Справа № 620/6859/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6859/20 Головуючий у 1 інстанції - Бородавкіна С.В.
Суддя-доповідач - Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Василенка Я.М,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, період його роботи з 15.07.1994 по 10.11.2015 на посаді Лавського сільського голови;

- зобов`язати відповідача перевести його з 13.11.2020 з призначеної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та обчислити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням складових заробітної плати відповідно до довідки № 171 від 18.09.2020, виданої Лавською сільською радою, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на листопад 2020 року та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби за листопад 2020 року, видані Сосницькою селищною радою, та виплатити недоотримані кошти (з урахуванням раніше виплачених сум).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Чернігівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

06.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця, до якої було додано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 18.09.2020 № 171, видані Виконавчим комітетом Лавської сільської ради Сосницького району Чернігівської області (а.с. 18,19).

Листом від 90.11.2020 № 4201-4383/Р-02/8-2500/20 ОСОБА_1 було відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VII від 10.12.2015 з тієї підстави, що з 01.05.2016 посада сільського голови не відноситься до посад державної служби і на момент набрання чинності Законом України «Про державну службу» (а.с. 14-15).

Вважаючи дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що періоди роботи ОСОБА_1 на виборній посаді Лавського сільського голови мають зараховуватися до стажу державної служби, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 889-VII від 10.12.2015 та статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993, а також про зобов`язання відповідача перевести позивача з 17.10.2018 на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу» № 889-VII від 10.12.2015 та статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 підлягають задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскільки з 01.01.2016 посада сільського голови, яку займав позивач протягом спірного періоду, не відноситься до посад державної служби, то у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 визначено, що цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 10, ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 19.12.1993 (далі - Закон № 3723-ХІІ від 19.12.1993) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII від 10.12.2015), яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців.

Згідно пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII від 10.12.2015 втратив чинність Закон № 3723-ХІІ від 19.12.1993, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, відповідно до пункту 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII від 10.12.2015 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ від 19.12.1993 та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ від 19.12.1993 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII від 10.12.2015 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ від 19.12.1993 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ від 19.12.1993 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ від 19.12.1993, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону № 3723-ХІІ від 19.12.1993 передбачено додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що право на пенсію одержують зазначені в пунктах 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII від 10.12.2015, особи, які мають необхідний стаж державної служби, страховий стаж та відповідний вік.

Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII від 10.12.2015 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

В даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок №283).

Згідно із пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

У Додатку до вказаного Порядку наведено Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Так, вказаним Переліком передбачено, серед іншого, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Порядком обчислення стажу державної служби передбачено зарахування до стажу державної служби періоду роботи в організаціях, передбачених абзацом 4 пункту 3 Положення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1993 №1049 (далі - Положення №1049).

Відповідно до пункту 3 Положення №1049 до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується, стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених статтею 118 КЗпП України.

Згідно роз`яснення Міністерства юстиції України від 03.06.1994 №4-5-1156, погодженого з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії статті 6 Конституції УРСР і внесення змін до статті 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року). Відповідальною вважається посада, прийняття на яку здійснювалось колегіальним органом (рішення, бюро, комітету, постановою конференції, зборів) партійних, профспілкових, комсомольських організацій.

Таким чином, вищезазначеним законодавством передбачено зарахування до стажу державного службовця, період роботи на виборних посадах в державних органах до 24.10.1990.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №240/381/17 та від 07.02.2019 у справі №742/1718/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, відповідно пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III посади селищних і сільських голів належать до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування (у редакції, чинній станом на 07.06.2001).

Як вбачається із трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 (а.с. 16-17), з 15.07.1994 по 10.11.2015 ОСОБА_1 займав виборну посаду сільського голови, у зв`язку із чим протягом вказаного періоду йому було присвоєно чергові ранги державного службовця.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що періоди роботи ОСОБА_1 на виборній посаді Лавського сільського голови мають зараховуватися до стажу державної служби.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 та зобов`язання відповідача вирішити питання про переведення позивача з 13.11.2020 на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий Василенко Я.М.

Судді Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.