітко встановлено, що у разі порушення іноземцем правил перетину державного кордону України або невиконання законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні, органом охорони державного кордону приймається рішення про заборону в`їзду вказаній особі в Україну.

Ухвалою суду від 09.04.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків, шляхом подання суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду із доказами поважності причин його пропуску.

20.04.2021 позивачем подано матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 28.04.2021 в задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено. Продовжено розгляд справи в письмовому провадженні.

Водночас дата постановлення рішення суду у цій справі обумовлена перебуванням судді у відпустці в період з 12.04.2021 по 26.04.2021 та з 05.05.2021 по 07.05.2021 включно.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

13.08.2020 громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 , під час перетину державного кордону з Республіки Молдова в Україну у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський», намагався перетнути державний кордон України всупереч встановленим правилам, шляхом надання неправомірної грошової винагороди службовій особі Державної прикордонної служби У країни, а саме начальнику 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Могилів-Подільський» (тип А) відділу прикордонної служби «Могилів-Подільський» І категорії (тип Б) лейтенанту ОСОБА_2 , у розмірі 100 доларів США, чим порушив встановлені правила перетину державного кордону України.

13.08.2020 ОСОБА_1 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 ККУ, а саме під час несення служби в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський», що розташований за адресою: площа Соборна, 7, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, у пункті перевірки документів інспектор 2 категорії групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби «Могилів-Подільський» відділу прикордонної служби «Могилів-Подільський» І категорії Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України Москалюк С.М., який виконував обов`язок наряду «Перевірка документів» доповів особі, яка несла службу в прикордонному наряді «Старший зміни прикордонних нарядів», - лейтенанту ОСОБА_2 про те, що гр. ОСОБА_1 , не маючи відповідного ПЛР- тесту на відсутність гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також не маючи у своєму мобільному телефоні додатку «Дій вдома», має намір перетнути державний кордон України.

Вподальшому ОСОБА_1 провели до кімнати проведення співбесід, під час розмови ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 про те, що він бажає здійснити перетин державного кордону не маючи відповідного ПЛР-тесту на відсутність гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також не маючи у своєму мобільному телефоні додатку «Дій вдома» за винагороду за вказані незаконні дії.

Позивач поклав до свого паспорту грошові кошти в сумі 100 доларів США, що еквівалентно 2752,66 грн. на час вчинення кримінального правопорушення та передав зазначені кошти ОСОБА_2 , як винагороду за вказані вище незаконні дії.

На що, посадова особа ОСОБА_2 звернувся до правоохоронних органів та в подальшому діяв відповідно до Закону України «Про запобігання корупції».

Викладені обставини встановлені вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.08.2020 року по справі №138/2203/20, яким ухвалено:

- Затвердити угоду про визнання винуватості від 14 серпня 2020 року між прокурором Могилів-Подільської місцевої прокуратури Коцулимом Б.В., якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000490 від 13.08.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України , та обвинуваченим ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), укладену із додержанням вимог ст. 52 КПК України у присутності захисника адвоката Головацького С.Б., на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України у приміщенні Могилів-Подільської місцевої прокуратури Вінницької області.

- ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14 серпня 2020 року покарання у виді штрафу в розмірі 1000 ( однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Вказаний вирок суду набрав законної сили 29.09.2020 року.

Таким чином, обставини викладені в судовому рішенні, яке набрало законної сили вважаються встановленими та такими, що не підлягають доказуванню.

Вподальшому, ОСОБА_1 , після завершення слідчих дій, отримав змогу вибути з території України через міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський».

Враховуючи те, що громадянин Молдови ОСОБА_1 був затриманий за спробу незаконного перетину державного кордону з України до Республіки Молдова, відповідач керуючись пунктом 5 статті 2 розділу 1, підпунктами 1, 2, 3 статті 6, пунктом 1 статті 8 розділу 1 Закону України «Про прикордонний контроль», абзацом 5 пункту 1 статті 13 розділу II Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», підпунктом «в» пункту 2.1. розділу 1 Інструкції про порядок прийняття органами державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Ураїну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 05.12.2011 року №946 прийняв оскаржувану постанову від 14.08.2020 про заборону в`їзду в Україну строком на три роки.

На звороті зазначеної Постанови про заборону в`їзду наявна відмітка про те, що вона доведена громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 на зрозумілій мові 14.08.2020, що засвідчено особистим підписом останнього.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки ним понесено вид покарання у вигляді штрафу, який він сплатив, а тому підстави для застосування до нього заборони в`їзду на територію України відсутні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про державну прикордонну службу України", на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Правовий статус, основні права, свободи та обов`язки іноземців та осіб без громадянства, які проживають або тимчасово перебувають в Україні, порядок вирішення питань, пов`язаних з їх в`їздом в Україну або виїздом з України визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" №3773-VI від 22.09.11р.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Статтею 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну.

Відповідно до ч.1 ст. 13 вказаного Закону в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється:

- в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку;

- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні;

- якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи;

- якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі;

- якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні;

- якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну;

- якщо така особа намагається здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в`їзду - виїзду.

Згідно з частиною 3 статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" рішення про заборону в`їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Підпунктом 4 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який діяв на час перетину державного кордону України 14.08.2020, громадянином Республіки Молдова ОСОБА_1 , визначено, що на території України на період дії карантину забороняється перетин державного кордону іноземцями та особами без громадянства (крім іноземців, осіб без громадянства, які постійно проживають на території України, та осіб, яких визнано біженцями, або осіб, які потребують додаткового захисту, працівників дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв офіційних міжнародних місій, організацій, акредитованих в Україні, та членів їх сімей, військовослужбовців (підрозділів) збройних сил держав - членів НАТО та держав - учасниць програми НАТО "Партнерство заради миру", які беруть участь у заходах з підготовки підрозділів Збройних Сил) без наявного поліса (свідоцтва, сертифіката) страхування, що виданий страховою компанією, яка зареєстрована в Україні, або іноземною страховою компанією, яка має представництво на території України чи договірні відносини із страховою компанією - партнером на території України (асистанс), та покриває витрати, пов`язані з лікуванням COVID-19, обсервацією, та діє на строк перебування в Україні.

Особі, визначеній в абзаці першому цього підпункту, в якої відсутній поліс (свідоцтво, сертифікат) страхування, уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє у перетині державного кордону в порядку, визначеному статтею 14 Закону України "Про прикордонний контроль".

Відповідно до підпункту "в" пункту 2.1 розділу II Інструкції про порядок прийняття органами охорони державного кордону Державної прикордонної служби України рішень про заборону в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонним служби України від 05.12.2011 №946 (далі -Інструкція №946), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 29.12.2011 за №1564/20302, рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю приймається органом охорони державного кордону в разі: якщо іноземець порушив у пункті пропуску через державний кордон України (далі - пункт пропуску) правила перетинання державного кордону України або не виконав законних вимог посадових та службових осіб органу охорони державного кордону.

Згідно з пунктом 2.3 розділу II Інструкції №946 рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю органом охорони державного кордону приймається відповідно до Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" на строк 3 роки.

У разі наявності підстав для прийняття рішення про заборону в`їзду в Україну в пункті пропуску старшим прикордонних нарядів у пункті пропуску або у разі затримання особи за незаконне перетинання державного кордону поза пунктами пропуску старшим зміни прикордонних нарядів складається довідка (п.3.1 розділу ІII Інструкції №946).

Пунктом 3.3 розділу ІII Інструкції №946 передбачено, що на підставі відомостей, викладених у довідці, старшим зміни готується постанова про заборону в`їзду в Україну (далі - постанова) (додаток 1).

Постанова складається у двох примірниках, які підписуються старшим зміни.

Підготовлені довідка та два примірники постанови (далі - матеріали) невідкладно надсилаються начальнику зміни оперативно-чергової служби центру управління службою органу охорони державного кордону (далі - начальник зміни) для доповіді начальнику органу охорони державного кордону або його першому заступнику (далі - уповноважена посадова особа) для прийняття рішення (п.3.4 розділу ІІІ Інструкції №946).

Відповідно до п. 3.5 розділу ІІІ Інструкції №946 отримавши матеріали, начальник зміни реєструє їх у журналі обліку матеріалів щодо заборони в`їзду в Україну іноземцям та особам без громадянства (додаток 2) та невідкладно доповідає про їх надходження уповноваженій посадовій особі для прийняття рішення. При цьому в журналі в обов`язковому порядку зазначаються час отримання матеріалів начальником зміни та час доповіді про їх надходження уповноваженій посадовій особі, що засвідчується підписом начальника зміни.

Згідно з п.3.6 розділу ІІІ Інструкції №946 уповноважена посадова особа зобов`язана протягом трьох годин після доповіді розглянути отримані матеріали та, зокрема, за наявності підстав прийняти шляхом затвердження обох примірників постанови рішення про заборону іноземцю в`їзду в Україну. Затверджені примірники постанови передаються начальнику зміни;

Про прийняте рішення начальник зміни невідкладно із застосуванням засобів телефонного зв`язку інформує старшого зміни.

Строк заборони в`їзду в Україну особі обчислюється з дати затвердження постанови (п.3.7 розділу ІІІ Інструкції №946).

Як зазначено вище, підставою прийняття спірної постанови про заборону в`їзду в Україну є висновок відповідача про порушення позивачем у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України або не виконання законних вимог посадових осіб та службових осіб органу охорони державного кордону, у зв`язку із тим, що позивач намагався перетнути державний кордон не маючи відповідного ПЛР-тесту на відсутність гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також не маючи у своєму мобільному телефоні додатку «Дій вдома», що на момент перетину кордону, було передбачено вимогами постанови КМУ № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та постанови КМУ № 641 від 22.07.2020 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Суд не приймає як підставу для скасування оскаржуваної постанови твердження позивача щодо того, що він вже поніс відповідальність в рамках кримінального законодавства і сплавив штраф, а відтак на його думку не має підстав для заборони йому в`їзду на територію України та зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.08.2020 громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 , під час перетину державного кордону з Республіки Молдова в Україну у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський», намагався перетнути державний кордон України всупереч встановленим правилам, шляхом надання неправомірної грошової винагороди службовій особі у розмірі 100 доларів США, за те, що у нього відсутній відповідний ПЛР-тест на відсутність гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, а також не маючи у своєму мобільному телефоні додатку «Дій вдома», чим порушив встановлені правила перетину державного кордону України.

Факт надання ОСОБА_1 неправомірної грошової винагороди службовій особі у розмірі 100 доларів США не заперечується сторонами та підтверджується вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.08.2020 року по справі №138/2203/20, яким ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ) визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14 серпня 2020 року покарання у виді штрафу в розмірі 1000 ( однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Тобто, з матеріалів справи сліду, що згідно вироку Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.08.2020 ОСОБА_4 поніс відповідальність за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 369 К кримінального кодексу України - пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі.

Відповідно до ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Водночас, відповідачем прийнято оскаржувану постанову «Про заборону в`їзду в Україну» у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 правил перетину державного кордону України, а саме: позивач намагався перетнути кордон всупереч карантинним обмеженням, без обов`язкових документів відповідно до Постанови КМУ від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширення на території України коронавірусу COVID-19" та в`їхати на території України шляхом спроби надання неправомірної вигоди службовій особі, тобто намагався безперешкодно потрапити на території України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно винесено оскаржувану постанову про заборону в їзду в України із врахуванням вимог абзацу 5 ч.1 ст.13 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», яким передбачено, що в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється, зокрема, якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні.

Враховуючи вчинення позивачем правопорушення, за яке статтею 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачена заборона в`їзду в Україну, відповідачем правомірно винесено постанову про заборону в`їзду позивачу на територію України терміном на три роки.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові від 13.06.2018 року по справі №815/5991/15 (провадження №К/9901/11489/18).

Відповідно до положень ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що після затримання за спробу незаконного перетину державного кордону України, реалізуючи принцип «ефективного засобу» послідовним є прийняття рішення відповідачем наступної заборони в`їзду позивачу на територію України протягом трьох років.

З урахуванням вищенаведених встановлених фактичних обставин справи та норм чинного законодавства суд здійснив перевірку рішення відповідача на відповідність вимогам ч 2 ст. 2 КАС України та дійшов висновку про дотримання відповідачем вказаних вимог, права позивача не порушені, позовні вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на приписах чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Згідно з ст. 139 КАС України судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , закордонний паспорт громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_2 , виданий 22.07.2014 ОО Кишинів);
Відповідач: Могилів-Подільського прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта В`ячеслава Семенова Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )
Рішення в повному обсязі складено: 13.05.2021 р.

Суддя Віятик Наталія Володимирівна