Справа № 640/22804/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу керуючого санацією публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» ОСОБА_7 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом керуючого санацією публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» ОСОБА_7 до Арбітражного керуючого ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась керуюча санацією публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» Степаненко Ірина Євгеніївна з позовом до Арбітражного керуючого ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України, що полягає в не проведенні позапланової перевірки та не притягненні до відповідальності арбітражного керуючого ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство юстиції України провести позапланову перевірку дотримання законодавства арбітражним керуючим ОСОБА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, керуюча санацією публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає що суд першої інстанції не повно з`ясував обставин справи та неправильно застосування норми матеріального та процесуального права, відтак просить скасувати таке рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказує, що на дії ОСОБА_1 подавались скарги фізичними та юридичними особами, однак через бездіяльність відповідача 1 позапланові перевірки не проводились, до відповідальності ОСОБА_1 не притягнуто.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою керуючого санацією публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» ОСОБА_7 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

12.05.2021 до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій представник Міністерства юстиції України, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі. Також представник відповідача 1 наводить правове обгрунтування своєї позиції у даній справі.

Відзиву від відповідача 2 до суду апеляційної інстанції не надходило.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджено, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.08.2015 у справі №914/2441/15, порушено провадження про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія»; визнано вимоги кредитора - ПАТ «Альфа-банк» в розмірі 11 160 835,01 грн., з яких 11 160 835,01 грн. - безспірні вимоги; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - ПАТ «Львівська вугільна компанія»; введено процедуру розпорядження майном ПАТ «Львівська вугільна компанія»; розпорядником майна ПАТ «Львівська вугільна компанія» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2

Ухвала Господарського суду Львівської області від 25.08.2015 про порушення провадження у справі №914/2441/15 про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія» залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.07.2016.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 07.10.2015 залучено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області учасником у справі про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.11.2015 залучено Головне територіальне управління юстиції у Львівській області та Львівську обласну державну адміністрацію учасниками у справі №914/2441/15 про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія», звільнено арбітражного керуючого ОСОБА_2 від виконання повноважень розпорядника майна ПАТ «Львівська вугільна компанія» за його заявою, розпорядником майна ПАТ «Львівська вугільна компанія» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1

Ухвала Господарського суду Львівської області від 13.11.2015 у справі №914/2441/15 залишена без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 14.03.2016.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 19.11.2015 вжито заходів до забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику - ПАТ «Львівська вугільна компанія» в особі його органів управління та/або уповноважених боржником осіб укладати без письмової згоди розпорядника майна ОСОБА_1 правочини (договори), в будь-який спосіб відчужувати, передавати в оренду, користування, лізинг, спільну діяльність майно боржника, в т.ч. нерухоме майно, основні засоби, товари, а також здійснювати перерахування коштів з поточних та інших рахунків боржника.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.12.2015, відсторонено керівника ПАТ «Львівська вугільна компанія» ОСОБА_8 від його посади та покладено виконання його обов`язків на розпорядника майна ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.03.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів ПАТ «Львівська вугільна компанія».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.03.2016, у зв`язку з оскарженням ухвали суду, провадження у справі №914/2441/15 зупинено до повернення матеріалів справи з суду вищої інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.10.2016 у справі №914/2441/15 касаційну скаргу Уповноваженої особи акціонерів боржника ПАТ «Львівська вугільна компанія» Товариства з обмеженою відповідальністю «Вантажно-транспортне управління» задоволено частково. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 25.08.2015 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25.07.2016 у справі №914/2441/15 скасовано. Справу №914/2441/15 передано на розгляд до Господарського суду Львівської області на стадію підготовчого засідання в іншому складі суду. До прийняття в установленому порядку рішення за результатами підготовчого засідання виконання обов`язків розпорядника майна та виконання обов`язків керівника ПАТ «Львівська вугільна компанія» покладено на арбітражного керуючого ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.08.2018 у справі №914/2441/15, припинено процедуру розпорядження майном ПАТ «Львівська вугільна компанія». Припинено повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_1 як розпорядника майна ПАТ «Львівська вугільна компанія». Введено процедуру санації ПАТ «Львівська вугільна компанія» строком на шість місяців. Керуючим санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1 Керуючому санацією протягом трьох місяців визначено подати суду розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації ПАТ «Львівська вугільна компанія» відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Також, ухвалами Господарського суду Львівської області від 25.03.2019, від 16.04.2019, від 16.09.2019 у справі №914/2441/15, керуючому санацією протягом трьох місяців визначено подати суду розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації ПАТ «Львівська вугільна компанія» відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.09.2019 за клопотанням комітету кредиторів достроково припинено повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_1 як керуючого санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія». Керуючим санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_7 Зобов`язано арбітражного керуючого ОСОБА_1 передати керуючому санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» арбітражному керуючому ОСОБА_7 всю документацію стосовно банкрутства ПАТ «Львівська вугільна компанія»

Підставою для дострокового припинення повноважень арбітражного керуючого ОСОБА_1 як керуючого санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» слугувало те, що ухвалами Господарського суду Львівської області від 02.08.2018 та повторно від 25.03.2019, від 16.04.2019, від 16.09.2019 у справі №914/2441/15 про введення процедури санації ПАТ «Львівська вугільна компанія», зобов`язано керуючого санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» арбітражного керуючого ОСОБА_1 протягом трьох місяців подати суду розроблений та схвалений комітетом кредиторів план санації ПАТ «Львівська вугільна компанія» відповідно до вимог статті 29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Однак, станом на 24.09.2019 план санації ПАТ «Львівська вугільна компанія», схвалений комітетом кредиторів, до суду не поданий, що свідчить про невиконання арбітражним керуючим ОСОБА_1 вимог ч. 6 ст. 28, ч. 1 ст. 29 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та ухвал Господарського суду Львівської області від 02.08.2018, від 25.03.2019, від 16.04.2019 та від 16.09.2019. Також до матеріалів справи не надано відомостей за результатами інвентаризації майна ПАТ «Львівська вугільна компанія», що свідчить про неналежне виконання керуючим санацією обов`язків щодо організації проведення інвентаризації майна боржника.

07 травня 2019 року ТОВ «Еко-Промтех» звернулось до Мін`юсту з листом №07/05-1 щодо перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час виконання ним відповідних повноважень у справі про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія».

У період з 08.08.2019 до 12.08.2019, за дорученням Мін`юсту від 11.07.2019 №710/15696-26-19/9-.3.1, Головним територіальним управлінням юстиції у Львівській області проведена позапланова перевірка діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 з питань, порушених ТОВ «Еко-Промтех» у листі від 07.05.2019 №07/05-1.

За результатами проведення позапланової перевірки складено акт про відмову арбітражного керуючого у проведенні перевірки від 08.08.2019 №15.

На підставі листа-пропозиції Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 09.08.2019 №17602/0/05-11 до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) внесено подання від 19.08.2019 №1314 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Згідно листа Мін`юсту від 13.09.2019 року №3040/9.3.1/32-19, 05.09.2019 відбулось засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), на якому розглядалось подання Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України від 19.08.2019 №1314 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, внесене на підставі листа Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 09.08.2019 №17602/0/05-11.

Також, із зазначеного листа вбачається, що за результатами заслуховування пояснень арбітражного керуючого, адвокатів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також вивчення матеріалів подання, Комісією прийнято рішення про відхилення подання Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України від 19.08.2019 №1314 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення за недостатністю підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності, а також зобов`язано Головне територіальне управління юстиції у Львівській області провести позапланову перевірку діяльності зазначеного арбітражного керуючого під час виконання ним повноважень керуючого санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» з питань, викладених у скарзі ТОВ «Еко-Промтех» від 07.05.2019 №07/05-1 та подання ним у встановлені строки обов`язкових відомостей (інформації) у справі №914/2441/15 про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія».

У подальшому, Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Львів) складено повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки від 11.01.2020 №1 на підставі Кодексу України з процедур банкрутсва, у якому зазначено, що у період з 29.01.2020 по 31.01.2020 за місцезнаходженням Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) буде проведено перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 , а також про необхідність у термін до 10 год. 00 хв. 29.01.2020 подати комісії пояснення та підтверджуючі документи (належним чином завірених арбітражним керуючим відповідно до Правил діловодства арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

30.01.2020 Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Львів) складено акт про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки №1, згідно якого під час проведення невиїзної позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 , останній відмовив у проведенні перевірки, а саме:

- надано не в повному обсязі документи згідно з переліком, викладеним у повідомленні про проведення перевірки, у визначені органом контролю терміни;

- не надано на письмову вимогу комісії документів, які стосуються предмета перевірки, так як проведення перевірки без цих документів є неможливим.

У відповідності до змісту акта про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки від 30.01.2020 №1 у повідомленні, відповідно до п. 26 розділу ІІ Порядку контролю, визначено питання, що підлягали дослідженню в межах предмета перевірки, місце та час проведення перевірки, перелік документів, які арбітражний керуючий зобов`язаний надати комісії для перевірки, строк, до якого арбітражний керуючий зобов`язаний надати комісії пояснення та копії визначених у повідомленні документів, місце та спосіб їх надання, а саме: особисто або через уповноваженого представника за довіреністю, або поштою, яка повинна надійти на адресу Управління, не пізніше 10 год. 00 хв. 29.01.2020.

Проте, у визначений у повідомленні час представник арбітражного керуючого ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_5 надав органу контролю пояснення від 28.01.2020 №25 та документи на 293 аркушах, при дослідженні яких, комісією з перевірки встановлено, що зазначені документи подані не в повному обсязі згідно переліку, визначеному у повідомленні.

Вважаючи, що Міністерство юстиції України допустило бездіяльність щодо не проведення позапланової перевірки та не притягнення до відповідальності арбітражного керуючого ОСОБА_1 , позивач звернулась з даним позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва та просила визнати таку бездіяльність протиправною та зобов`язати відповідача 1 вчинити такі дії.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доказів допущення бездіяльності відповідачем 1 не надано, вимог до відповідача 2 - не заявлено, відтак позовні вимоги керуючого санацією публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» ОСОБА_7 не підлягають задоволенню.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони зокрема на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Правова основа діяльності арбітражних керуючих на момент виникнення спірних правовідносин була врегульована Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №2343-XII (далі по тексту - Закон №2343-ХІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Приписами статті 105 Закону №2343-ХІІ визначено, що дисциплінарними проступками арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) є винне невиконання або неналежне виконання обов`язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Частинами 2-4 ст. 106 Закону №2343-ХІІ передбачено, що позапланові виїзні та невиїзні перевірки здійснюються за зверненнями громадян чи юридичних осіб, якщо з таких звернень вбачається необхідність проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства. Для проведення невиїзної перевірки державний орган з питань банкрутства надсилає арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору) письмовий запит у межах предмета звернення. У зазначений в запиті строк арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) надсилає державному органу з питань банкрутства вмотивовану відповідь та копії відповідних документів.

У перевірках беруть участь представники державного органу з питань банкрутства та його територіальних органів з можливістю залучення найбільш досвідчених і висококваліфікованих арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства.

У разі виявлення під час перевірки порушень норм законодавства в роботі арбітражного керуючого, державний орган з питань банкрутства може зупинити діяльність арбітражного керуючого та передати матеріали на розгляд дисциплінарній комісії для накладення на порушника дисциплінарних стягнень.

Організація та порядок проведення державним органом з питань банкрутства перевірок діяльності арбітражних керуючих, а також порядок накладання на них дисциплінарних стягнень за результатами заходів контролю визначений Порядком контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 №1284/5 (далі по тексту - Порядок №1284/5 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, за змістом розділу ІІ Порядку №1284/5 встановлено, що контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється на предмет дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці.

Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів:

проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого;

надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень;

складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.

Строк проведення перевірки не може перевищувати для позапланової - трьох робочих днів.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

подання арбітражним керуючим письмової заяви до органу контролю про проведення перевірки за його бажанням;

звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність здійснення контролю;

неподання або подання не в повному обсязі арбітражним керуючим у встановлений строк документів обов`язкової звітності або виявлення недостовірних даних у документах обов`язкової звітності, поданих арбітражним керуючим;

неподання документів, які підтверджують виконання розпорядження про усунення порушень, виявлених за результатами проведення перевірки, в установлений органом контролю термін, або подання документів, які не підтверджують виконання такого розпорядження в повному обсязі;

встановлення Дисциплінарною комісією невідповідності висновків Акта перевірки вимогам законодавства та ініціювання здійснення додаткового контролю;

ініціювання Дисциплінарною комісією здійснення органами контролю додаткового контролю на підставі звернень фізичних та юридичних осіб, які надійшли на розгляд Дисциплінарної комісії;

виявлення Мін`юстом або територіальним органом Мін`юсту в процесі реалізації повноважень у сфері банкрутства ознак невиконання або неналежного виконання арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків;

невиконання арбітражним керуючим вимог рішень (ухвал, постанов) господарського суду у справах про банкрутство (неплатоспроможність).

Предметом позапланової перевірки є додержання арбітражним керуючим вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Кодексу України з процедур банкрутства, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці з питань, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення такої перевірки.

Позапланову перевірку проводить територіальний орган Мін`юсту за наявності згоди Мін`юсту на її проведення, крім випадків проведення позапланової перевірки з підстав, передбачених абзацами четвертим, п`ятим пункту 6 цього розділу.

Відповідно до п. 4.7 Порядку №1284/5 при відмові арбітражного керуючого в проведенні перевірки складається акт про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки (додаток 6) у двох примірниках та перевірка закінчується на дату встановлення факту відмови.

У п. 4.7.1 Порядку №1284/5 передбачені підстави відмови арбітражного керуючого в проведенні перевірки:

відсутність арбітражного керуючого або його уповноваженого представника під час проведення перевірки у час та у місці, визначені органом контролю в повідомленні про проведення перевірки, у разі належного повідомлення арбітражного керуючого про проведення перевірки;

безпідставне ненадання або надання не в повному обсязі без обґрунтованих пояснень арбітражним керуючим у визначені органом контролю терміни документів згідно з переліком, викладеним у повідомленні про проведення перевірки органу контролю;

ненадання арбітражним керуючим на письмову вимогу комісії документів, які стосуються предмета перевірки, у разі якщо без цих документів проведення перевірки є неможливим;

безпідставна відмова арбітражного керуючого в доступі комісії та інших осіб на територію, до будівель, споруд та інших приміщень боржника (банкрута) у випадках, передбачених цим Порядком, або до приміщення контори (офісу) арбітражного керуючого.

Пунктом 4.7.3 Порядку №1284/5 встановлено, що один примірник акта про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки вручається арбітражному керуючому або у разі його відсутності не пізніше наступного робочого дня надсилається арбітражному керуючому рекомендованим листом та електронною поштою, другий зберігається в органі

В силу п. 4.7.4 Порядку №1284/5 акт про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень. Орган контролю протягом трьох робочих днів з дати підписання акта про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки вносить пропозицію до структурного підрозділу Мін`юсту щодо внесення до Дисциплінарної комісії подання про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення. До цієї пропозиції орган контролю додає акт про відмову з усіма документами, що є його невід`ємною частиною.

Підстави накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення містяться у п. 7.1 Порядку №1284/5 та передбачають:

встановлення факту подання арбітражним керуючим у документах, які подаються для отримання свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого, неправдивих відомостей;

вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому;

невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю;

відмова арбітражного керуючого в проведенні перевірки;

грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута);

встановлення за результатами перевірки неможливості арбітражного керуючого виконувати повноваження, а саме: втрата громадянства України, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо арбітражного керуючого за вчинення корисливого злочину або яким арбітражному керуючому заборонено здійснювати цей вид господарської діяльності чи займати керівні посади;

винесення Дисциплінарною комісією двох або більше попереджень.

За змістом п. 7.2 Порядку №1284/5 подання повинно містити висновок структурного підрозділу Мін`юсту щодо відповідності висновків акта перевірки законодавству з питань банкрутства. До подання додається пропозиція органу контролю з усіма додатками.

Приписами частин 5, 6 ст. 108 Закону №2343-ХІІ передбачено, що рішення дисциплінарної комісії приймаються на її засіданнях шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. Дисциплінарна комісія вважається повноважною у разі присутності не менше п`яти членів комісії.

Рішення дисциплінарної комісії оформлюється протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії.

Згідно з ч. 1 ст. 109 Закону №2343-ХІІ дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є:

1) попередження;

2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Пунктом 7.5 Порядку №1284/5 передбачено, що рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення може бути прийняте Дисциплінарною комісією протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Положеннями п. 7.6 Порядку №1284/5 встановлено, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому.

Відповідно до п. 7.6.1 Порядку №1284/5 на арбітражного керуючого накладається дисциплінарне стягнення у вигляді попередження у разі: встановлення факту подання арбітражним керуючим у документах, які подаються для отримання свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого, неправдивих відомостей; відмови арбітражного керуючого в проведенні перевірки.

Згідно з п. 7.6.2 Порядку №1284/5 на арбітражного керуючого накладається дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у разі: вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому; невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю; грубого порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута); встановлення за результатами перевірки неможливості арбітражного керуючого виконувати повноваження, а саме: втрата громадянства, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо арбітражного керуючого за вчинення корисливого злочину або яким арбітражному керуючому заборонено здійснювати цей вид господарської діяльності чи займати керівні посади; винесення Дисциплінарною комісією двох або більше попереджень.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що прийняттю рішення про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення передує проведення заходів контролю, зокрема планових та позапланових перевірок, за результатами яких складається акт з урахуванням довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.

Системний аналіз статей 105, 109 Закону №2343-ХІІ дає підстави для висновку, що арбітражний керуючий може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, яким вважається винне невиконання або неналежне виконання ним своїх обов`язків.

Накладення дисциплінарного стягнення на арбітражного керуючого здійснюється за поданням Дисциплінарної комісії, яка, в свою чергу, при визначенні виду дисциплінарного стягнення враховує ступінь вини, тяжкість вчиненого проступку, наявність раніше застосованих дисциплінарних стягнень, а також інші обставини вчинення арбітражним керуючим порушення.

Водночас, положення пунктів 7.6.1 та 7.6.2 Порядку № 1284/5, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, чітко розмежовують види відповідальності арбітражного керуючого за вчинення конкретних порушень.

Так, підставою накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді попередження в розумінні приписів пунктів 7.1 та 7.6.1 Порядку №1284/5 є порушення, що полягає, зокрема, у відмові арбітражного керуючого в проведенні перевірки.

При цьому, акт про відмову арбітражного керуючого в проведенні перевірки є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень.

Слід зауважити, що у пункті 4.7.1 Порядку №1284/5 міститься чіткий та вичерпний перелік, що саме вважається відмовою арбітражного керуючого в проведенні перевірки, це, насамперед:

відсутність арбітражного керуючого або його уповноваженого представника під час проведення перевірки у час та у місці, визначені органом контролю в повідомленні про проведення перевірки, у разі належного повідомлення арбітражного керуючого про проведення перевірки;

безпідставне ненадання або надання не в повному обсязі без обґрунтованих пояснень арбітражним керуючим у визначені органом контролю терміни документів згідно з переліком, викладеним у повідомленні про проведення перевірки органу контролю;

ненадання арбітражним керуючим на письмову вимогу комісії документів, які стосуються предмета перевірки, у разі якщо без цих документів проведення перевірки є неможливим;

безпідставна відмова арбітражного керуючого в доступі комісії та інших осіб на територію, до будівель, споруд та інших приміщень боржника (банкрута) у випадках, передбачених цим Порядком, або до приміщення контори (офісу) арбітражного керуючого.

Згідно пункту 3 Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.01.2013 року №81/5 (далі по тексту - Положення №81/5), основними завданнями Комісії є здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - арбітражний керуючий), перевірка організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики арбітражного керуючого.

За приписами п. 4 Положення №81/5 комісія відповідно до покладених на неї завдань, зокрема:

розглядає заяви або скарги фізичних та юридичних осіб щодо діяльності арбітражного керуючого, організації його роботи, дотримання ним вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики арбітражного керуючого;

розглядає подання структурного підрозділу Мін`юсту, відповідального за забезпечення виконання Мін`юстом повноважень державного органу з питань банкрутства (далі - структурний підрозділ), про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого.

Пунктами 15, 25 Положення №81/5 визначено, що на засідання Комісії, на якому буде розглянуто подання про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого, запрошується арбітражний керуючий, стосовно якого розглядається таке питання, який має право давати додаткові пояснення по суті питання.

На засідання Комісії, на якому буде розглянуто подання про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого, внесеного структурним підрозділом за результатом позапланової перевірки, підставою для проведення якої була заява або скарга фізичної або юридичної особи, може бути запрошений відповідний заявник або скаржник, який може давати додаткові пояснення по суті питання.

Комісія може прийняти рішення за відсутності заявника, скаржника або арбітражного керуючого, стосовно якого розглядаються подання про застосування дисциплінарного стягнення.

За результатами розгляду питання порядку денного Комісія приймає рішення про:

застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення на підставі подання структурного підрозділу про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого;

відхилення подання структурного підрозділу про застосування дисциплінарного стягнення до арбітражного керуючого;

ініціювання проведення структурним підрозділом позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого, якщо із заяви або скарги вбачається необхідність проведення додаткового контролю;

ініціювання проведення саморегулівною організацією арбітражних керуючих перевірки діяльності арбітражного керуючого, членом якої він є, якщо із заяви або скарги вбачається порушення правил професійної етики арбітражного керуючого цієї саморегулівної організації арбітражних керуючих;

відмову в задоволенні заяви або скарги щодо діяльності арбітражного керуючого, організації його роботи, дотримання ним вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики арбітражного керуючого;

перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність арбітражного керуючого, або ініціювання проведення такої перевірки органом, до компетенції якого належить вирішення таких питань;

вжиття заходів щодо спростування оприлюднених фактів, які принижують честь і гідність арбітражних керуючих;

схвалення консультацій і рекомендацій, а також методичних розробок з питань професійної етики арбітражних керуючих та застосування прогресивних практик у сфері відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом для подальшого їх розміщення на офіційному веб-сайті Мін`юсту у мережі Інтернет.

Позапланова невиїзна перевірка щодо відповідача 2, що була проведена Західним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Львів) у січні 2020 року регламентувалася приписами Кодексу України з процедур банкрутсва від 18.10.2018 №2597-VIII, Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих» від 06.12.2019 №3928/5 та Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Положення про Дисциплінарну комісію арбітражних керуючих» від 25.09.2019 №2993/5.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту не проведення відповідачем 1 позапланової перевірки щодо дій відповідача 2 та не притягнення його до відповідальності , а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Колегія суддів, проаналізувавши матеріали справи та зазначені норми, погоджується з судом першої інстанції, що підставою неможливості проведення позапланової перевірки слугувала відмова арбітражного керуючого ОСОБА_1 у проведенні позапланової перевірки, а не бездіяльність Мін`юсту, про що складено відповідні акти.

Існування інших скарг, крім скарги ТОВ «Еко-Промтех» від 07.05.2019 №07/05-1 позивачем не доведено ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні при оскарженні рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.02.2021 в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, дослідуючи питання наявності/відсутності порушених прав та інтересів позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно ч. 4 ст. 125 Конституції України з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке виникло внаслідок існування юридичного спору між особою, та, в даному випадку, суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 25.11.1997 №6-зп «Щодо офіційного тлумачення частини другої статті 55 Конституції України та статті 248-2 Цивільного процесуального кодексу України» частину другу ст. 55 Конституції України необхідно розуміти так, що кожен громадянин України, іноземець, особа без громадянства має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважають, що ці рішення, дія чи бездіяльність порушують їхні права і свободи або перешкоджають здійсненню цих прав і свобод, а тому потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції Конституційного Суду України випливає, що умовою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав.

Порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона має право розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Таким чином, якщо особа вважає, що її суб`єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізованим належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов`язок, така особа має право звернутися за судовим захистом.

У разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб`єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього розв`язати спір.

Крім того, судовому захисту підлягає також охоронюваний законом інтерес.

У Рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам .

Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто не випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушенням охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.

Водночас за відсутності об`єктивного порушення прав чи законних інтересів особи її вимоги не підлягають задоволенню.

Викладені конституційні норми кореспондуються з нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, судовому захисту в адміністративних судах підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах. При цьому визначальним для вирішення питання про обґрунтованість вимог особи у розв`язанні публічно-правового спору є встановлення факту порушення відповідних прав, свобод чи інтересів такої особи.

Таким чином, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або має місце інше ущемлення прав чи свобод.

При цьому позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

З цього приводу Вищий господарський суд України в постанові від 28.07.2010 зазначив таке: «Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові».

З огляду на зазначене, колегією суддів не встановлено, яким чином проведення чи не проведення перевірки Міністерством юстиції України діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 та притягнення чи не притягнення його до відповідальності за неналежне виконання своїх обовязків під час здійснення функцій арбітражного керуючого у ПАТ «Львівська вугільна компанія» впливає та відповідно порушує права, свободи або інтереси керуючого санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» ОСОБА_7.

Також, посилання позивача на те, що на даний час слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003385 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме: що не встановлені особи, на підставі наказу керуючого санацією №184 від 31.04.2019, який має ознаки підробки, ніби то поклали обов`язки голови правління - генерального директора ПАТ «Львівська вугільна компанія» на час хвороби ОСОБА_1 на ОСОБА_6 , а у подальшому з рахунку ПАТ «Львівська вугільна компанія» відкритому у Акціонерному товаристві «А-АБАНК» безпідставно перераховано на рахунки юридичних та фізичних осіб грошові кошти у сумі 15 000 000 гри., які належать ПАТ «Львівська вугільна компанія» не беруться колегією суддів до уваги, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що ні на момент проведення позапланової перевірки відповідача 2 та фіксації її наслідків, ні станом на час розгляду справи в суді першої чи апеляційної інстанції, вироки або рішення про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності до матеріалів справи подані не були.

Тому, посилання позивача на наявність вказаної інформації, за відсутності відповідних вироків, колегія суддів не може розцінювати як однозначний доказ вчинення протиправних дій відповідачем 2 при здійсненні своїх повноважень під час здійснення ним повноважень арбітражного керуючого у ПАТ «Львівська вугільна компанія».

З огляду на вказане вище, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу керуючого санацією публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан