Справа № 640/7976/20
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року м. Київ № 640/7976/20

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доДержавної міграційної служби України (відповідач-1) Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (відповідач-2)
провизнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати висновок службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлений Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області 29.06.2016 та затверджений Державною міграційною службою України 18.07.2016, яким визнано недійсним паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 09.04.2013;

- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області письмово повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України, Українське бюро Інтерполу та підрозділи Головних управлінь, Управлінь Державної міграційної служби України в областях про скасування висновку службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дійсність паспорту громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 від 09.04.2013.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказано про протиправність оскаржуваного висновку, з огляду на те, що за відсутності порушень вимог законодавства під час оформлення паспорту позивача, відповідачі не мали правових підстав для прийняття рішення про визнання паспорту позивача недійсним, з урахуванням відсутності жодного документу на підтвердження існування викладених у висновку підстав для визнання паспорту недійсним та таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.05.2020 (суддя Патратій О.В.) відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив.

04.06.2020 та 11.06.2020 від представників відповідачів через канцелярію суду надійшли відзиви, в яких останні заперечували проти задоволення позовних вимог, вказавши на правомірність оскаржуваного висновку, з огляду на те, що за результатами проведеного службового розслідування встановлено неможливість підтвердження або спростування факту прийняття рішення Головним управлінням ДМС України в Автономній Республіці Крим щодо набуття громадянства України громадянкою ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про громадянство України» у зв`язку з тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим. Крім того, представниками відповідачів наголошено на відсутності будь-якого документального підтвердження належності ОСОБА_1 до громадянства України, зокрема на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство».

16.06.2020 від представника позивача через канцелярію суду надійшли відповіді на відзив, в яких останнім додатково наголошено на обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 05.04.2021 адміністративну справу №640/7976/20 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями прийнято до свого провадження суддею Скочок Т.О., призначено останню до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачам строк для подання заперечень.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзиви та відповіді на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів, начальником відділу централізованого оформлення документів №2 Управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУДМС України в Харківській області Микитась І.М, за дорученням Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України, на виконання вимог пункту 56 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152, здійснено службове розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами якого складно висновок від 29.06.2016 №101, затверджений директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 18.07.2016, в якому зазначено про те, що підтвердити або спростувати факт прийняття рішення ГУ ДМС України в АР Крим щодо набуття громадянства України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі 4.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та видачу їй у 2013 році ГУ ДМС України в АР Крим довідки від 03.04.2013 №25 про реєстрацію особи громадянином України неможливо через те, що Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією України. При цьому, як вбачається з копії довідки, громадянка ОСОБА_1 народилася у 1967 році в м. Газа Палестина. Інформації про народження або постійне проживання її батьків до 24.08.1991 на території, яка стала територією України, немає. Враховуючи вищевикладене, зроблено висновок про те, що факт набуття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та справжність видачі довідки про реєстрацію особи громадянином України викликає сумніви та унеможливлює, у даному випадку, саму процедуру набуття громадянства України особами - вихідцями з ОСОБА_2 . Як наслідок, відбулось оформлення громадянці ОСОБА_1 паспорта громадянина України, а у подальшому паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а у зв`язку з відсутністю документального підтвердження належності ОСОБА_1 до громадянства України, вважати ОСОБА_1 громадянкою України підстав не має. На підставі викладеного, зроблено, зокрема, наступні висновки:

- паспорт громадянина України для тимчасового виїзду за кордон НОМЕР_1 від 09.04.2013, відповідно до п.п. 8 п. 55 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152, вважати недійсним та таким, що підлягає знищенню у встановленому порядку;

- після затвердження висновку ДМС України вжити відповідних заходів щодо виявлення та вилучення паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 04.04.2013 Залізничним РВ у м. Сімферополі ГУДМС України в АР Крим, та паспорта громадянина України для тимчасового виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 09.04.2013, виданого органом 6390 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;?

- проінформувати адміністрацію Державної прикордонної служби України про визнання паспортів такими, що оформлені з порушенням вимог чинного законодавства;

- згідно з вимогами п. 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152, направити повідомлення про недійсний паспорт серії НОМЕР_1 до Українського бюро Інтерполу;

- інформувати підрозділи Головних управлінь, Управлінь ДМС України в областях про визнання паспортів недійсними.

Вважаючи вказаний висновок протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Нормативно-правовим актом, який відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, є Закон України «Про громадянство України» (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України (п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про громадянство України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про громадянство України», громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України»).

У силу ст. 21 Закону України «Про громадянство України», рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Пунктом 1 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 №231 (тут і надалі - Правила №231 у редакції, яка діяла станом на момент видачі позивачу паспорту), визначено, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон (далі - паспорт) і проїзний документ дитини (далі - проїзний документ) є документами, що посвідчують особу і підтверджують громадянство України особи, на яку вони оформлені, і дають право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Із заявою про оформлення паспорта можуть звертатися громадяни України, які досягли 18-річного віку (п. 4 Правил №231).

Відповідно до п. 10 Правил №231, для оформлення паспорта у разі тимчасового виїзду за кордон подається: заява-анкета встановленого зразка; паспорт громадянина України, свідоцтво про народження (для осіб віком до 16 років) (після прийняття документів повертається); копія виданої податковим органом довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, крім осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомляють про це відповідні державні органи; дві фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита або документ, що підтверджує право на звільнення від його сплати.

Громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта/проїзного документа у разі, коли: 1) він обізнаний з відомостями, що становлять державну таємницю, - до закінчення строку, встановленого Законом України «Про державну таємницю» (у разі виїзду за кордон на постійне проживання); 2) діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання, - до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, чи забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; 3) стосовно нього в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань; 6) він свідомо сповістив про себе неправдиві відомості, - до з`ясування причин і наслідків подання неправдивих відомостей; 7) він підлягає призову на строкову військову службу, - до вирішення питання про відстрочку від призову; 8) щодо нього подано цивільний позов до суду, - до закінчення провадження у справі; 9) він перебуває під адміністративним наглядом органів внутрішніх справ, - до припинення нагляду (п. 22 Правил №231).

У свою чергу, згідно з п. 47 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 №152 (тут і надалі - Порядок №152 у редакції, чинній станом на момент складання оскаржуваного висновку), за наявності підстав, зазначених у цьому Порядку, раніше виданий паспорт для виїзду за кордон підлягає поверненню державі, знищенню, а також тимчасовому затриманню або вилученню.

Приписами п. 55 Порядку №152 визначено, що паспорт для виїзду за кордон вважається недійсним та знищується в разі: 1) коли він підлягає обміну у зв`язку із зміною прізвища та імені; 2) встановлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті для виїзду за кордон, записам в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження); 3) непридатності паспорта для виїзду за кордон для подальшого використання; 4) припинення громадянства особи; 5) коли паспорт для виїзду за кордон знайдено, а замість нього видано новий паспорт для виїзду за кордон; 6) смерті особи, якій було видано такий паспорт; 7) зіпсуття паспорта для виїзду за кордон під час заповнення; 8) оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства.

У разі оформлення паспорта для виїзду за кордон з порушенням вимог законодавства керівник територіального органу чи підрозділу ДМС проводить службове розслідування. За результатами розслідування складається висновок у двох примірниках, який надсилається до ДМС для затвердження керівником відповідного структурного підрозділу апарату ДМС. Перший примірник затвердженого висновку зберігається в ДМС, другий - у територіальному органі або підрозділі ДМС (п. 56 Порядку №152).

З наявної у матеріалах справи копії висновку Головного управління ДМС України в Харківській області службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 29.06.2016 №101, затвердженого директором Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України 18.07.2016, вбачається, що в якості підстави для визнання недійсним та таким, що підлягає знищенню у встановленому порядку, паспорт громадянина України для тимчасового виїзду за кордон НОМЕР_1 від 09.04.2013 визначено пп. 8 п. 55 Порядку №152, тобто оформлення паспорта з порушенням вимог законодавства. Вказане відповідачем-2 мотивоване неможливістю підтвердження або спростування факту прийняття рішення Головним управлінням ДМС України в Автономній Республіці Крим щодо набуття громадянства України громадянкою ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про громадянство України» у зв`язку з тимчасовою окупацією Автономної Республіки Крим, та відсутністю будь-якого документального підтвердження належності ОСОБА_1 до громадянства України, зокрема на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство».

З приводу викладеного слід зазначити, що у силу п. 6 Порядку централізованого оформлення, виготовлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 №231 (у редакції, яка діяла станом на момент видачі позивачу паспорту), паспорти виготовляються Центром відповідно до вимог, визначених частиною першою документа Міжнародної організації цивільної авіації (ІКАО, Doc. N 9303), технічного опису та зразка бланка паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, надсилаються до відповідного територіального органу чи підрозділу (вузла місцевого рівня) у порядку, встановленому для передачі документів суворої звітності, протягом трьох робочих днів після надходження інформації від Головного обчислювального центру, а в разі термінового оформлення паспорта - в той самий день.

З огляду на викладене, суд звертає увагу, що облікових документів, у тому числі щодо списання бланків паспортів, на підставі яких можливо було б встановити, що зазначений бланк паспорту дійсно не був використаний у 2013 році, а також, що цей бланк перебував у залишку невикористаних бланків в територіальних органах чи підрозділах ДМС України в АР Крим на момент анексії території АР Крим у лютому 2014 року відповідачем не надано.

Натомість, тимчасова окупація АР Крим, на яку посилається відповідач-2 в оскаржуваному висновку, сама по собі не може вважатися належною підставою для про визнання недійсним бланку паспорту позивача. Крім того, ця подія мала місце у 2014 році, у той час як рішення про визнання недійсним бланків паспортів позивача прийнято відповідачем лише у 2016 році.

Крім того, з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , а доказів, які б вказували на відсутність у позивача громадянства України відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не надано.

Суд також звертає увагу, на те, що твердження про неможливість підтвердження або спростування факту прийняття рішення Головним управлінням ДМС України в Автономній Республіці Крим щодо набуття громадянства України громадянкою ОСОБА_1 на підставі Закону України «Про громадянство України» не можуть буди визнані судом як належним чином мотивовані, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях відповідачів та документально не підтверджені.

Разом з тим, оскаржуваний висновок у розумінні п. 56 Порядку №152 та Кодексу адміністративного судочинства України не є рішенням суб`єкта владних повноважень та сам по собі не може створювати будь-які правові наслідки, зокрема й для позивача. Як наслідок, вимоги зобов`язального характеру, як похідні від вказаної вище, також задоволенню не підлягають.

Натомість, належним способом захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача у межах спірних правовідносин є визнання протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо складання висновку службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 29.06.2016 №101, та визнання протиправними дії Державної міграційної служби України щодо затвердження 18.07.2016 вказаного висновку, оскільки перевірка проведена із порушеннями норм законодавства, у зв`язку із чим такий висновок не може створювати будь-які наслідки та бути підставою для виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків позивача.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи дублікату квитанції від 06.04.2020 №0.0..1, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 681,60 грн. Відтак, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, на користь позивача підлягають присудженню судові витрати у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 77, 139, 246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області щодо складання висновку службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 29.06.2016 №101.

Визнати протиправними дії Державної міграційної служби України щодо затвердження 18.07.2016 висновку службового розслідування підстав документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 29.06.2016 №101.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити здійснені ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) документально підтверджені судові витрати у розмірі 420,40 грн. (чотирьохсот двадцяти грн. 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (, адреса: 61057, м. Харків, вул. Римарська, 24) та у розмірі 420,40 грн. (чотирьохсот двадцяти грн. 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної міграційної служби України (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Володимирська, 9).

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.О. Скочок