Справа № 640/11503/21
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11 травня 2021 року м. Київ № 640/11503/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Головань О.В., ознайомившись з позовною заявою

за позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення податкового боргу,
В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі суми 170 847,04 грн.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи, зокрема, відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати (документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону).

Позивач позовну заяву направив за допомогою поштового зв`язку. Разом з тим, при відкритті поштового відправлення, співробітниками відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярія) виявлені наступні недоліки в оформленні позовної заяви, а саме: відсутня платіжне доручення на підтвердження сплати судового збору та доказів направлення позовної заяви з додатками на адресу відповідача, в підтвердження даного факту складено акт від 26 квітня 2021 року №441.

Так, приписами ч. 1 і 3 ст. 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви суб`єкта владних повноважень додаються докази надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Оглянувши зміст позовної заяви та додатки до неї суд встановив, що позивачем не додано до матеріалів позову копії податкової вимоги №55675-10 від 03.07.2020 з доказами направлення, яка зазначається в додатках до позову та на яку позивач посилається у тексті позовної заяви.

До позовної заяви не додано доказів сплати судового збору у розмірі і порядку, визначених законодавством. Проте, у позовній заяві заявлено клопотання про розстрочення сплати судового збору.

Розглядаючи клопотання позивача, суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 133 КАС України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб`єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 23.01.2015 №2 "Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VI "Про судовий збір".

Разом з тим, особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, не обмежена в праві в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 26.12.2017 у справах № К/9901/132/17, № К/9901/284/17 від 22.01.2018 у справах № К/9901/4773/18, №К/9901/5115/18.

При цьому, згідно із положеннями частини першої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом, а тому суд не надає привілеї тим чи іншим особам зі сплати судового збору.

Водночас, згідно з статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, підстави звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення чітко урегульовано законом, а передумовою застосування вказаних приписів законодавства є саме майновий стан особи, яка звертається з клопотанням про звільнення чи відстрочення сплати судового збору.

З указаного вбачається, що Головне управління Державної податкової служби у м. Києві не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 10.01.2018 у справі № К/9901/12/18, від 12.01.2018 у справах № К/9901/2132/18, № К/9901/2135/18, №К/9901/2131/18 та № К/9901/2134/18.

З урахуванням наведеного суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду: 1) адміністративного позову: майнового характеру, який подано: суб`єктом владних повноважень, юридичною особою сплачуться судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості в сумі 170 847,04 грн., то сума судового збору, яку необхідно сплатити складає (170 847,04 х 1,5% : 100%) = 2 562,70 грн.

Крім того, суд звертає увагу позивача на зміст наступних процесуальних норм.

Частиною шостою ст. 161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За змістом норм ч. 1 і 2 ст. 122 КАС України (у редакції чинній з 15.12.2017) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

А саме строки на звернення до суду із позовом про стягнення з платників податків сум податкового боргу встановлені ст. 102 Податкового кодексу України. Так, відповідно до норм п.102.1, 102.2 і 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу

При цьому, грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, лише у випадках якщо: податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано; посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

Таким чином, самостійно узгоджені платником податків у поданій податковій звітності суми податкових зобов`язань та нараховані контролюючим органом грошові зобов`язання за результатами контрольно-перевірочної діяльності можуть бути стягнуті контролюючим органом упродовж строку 1095 календарних днів починаючи з дня набуття такими сумами грошових зобов`язань статусу податкового боргу.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та доданими до неї матеріалами (зокрема, розрахунком податкового боргу), суд встановив, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість в сумі 170 847, 04 грн. виникла у зв`язку з несплатою платником податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування та контролюючим органом такому платнику згідно наступного податкового повідомлення-рішенння від 15.08.2309. Водночас, за даними цього розрахунку позивача зазначені грошові зобов`язання набули статусу узгоджених ще до кінця 2017 року.

За змістом пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, суд нараз дійшов висновку, що строк на звернення із цим позовом до суду (1095 днів) в частині стягнення заборгованості у сумі 170 847, 04 грн. сплив ще у 2020 році. Протилежного з тексту позовної заяви не вбачається.

Приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З огляду на викладене вище суд пропонує позивачу подати до суду документально обґрунтовані пояснення з питання дотримання ГУ ДПС у м. Києві строку 1095 днів на звернення до адміністративного суду із цим позовом (в частині вимоги про стягнення податкового боргу у розмірі 125 901,74 грн.) або заяви про поновлення позивачу пропущеного ним строку звернення до адміністративного суду з відповідними документальними доказами, що засвідчують поважність причини пропуску такого процесуального строку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Виявлені недоліки необхідно усунути шляхом надання:

- доказів оплати судового збору в порядку і обсязі, визначених законодавством, - 2 562,70 грн.;

- доказів надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів;

- надання пояснень щодо строків звернення або заяви про поновлення позивачу пропущеного ним строку звернення з документальними доказами, що засвідчують поважність причини пропуску такого процесуального строку.

Керуючись ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя Окружного адміністративного суду міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1.Залишити позовну заяву Головного управління Державної податкової служби у м. Києві без руху .

2.Встановити позивачу строк у десять днів з дня вручення (отримання) ухвали про залишення позовної заяви без руху до для усунення недоліків позовної заяви.

3.Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені п. 1 ч.4 ст. 169 КАСУ.

Згідно ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, і не підлягає оскарженню згідно ст. 294 КАС України.

Суддя О.В. Головань