Справа № 120/1304/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 р. Справа № 120/1304/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Слободонюка М.В., розглянувши у м. Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Вінницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року до суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (позивач, ОСОБА_1 ), які подані її представником - адвокатом Білошкурським О.В. (представник позивача, адвокат Білошкурський О.В. ) до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Вінницькій області (відповідач) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що наказом начальника Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Вінницькій області від 26.10.2020 року № 64-ОС вирішено питання про преміювання за особливий внесок в загальний результат роботи за жовтень 2020 року працівників установи, серед яких відсутнє преміювання державного службовця 7 рангу, головного спеціаліста-бухгалтера фінансово-економічного сектору - ОСОБА_1 Тобто, на переконання позивача, відповідач безпідставно позбавив її належну до виплати премію за жовтень 2020 року всупереч Положенню про преміювання державних службовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 19.09.2016 року № 565 (далі - Положення від 19.09.2016 року № 565), що і слугувало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом. Окрім того, позивач також заявляє вимогу про стягнення на її користь понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 22.02.2021 року судом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлені сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

15.03.2021 року засобами поштового зв`язку на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 13364), у якому останній заперечує проти задоволення адміністративного позову. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що відповідно до ст. 50 Закону України "Про державну службу" заробітна плата складається, зокрема, з премії (у разі її встановлення). До премій можуть належать місячні премії відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу. При цьому, відповідно до абзаців першого та третього частини першої статті 52 Закону України "Про державну службу", премія виплачується в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу. Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності). Згідно з Положенням від 19.09.2016 року № 565 рішення про розмір преміювання державних службовців приймає Голова Держспецзв`язку (стосовно державних службовців територіального органу Адміністрації Держспецзв`язку - керівник цього територіального органу) шляхом видання відповідних наказів. Між тим, як зазначає представник відповідача, премія - це додаткова (порівняно з основною заробітною платою) винагорода, що виплачується державному службовцю лише у певних випадках. Зауважує, що встановлення премії державним службовцям є правом керівника державного органу, а не його обов`язком, що свідчить про відсутність підстав для висновків щодо недотримання відповідачем обов`язків із виплати премії. За таких обставин відповідач вказує, що позивач жодним чином не була позбавлена премії, оскільки в даному випадку премія позивачу за жовтень 2020 року не встановлювалася та керівником державного органу з цього приводу відповідного рішення не приймалося. Принагідно зауважує, що позивач у період з 12.10.2020 року по 23.10.2020 року перебувала на лікарняному, підтвердження чого слугує лист непрацездатності, що в силу положень пункту 4 Розділу ІІІ Положенням від 19.09.2016 року № 565 виключає можливість виплати місячної премії позивачу за жовтень 2020 року. За наведених обставин відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а тому у їх задоволенні просить відмовити.

Відповіді на відзив від позивача (представника позивача) не надходило, що не є перешкодою для розгляду даної справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 перебуває на посаді головного спеціаліста-бухгалтера фінансово-економічного сектору Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Вінницькій області, тобто займає посаду державного службовця 7 рангу (категорія «В»).

Як зазначає позивач, за жовтень 2020 року вона не отримала щомісячну премію, що зумовило її через свого представника 06.11.2020 року звернутись із адвокатським запитом до Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Вінницькій області з вимогою про надання документально підтвердженої інформації причин невиплати належної премії за жовтень 2020 рік.

За результатами розгляду відповідного запиту, відповідачем 18.11.2020 року № 28/01-1122 супровідним листом направлено на адресу представника позивача наказ начальника Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Вінницькій області від 26.10.2020 року № 64-ОС "Про особовий склад", який стосується преміювання за особистий внесок в загальний результат роботи за жовтень 2020 року. Зокрема повідомлено, що пропозицій щодо преміювання державного службовця та рапорт (службова записка) з клопотанням про позбавлення премії працівника державної служби не виготовлялись та не надавались.

Відтак, позивач вважаючи, що відповідач безпідставно позбавив її премії за жовтень 2020 року, звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно статті 1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Структура заробітної плати визначена у статті 2 Закону України "Про оплату праці", якою встановлено, що:

- основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців;

- додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Так, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначені Законом України від 10.12.2015 року № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон від 10.12.2015 № 889-VIII).

Відповідно до статті 50 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з: 1) посадового окладу; 2) надбавки за вислугу років; 3) надбавки за ранг державного службовця; 6) премії (у разі встановлення) (ч. 2 ст. 50 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII).

За результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. До премій державного службовця належать: 1) премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності; 2) місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу; 3) місячна або квартальна премія за належне виконання умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

При цьому загальний розмір премій, передбачених пунктом 2 цієї частини, які може отримати державний службовець за рік, не може перевищувати 30 відсотків фонду його посадового окладу за рік (ч. 3 ст. 50 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII).

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет. Фонд оплати праці державних службовців формується за рахунок коштів державного бюджету, а також коштів, які надходять до державного бюджету в рамках програм допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ. Порядок використання таких коштів, які надходять до державного бюджету, затверджується Кабінетом Міністрів України. Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів та надбавок до них. Порядок формування фонду оплати праці державних службовців у державному органі, а також порядок преміювання державних службовців затверджуються Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 50 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII).

Відповідно до частини шостої статті 52 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII премії виплачуються в межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу.

Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).

Окрім наведених вище приписів статті 50, 52 Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, спірні у вказаній частині відносини регулюються Положення про преміювання державних службовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, затвердженого наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 19.09.2016 № 565 (далі - Положення № 565).

Зокрема, як зазначено у пунктах 1, 2 розділу І Положення № 565, це Положення встановлює порядок визначення розмірів, нарахування та виплати премій державним службовцям Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (далі - Держспецзв`язку) та її територіальних органів, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В". Преміювання державних службовців проводиться з метою матеріального стимулювання високопродуктивної та ініціативної праці, підвищення її ефективності, якості, заінтересованості у досягненні її кінцевого результату та посилення персональної відповідальності державних службовців за доручену роботу або поставлені завдання.

Пунктами 3 - 4 розділу І Положення № 565 передбачено, що державним службовцям можуть встановлюватися такі види премій: 1) місячна премія відповідно до особистого внеску в загальний результат роботи Держспецзв`язку; 2) премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності.

Рішення про розмір преміювання державних службовців приймає Голова Держспецзв`язку (стосовно державних службовців територіального органу Адміністрації Держспецзв`язку - керівник цього територіального органу) шляхом видання відповідних наказів.

Згідно пунктів 1 - 4 Розділу ІІІ "Порядок визначення розміру, нарахування та виплати премій" Положення № 565, розмір місячної премії державного службовця визначається у відсотках до посадового окладу та залежить від його особистого внеску в загальний результат роботи Держспецзв`язку з урахуванням таких критеріїв:

ініціативність у роботі;

якість виконання завдань, визначених положеннями про структурні підрозділи Адміністрації Держспецзв`язку (територіальні органи Адміністрації Держспецзв`язку), посадовими інструкціями, а також дорученнями керівництва Держспецзв`язку та безпосереднього керівника державного службовця;

терміновість виконання завдань;

виконання додаткового обсягу завдань (участь у провадженні національних реформ, роботі комісій, робочих груп тощо).

Місячна премія державним службовцям виплачується за результатами їх роботи за підсумками місяця у межах фонду преміювання за розрахунковий період в терміни, що встановлені для виплати заробітної плати за поточний місяць.

Пропозиції щодо встановлення розміру місячної премії кожному державному службовцю Держспецзв`язку з урахуванням пропозицій безпосередніх керівників державних службовців надає керівник структурного підрозділу Адміністрації Держспецзв`язку, заступник керівника територіального органу Адміністрації Держспецзв`язку (керівник структурного підрозділу територіального органу Адміністрації Держспецзв`язку), заступник Голови Держспецзв`язку - для керівників структурних підрозділів Адміністрації Держспецзв`язку, керівників територіальних органів Адміністрації Держспецзв`язку.

Зазначені пропозиції надаються Голові Держспецзв`язку (керівнику територіального органу Адміністрації Держспецзв`язку) у формі рапортів (службових записок), які обов`язково попередньо погоджуються з фінансовими підрозділами в частині дотримання розмірів фондів преміювання та до 23 числа поточного місяця подаються до підрозділів кадрової роботи для підготовки відповідних проектів наказів.

Місячна премія не виплачується державним службовцям за час відпусток, тимчасової непрацездатності та в інших випадках, коли згідно із законодавством виплати проводяться, виходячи із середньої заробітної плати.

Із наведених правових приписів вбачається, що преміювання є заходом заохочення працівника та залежить від виконання завдань під час виконання обов`язків державної служби, від його вкладу в загальний результат роботи, якості роботи та результатів, оцінка щодо чого здійснюється за сукупністю вищевикладених критеріїв встановлених Положенням № 565.

Тобто, щомісячна премія державного службовця - це необов`язкова складова заробітної плати, яка встановлюється за рішенням відповідного керівника за результатами оцінки його роботи протягом відповідного місяця. По суті премія надається за визначні та суттєві досягнення, а не лише за само по собі перебування на службі. Встановлення такої надбавки (премії) як виду заохочення є правом, а не обов`язком керівника державної служби в державному органі, та застосовується ним з метою стимулювання державних службовців до результативної та ініціативної роботи.

Як встановлено судом, наказом начальника Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Вінницькій області від 26.10.2020 року № 64-ОС вирішено питання про преміювання за особливий внесок в загальний результат роботи за жовтень 2020 року окремих працівників установи, серед яких прізвище позивача відсутнє.

Наведена обставина свідчить про те, що керівник державного органу не приймав рішення щодо преміювання позивача, як державного службовця, за жовтень 2020 року, що не можна оцінювати як обставину позбавлення позивача премії за відповідний період.

В даному випадку, керівник територіального органу Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Вінницькій області дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування та виплати державному службовцю - ОСОБА_1 місячної премії, оскільки вирішення такого питання належить до його права, а не обов`язку. Більше того, і відповідних передумов (пропозицій) щодо преміювання позивача не було.

Так, суд зауважує, що системний аналіз ст. ст. 50, 52 Закону від 10.12.2015 № 889-VII та Положення № 565 дає підстави для висновку про те, що вказаними актами не передбачено обов`язку начальника Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Вінницькій області безальтернативно виплачувати щомісячну премію усім державним службовцям лише за сам факт перебування на державній службі. В даному випадку керівник установи, в якій працює державний службовець, вправі визначати чи заслуговує певний службовець премію, а якщо заслуговує, то в якому розмірі з відповідним обґрунтуванням. Надання оцінки ефективності, ініціативності, якості та повноти виконаної роботи, а також дотримання трудової дисципліни (без ознак дисциплінарного правопорушення) є виключним повноваженням керівника державного службовця.

За таких обставин суд не погоджується із доводами позивача про її позбавлення місячної премії за жовтень 2020 року, оскільки такі обставини не знайшли свого підтвердження. Натомість, судом з`ясовано, що по відношенню до позивача премія останній за відповідний період не встановлювалася, і будь-яких доказів про наявність відповідних передумов для прийняття керівником територіального органу Адміністрації Держспецзв`язку відповідного рішення про її виплату позивачу матеріали справи не містять. Тим більше, як уже наголошувалось судом, вирішення питання про преміювання є правом, а не обов`язком керівника відповідача.

Також на обґрунтування своїх доводів щодо відсутності підстав для встановлення позивачу премії за жовтень 2020 року відповідач окремо посилається на ту обставину, що в жовтні 2020 року позивач перебувала на лікарняному, що виключає можливість виплати премії за відповідний період тимчасової непрацездатності. Так, із цього приводу судом дійсно з`ясовано, що ОСОБА_1 в період з 12.10.2020 року по 23.10.2020 року не виконувала обов`язків державної служби, що підтверджується копією листка непрацездатності серії АДФ № 601296, а відтак, відповідно, позивач у вказаний період часу не працювала, що додатково піддається сумніву про необхідність проведення виплати місячної премії відповідно до особистого внеску державного службовця.

Таким чином, оцінюючи вищенаведене у сукупності, суд не вбачає підстав для висновку про протиправність дій відповідача щодо не преміювання позивача за жовтень 2020 року. Як наслідок, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

За змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані позивачем, суд приходить до переконання, що в задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу адвоката не має.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимог адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 12.05.21.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: Управління Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у Вінницькій області (, адреса: вул. Грушевського, 27, м. Вінниця, 21050).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович