Справа № 460/9293/20
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2021 року м. Рівне №460/9293/20

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1 , Цимбалюк Оксана Петрівна,

відповідача: представник Кокіль Інна Петрівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Служби автомобільних доріг у Рівненській області
доУправління Держпраці у Рівненській області
про визнання дій протиправними та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:

Служба автомобільних доріг у Рівненській області (далі САД у Рівненській області, позивач) звернулася з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області (далі відповідач) про визнання дій відповідача протиправними та скасування постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 19.11.2020 №РВ8358/2027/000030/НП-ФС.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірну постанову прийнято відповідачем з порушенням встановленої процедури та за відсутності підстав, оскільки порушення у вигляді недопущення до державного контролю позивачем допущено не було.

Ухвалою суду від 21.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, призначено підготовче засідання.

Управлінням Держпраці у Рівненській області, у строк встановлений судом, подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень зазначено, що спірна постанова про накладення штрафу винесена відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з недопущенням позивачем відповідача до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю.

Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, за змістом якої відзив жодним чином не спростовує фактів порушень, допущених посадовими особами відповідача, та не доводить законності їх дій.

Ухвалою суду від 18.01.2021 підготовче засідання відкладено за клопотанням представника позивача до 22.02.2021.

Ухвалою від 22.02.2021 суд задовольнив клопотання позивача про виклик у судове засідання, як свідка ОСОБА_1 та витребував у відповідача для огляду в судовому засіданні оригінал листа Державної служби з питань праці № 5541/2.1/12-20 від 12.08.2020, закрив підготовче провадження, призначив справу до судового розгляду по суті на 31.03.2021.

Протокольною ухвалою суду від 31.03.2021 у судовому засіданні оголошено перерву до 29.04.2021.

Ухвалою суду від 29.04.2021, за обґрунтованим клопотанням представника позивача, розгляд справи відкладено до 12.05.2021.

У судовому засіданні 12.05.2021 представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та суду пояснили, що САД у Рівненській області не було порушено вимог закону у вигляді недопущення представника відповідача до державного контролю, оскільки не було надано необхідні документи для проведення інспекційного відвідування. Звернули увагу суду на те, що під час розгляду справи жодного дослідження матеріалів уповноваженою особою відповідача проведено не було. Усі заперечення представника позивача відхилено безпідставно. Просили позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суду пояснив, що відповідачем не було допущено до проведення інспекційного відвідування інспектора праці Миронюк Н.О., про що було складено відповідний акт. У зв`язку з відмовою САД у Рівненські області у допуску до проведення відвідування, ненаданням інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування та відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, інспектором було складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування. Зазначив, що інспекційне відвідування було призначене правомірно, на підставі звернення громадянина ОСОБА_2 . Вказав, що в силу положень Конвенції Міжнародної організації праці інспектор праці має право безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції. Отже, при винесенні оспорюваної постанови Управління Держпраці у Рівненській області діяло виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Служба автомобільних доріг у Рівненській області (код за , місцезнаходження: 33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Пушкіна, буд. 19) зареєстроване як юридична особа 16.10.2007 (запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 0005443). Основним видом економічної діяльності підприємства за КВЕД є 84.13 Регулювання та сприяння ефективному веденню економічної діяльності.

Управління Держпраці у Рівненській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці та здійснює державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці (ст. 260 КЗпП України, Положення про Державну службу України з питань праці, затверджене постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015, Положення про Управління Держпраці у Рівненській області, затверджене наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 № 84).

Наказом Управління Держпраці у Рівненській області від 02.10.2020 № 890 "Про проведення позапланового заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування у Службі автомобільних доріг у Рівненській області" наказано ОСОБА_3 , інспектору праці, головному державному інспектору відділу з питань здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів, провести у період з 05.10.2020 по 19.10.2020 інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у формі інспекційного відвідування у Службі автомобільних доріг у Рівненській області.

Підставою видання наказу від 02.10.2020 № 890 зазначено наступне:

1. Лист Державної служби з питань праці від 12.08.2020 № 5541/2.1/12-20;

2. Службова записка начальника відділу з питань здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Морозюка Ю.Г. від 02.10.2020;

3. Звернення ОСОБА_2 від 05.08.2020.

На підставі наказу від 02.10.2020 № 890 Управлінням Держпраці у Рівненській області інспектору праці Миронюк Н.О. було видано направлення від 02.10.2020 № 724-71/09-27 на проведення позапланового заходу державного контролю у формі інспекційного відвідування у Службі автомобільних доріг у Рівненській області. У направленні підстава для здійснення інспекційного відвідування вказано лист Державної служби з питань праці від 12.08.2020 № 5541/2.1/12-20. Крім того, зазначено термін дії направлення: з 05.10.2020 по 19.10.2020.

12 жовтня 2020 року інспектором праці Миронюк Н.О. складено акт №РВ8358/2027/НП про неможливість інспекційного відвідування Служби автомобільних доріг у Рівненській області у зв`язку з створенням перешкод у діяльності інспектора праці, шляхом ненадання доступу до виробничих, службових, адміністративних приміщень відвідування, в яких використовується наймана праця. На вказаному акті в.о. начальника Служби автомобільних доріг у Рівненській області було вчинено запис: «До інспекційного відвідування не допускається з огляду на невідповідність направлення вимогам статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»».

Листом від 21.10.2020 №17-11/6755 Управління Держпраці у Рівненській області повідомило САД у Рівненській області про те, що 19.11.2020 уповноваженими посадовими особами будуть розглянуті матеріали інспекційного відвідування та розглядатиметься питання щодо притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 265 КЗпП України.

САД у Рівненській області було подано Управлінню Держпраці у Рівненській області заперечення від 18.11.2020, за змістом яких до інспекційного відвідування було не допущено посадову особу відповідача з огляду на невідповідність направлення на інспекційне відвідування вимогам статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

За наслідками розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акта про неможливість проведення інспекційного відвідування від 12.10.2020 №РВ8358/2027/НП першим заступником начальника Управління Держпраці у Рівненській області винесено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 19 листопада 2020 року №РВ8358/2027/000030/НП-ФС, якою на САД у Рівненській області накладено штраф у розмірі 15000 гривень.

Вважаючи дій відповідача щодо проведення інспекційного відвідування протиправними, а постанову такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі Закон №877), державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 1 ст.259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі - Положення №96) Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (пп.6 п.4 Положення №96).

Згідно з пп. 5 п. 6 Положення № 96, Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.

Як визначено пунктом 7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Управління Держпраці у Рівненській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується, згідно з Положенням про Управління Держпраці у Рівненській області, затверджене наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84.

Таким чином, Управління Держпраці у Рівненській області є органом, якому чинним законодавством надані владні управлінські функції щодо реалізації державної політки з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V), дія якого поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому Законом № 877-V порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин 1, 4, 6-8, абзацу 2 частини 10, частин 13 та 14 статті 4, частин 1-4 статті 5, частини 3 статті 6, частин 1-4 та 6 статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини 3 статті 22 цього Закону.

Відповідно до статті 4 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом (частина перша).

Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи-підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

У свою чергу, згідно частини першої статті 10 Закону №877-V, суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо: державний нагляд (контроль) здійснюється з порушенням передбачених законом вимог щодо періодичності проведення таких заходів; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не надала копії документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону; суб`єкт господарювання не одержав повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в порядку, передбаченому цим Законом; посадова особа органу державного нагляду (контролю) не внесла запис про здійснення заходу державного нагляду (контролю) до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (за наявності такого журналу в суб`єкта господарювання); тривалість планового заходу державного нагляду (контролю) або сумарна тривалість таких заходів протягом року перевищує граничну тривалість, встановлену частиною п`ятою статті 5 цього Закону, або тривалість позапланового заходу державного нагляду (контролю) перевищує граничну тривалість, встановлену частиною четвертою статті 6 цього Закону; орган державного нагляду (контролю) здійснює повторний позаплановий захід державного нагляду (контролю) за тим самим фактом (фактами), що був (були) підставою для проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю); органом державного нагляду (контролю) не була затверджена та оприлюднена на власному офіційному веб-сайті уніфікована форма акта, в якій передбачається перелік питань залежно від ступеня ризику; у передбачених законом випадках посадові особи не надали копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, або відповідного державного колегіального органу на здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю).

Так, як зазначалося судом, згідно частини першої статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктом 1 Порядку здійснення державного контролю з додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 (в редакції, чинній на час виникнення між сторонами спірних відносин) (далі - Порядок № 823) визначено, що заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2-4 цього Порядку.

Згідно пункту 2 Порядку № 823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Частинами 1, 2, 4 статті 7 Закону № 877-V визначено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Системний аналіз наведених вище положень дає підстави дійти висновку, що інспекційне відвідування є формою державного контролю за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача та яке проводиться на підставі наказу та направлення.

Як свідчать матеріали справи, 02.10.2020 Управлінням Держпраці у Рівненській області прийнято наказ № 890 «Про проведення позапланового заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі інспекційного відвідування у Службі автомобільних доріг у Рівненській області», на підставі якого 02.10.2020 відповідачем видано направлення на проведення інспекційного відвідування № 724-71/09-27.

На виконання вищевказаного направлення, 08.10.2020 за місцем провадження господарської діяльності САД у Рівненській області, інспектором праці Управління Держпраці у Рівненській області Миронюк Н.О. надано в.о. начальна служби Мельникову Д.О. направлення на проведення інспекційного відвідування та здійснено спробу проведення інспекційного відвідування, однак інспектору відмовлено у допуску до проведення інспекційного відвідування, в наслідок чого, інспектором складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування САД у Рівненській області №РВ8358/2027/НП від 12.10.2020.

Підставою відмови у допуску до проведення інспекційного відвідування слугувала невідповідність направлення на проведення інспекційного відвідування № 724-71/09-27 від 02.10.2020 вимогам статті 7 Закону №877-V.

Так, частиною третьою статті 7 Закону №877-V встановлено що, у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються:

найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід;

найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;

місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід;

номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід;

перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові;

дата початку та дата закінчення заходу;

тип заходу (плановий або позаплановий);

форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо);

підстави для здійснення заходу;

предмет здійснення заходу;

інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Підпунктом 1 пункту 5 Порядку № 823 визначено, що підставами для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема, звернення працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.

На підставі аналізу наведених правових норм, суд приходить до висновку, що державний контроль за додержанням законодавства про працю може здійснюватися у формі інспекційних відвідувань, який є відмінним від заходів державного контролю, визначених Законон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у формі планових та позапланових перевірок.

Разом з тим, судом встановено, що підстави інспекційного відвідування передбаченого Порядком № 823 відповідачем у своєму наказі № 890 від 02.10.2020 не зазначено.

При цьому, на думку суду, доводи позивача про необхідність дотримання вимог абзацу шостого частин 1 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" щодо надання перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копії погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), як підстави недопуску посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), є не обгрунтованими, оскільки, лише вимоги частини третьої статті 6 цього Закону є обов`язковими для відповідача при здійсненні державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Крім того, згідно пункту 8 Порядку № 823, під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення, перед підписанням акта інспекційного відвідування надати копію відповідного направлення на проведення інспекційного відвідування та внести запис про його проведення до відповідного журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) об`єкта відвідування (за його наявності).

Пунктом 9 Порядку №823 передбачено, що здійснення державного контролю з додержанням законодавства про працю встановлено, що тривалість інспекційного відвідування не може перевищувати 10 робочих днів.

Тобто, вказаними нормами Порядку №823 чітко визначено організацію проведення інспекційного відвідування.

Разом з тим, суд зазначає, що направлення на інспекційне відвідування від 02 жовтня 2020 року № 724-71/09-27 складене з порушенням норм Закону №877-V та Порядку №823.

Як вбачається зі змісту направлення на інспекційне відвідування від 02.10.2020 № 724-71/09-27, вказане направлення не відповідає вказаним нормам Закону №877-V з огляду на відсутність у тексті направлення відомостей про підстави для здійснення заходу, дати початку та закінчення такого заходу.

При цьому, зазначення у направленні терміну його дійсності, не є тотожним даті початку та закінчення заходу, оскільки Законом №877-V встановлено вимогу щодо зазначення у направленні саме дати початку та закінчення заходу.

Крім того, слід звернути увагу на те, що п. 5 Порядку № 823 та статтею 6 Закону № 877-V визначено вичерпний перелік підстав для здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі інспекційного відвідування.

Однак, у направленні на інспекційне відвідування від 02.10.2020 № 724-71/09-27 відсутні відомості щодо підстави здійснення позапланового заходу визначеного вказаними нормами права.

Як свідчать матеріали справи, фактичною підставою для проведення інспекційного відвідування САД у Рівненській області слугувало саме звернення ОСОБА_2 щодо порушення вимог законодавства про працю.

При цьому, у вказаному направленні, в якості підстави на проведення інспекційного відвідування суб`єкта господарювання, зазначено лише лист Державної служби України з питань праці від 12.08.2020 № 5541/2.1/12-20.

Зі змісту вказаного листа вбачається, що Державна служба України з питань праці надає погодження на проведення позапланових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю) суб`єктів господарювання, зазначених у листі Управління Держпраці у рівненській області від 07.08.2020 № 07-02/3884.

Крім того, у направленні жодним чином не зазначається, що цей лист виданий у зв`язку з наявністю звернення громадянина ОСОБА_2 щодо порушень вимог законодавства про працю.

Відтак, враховуючи невідповідність вимогам Закону № 877-V направлення на інспекційне відвідування від 02.10.2020 № 724-71/09-27, яке було надано уповноваженій особі позивача перед здійсненням інспекційного відвідування, недопуск уповноваженою особою позивача інспектора праці Управління Держпраці у Рівненській області до здійснення державного нагляду (контролю) з підстав невідповідності документів, наданих до перевірки, вимогам Закону №877-V є правомірним, а дії відповідача в цій частині протиправними, що слугує підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

Однак, незважаючи на вищевикладене, Управлінням Держпраці у Рівненській області було складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 12.10.2020 № РВ8358/2027/НП.

У свою чергу, акт інспекційного відвідування є службовим документом, в якому відображено узагальнений опис виявлених під час проведення інспекційного відвідування порушень законодавства, тобто такий є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства.

Разом з тим, суд враховує, що якщо недопуск до проведення перевірки ґрунтується на законодавчо передбачених підставах, то такий недопуск не тягне собою складання актів про неможливість проведення інспекційного відвідування.

Оскільки недопуск посадової особи відповідача було здійснено у зв`язку із законодавчо встановленими підставами не допускати до перевірки, то відповідач не мав права на складання відповідного акту, що свідчить про його неправомірність.

Крім того, абзацами 1, 2, 6 і 7 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Згідно ч. 3, 4 і 7 ст. 265 цього ж Кодексу штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.

В свою чергу, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509).

Згідно із п. 2 Порядку №509 (у редакції чинній станом на день прийняття оспорюваної постанови) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників; акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування; акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідно до п. 3 Порядку №509, справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно із п. 4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.

У разі відсутності підстав для складення постанови про накладення штрафу уповноважена посадова особа письмово повідомляє про це суб`єкту господарювання чи роботодавцю у строки, визначені абзацом першим пункту 3 цього Порядку.

Оскільки у ході розгляду справи, судом встановлено, недотримання порядку проведення перевірки, то вказана обставина тягне за собою скасування рішення, яке було прийнято за результатами її проведення.

При цьому, суд наголошує, що будь-які процедурні порушення, пов`язані із самим процесом оформлення результатів діяльності суб`єктів владних повноважень по фіксації недотримання суб`єктом приватного права вимог законодавства оцінюється судом з урахуванням всіх обставин справи та необхідністю досягненням балансу, зокрема, між інтересами особи правопорушника, публічними інтересами, які проявляються у забезпеченні дотриманні роботодавцями трудового законодавства та захисті інтересів працівників.

За таких обставин, суд погоджується з твердженням позивача, що оскільки відповідач не мав права здійснювати інспекційне відвідування, проводити захід державного нагляду та складати акт інспекційного відвідування юридичної особи, у спосіб, який це було зроблено, то оскаржувана постанова про накладення штрафу № РВ8358/2027/000030/НП-ФС від 19.11.2020 є протиправною, оскільки її прийнято без дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення, а тому вона підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Доводи відповідача не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім того, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а суд згідно ст. 90 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.».

З огляду на припис наведеної норми процесуального права, при розгляді судом спору щодо правомірності рішень контролюючого органу, яким суб`єкту господарювання засновано штраф, презюмується добросовісність суб`єкта господарювання, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності винесення оскаржуваної постанови.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Таким чином, позивач довів суду обґрунтованість позовних вимог. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його відзив, і не довів правомірність його дій.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, то поданий позов необхідно задовольнити повністю.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір в сумі 2102 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1244 від 28.10.2020.

Відтак, судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору в зазначеній сумі підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Рівненській області.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Служби автомобільних доріг у Рівненській області (33028, вул. Пушкіна, 19, м. Рівне, ) до Управління Держпраці у Рівненській області (33028, вул. Лермонтова, 7, м. Рівне, ) про визнання дій протиправними та скасування постанови, задовольнити повністю.

Визнати дій Управління Держпраці у Рівненській області щодо проведення позапланового заходу 08.10.2020 у Службі автомобільних доріг у Рівненській області, протиправними.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № РВ8358/2027/000030/НП-ФС від 19.11.2020.

Стягнути на користь Служби автомобільних доріг у Рівненській області (33028, вул. Пушкіна, 19, м. Рівне, ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління Держпраці у Рівненській області (33028, вул. Лермонтова, 7, м. Рівне, ) судові витрати на суму 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 14 травня 2021 року

Суддя Д.П. Зозуля