Справа № 320/379/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/379/21
УХВАЛА

12 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Суддя-доповідач: Файдюка В.В.

суддів: Земялної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії приватних виконавців про визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 23 грудня 2020 року, оформленого протоколом, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 травня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 22 червня 2021 року.

11 травня 2021 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 23 грудня 2020 року, оформленого протоколом №49, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 (посвідчення приватного виконавця НОМЕР_1 від 20 червня 2017 року), до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору;

- зупинення дії наказу Міністерства юстиції України №1122/7 від 12 квітня 2021 року, яким введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 23 грудня 2020 року, оформленого протоколом №49, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 (посвідчення приватного виконавця НОМЕР_1 від 20 червня 2017 року), до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору.

В обґрунтування заяви вказано, що зупинення діяльності приватного виконавця призведе до того, що він буде позбавлений можливості своєчасно та у повному обсязі здійснювати виконавчі дії у виконавчих провадженнях, що перебувають на його виконанні.

Дослідивши заяву позивача про забезпечення адміністративного позову та наведені в обґрунтуванні для вжиття відповідних заходів підстави в їх сукупності, провівши аналіз положень чинного законодавства України, що регулює порядок забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

За ч.1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до норм статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч.1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» від 06 березня 2008 року № 2.

Водночас, будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Враховуючи викладене, застосування таких заходів є виправданим лише у разі, якщо наявне достатньо обґрунтоване припущення суду, що їх невжиття може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Вказані обставини мають бути доведені позивачем.

Рішенням Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 23 грудня 2020 року, оформленим протоколом № 49, приватний виконавець ОСОБА_1 притягнутий до дисциплінарної відповідальності з застосуванням дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення його діяльності строком на один місяць.

В січні 2020 року позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом про оскарження зазначеного рішення. Вимоги позивача обґрунтовані допущеними численним порушеннями відповідачами порядку притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності, відсутністю будь-якого логічного та правового обґрунтування застосування такої дисциплінарної санкції як зупинення діяльності приватного виконавця у ситуації, коли скаржник відмовився від скарги на дії виконавця.

Наслідком застосування дисциплінарного стягнення до позивача є зупинення його діяльності як приватного виконавця та неможливість вчиняти ним будь-які виконавчі дії протягом встановленому строку.

До постановлення остаточного судового рішення по суті спору відповідачем-2 було видано наказ №1122/7 від 12 квітня 2021 року, яким введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 23 грудня 2020 року, оформлене протоколом №49, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця строком на один місяць. Відповідний запис внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців.

За ч.2, 3 статті 40 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців про задоволення відповідного подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України та застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення вводиться в дію наказом Міністерства юстиції України. Про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення робиться запис у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Згідно ч.3, 4 статті 43 зазначеного Закону зупинення діяльності приватного виконавця за наявності підстав та в порядку, визначеному цією статтею, здійснюється шляхом видання наказу Міністерством юстиції України. З дня внесення інформації про зупинення діяльності приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України приватному виконавцю забороняється здійснювати діяльність приватного виконавця, крім дій, пов`язаних із передаванням виконавчих документів іншому приватному виконавцю або відповідному органу державної виконавчої служби.

Отже, внаслідок прийняття Дисциплінарною комісією приватних виконавців рішення про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення його діяльності та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру приватних виконавців України, така особа не має права здійснювати відповідну професійну діяльність протягом встановленого строку.

Таким чином, з 12 квітня 2021 року до позивача вже застосовується дисциплінарне стягнення на підставі вищевказаного рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 23 грудня 2020 року, що наразі є спірним та переглядається судом в апеляційному порядку, та станом на 12 травня 2021 року позивач вже фактично поніс негативні наслідки оскаржуваного рішення поза судовим розглядом справи №320/379/21.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд врахував, що на момент її подачі на виконанні позивача як приватного виконавця перебувають виконавчі документи. У разі незастосування судом заходів забезпечення позову заявник не здійснюватиме професійну діяльність протягом часу, визначеного оскаржуваним рішенням, що є фактичним застосуванням дисциплінарного стягнення. Крім того, протягом зазначеного часу заявник буде позбавлений доходу, а учасники виконавчих проваджень, які перебувають у його провадженні - права на вчасне виконання виконавчого документу.

Крім того, згідно ч.5 статті 42 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» наслідком зупинення діяльності приватного виконавця є також передача ним виконавчих проваджень іншому виконавцю.

Відповідно до ч.3 статті 43 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» для поновлення діяльності приватного виконавця, зупиненої на підставі пункту 4 частини першої статті 42 цього Закону, приватний виконавець після закінчення строку зупинення його діяльності зобов`язаний скласти іспит у порядку, передбаченому статтею 33 цього Закону.

Тобто, незалежно від результату судового розгляду позовних вимог позивача незастосування судом заходів забезпечення позову матиме наслідком додаткові зобов`язання приватного виконавця щодо виконання дій, необхідних для поновлення його діяльності.

Тому, незастосування заходів забезпечення позову в межах спірних правовідносин нівелює ефективність судового захисту з огляду на строк розгляду справи, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України.

Поряд з цим, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд не дає оцінки спірному рішенню: не оцінює ґрунтовність та підставність обставин його прийняття та покладене в основу таких рішень правове обґрунтування, не перевіряє його на відповідність критеріям, закріпленими у статті 2 КАС України.

Суд вважає, що застосуванням заходів забезпечення позову не буде завдано більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, а тому, вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Дисциплінарне стягнення та його наслідки невідворотно будуть застосовані до приватного виконавця після набрання законної сили рішенням суду у випадку відмови у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, забезпечення позову у цій справі не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а лише спрямоване на збереження існуючого становища заявника до набрання законної сили судовим рішенням по суті спору, ухваленим судом в результаті встановлення правомірності рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців.

За наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 156 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Заяву приватного виконавця виконавчого округу ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 23 грудня 2020 року, оформленого протоколом №49, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 (посвідчення приватного виконавця НОМЕР_1 від 20 червня 2017 року), до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору;

Зупинити дію наказу Міністерства юстиції України №1122/7 від 12 квітня 2021 року, яким введено в дію рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 23 грудня 2020 року, оформленого протоколом №49, в частині притягнення приватного виконавця виконавчого округу Київської області ОСОБА_1 (посвідчення приватного виконавця НОМЕР_1 від 20 червня 2017 року), до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця до набрання законної сили остаточним рішенням суду по суті спору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев