Справа № 120/1680/21-а
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 травня 2021 р. Справа № 120/1680/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач), у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» викладених в листах за № 0200-0225-8/47778 від 09.10.2020 року та за № 5815-5651/Б-02/8-0200/20 від 29.12.2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу, який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 період служби в лавах Радянської армії з 12 грудня 1982 року по 8 червня 1984 року; період роботи в Хмельницькій середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 24 на посаді організатора позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми і учителя історії з 15 серпня 1990 року по 15 серпня 1991 року; період роботи за сумісництвом на посаді учителя в Шаргородській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2 в період з 1 грудня 2004 року по 15 лютого 2006 року та прийняти рішення про вирішення питання щодо призначення та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду з результатами розгляду справи.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 11.09.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом № 0200-0225-8/47778 від 09.10.2020 відповідач повідомив, що перелік закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років визначено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р № 909 «Про перелік закладів установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

У відповідності до вимог Закону №1058, до стажу роботи, який дає право на призначення десяти місячних пенсій, ОСОБА_1 не зараховано період роботи на посаді організатора Хмельницької середньої школи № 24 з 15.08.1990 року по 15.08.1991 року, оскільки дана посада не передбачена Переліком. Даний період зарахований до загального трудового стажу.

Крім того, до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, зараховуються лише ті періоди роботи, коли працівник обіймав визначені нормативно-правовими актами посади за основним місцем роботи.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 01.12.2004 року звільнений з посади вчителя історії в зв`язку з переходом на іншу роботу з дозволом викладати години історії в НКП заочної школи. З 01.12.2004 по 15.02.2006 року ОСОБА_1 працював на посаді менеджера АФ «Спільна справа» та одночасно отримував заробітну плату від відділу освіти Шаргородської РДА за викладацьку діяльність. В зв`язку із тим, що основним місцем роботи була АФ «Спільна справа», відсутні правові підстави зарахування періоду роботи з 01.12.2004 року по 15.02.2006 року до спец стажу.

Таким чином, до стажу роботи, який дає право на призначення допомоги у відповідності до пункту 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зараховано 32 роки 10 місяців 19 днів.

Враховуючи відсутність необхідного спеціального стажу, для призначення та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення (35 років), на призначення даного виду пенсійної виплати ОСОБА_1 немає.

07.12.2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» додатково надавши довідку Шаргородської середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 від 16.11.2020 року по педагогічне навантаження в період з 01.12.2004 року по 15.02.2006 року та довідку Хмельницької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 від 23.11.2020 року за № 5/11 відповідно до якої в період з 01.09.1990 року по 15.08. 1991 року нараховувалась заробітна плата як вчителю історії.

Листом № 5815-5651/Б-02/8-0200/20 від 29.12.2020 року відповідач повідомив, що спеціальний стаж роботи визначається лише за основним місцем роботи у відповідності із записами у трудовій книжці і час роботи за сумісництвом до такого стажу не зараховується.

Також період з 15.08.1990 по 15.08.1991 не зарахований до спеціального стажу, оскільки у Переліку відсутня посада організатор".

Вважаючи такі відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протиправними та такими, що суперечить чинному законодавству позивач звернувся до суду.

Ухвалою від 09.03.2021 року відкрито провадження у справі та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Крім, того відповідачеві встановлено 15 - ти денний строк з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

22.03.2021 року на адресу суду від ГУ ПФУ у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та посилається на ті ж підстави, які зазначені у листах відмовах.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком обчислену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом № 0200-0225-8/47778 від 09.10.2020 відповідач повідомив, що перелік закладів та установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років визначено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р № 909 «Про перелік закладів установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

У відповідності до вищезазначених вимог Закону №1058, до стажу роботи, який дає право на призначення десяти місячних пенсій, ОСОБА_1 не зараховано період роботи на посаді організатора Хмельницької середньої школи № 24 з 15.08.1990 року по 15.08.1991 року, оскільки дана посада не передбачена Переліком. Даний період зарахований до загального трудового стажу.

Крім того, до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, зараховуються лише ті періоди роботи, коли працівник обіймав визначені нормативно-правовими актами посади за основним місцем роботи.

Згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 01.12.2004 року звільнений з посади вчителя історії в зв`язку з переходом на іншу роботу з дозволом викладати години історії в НКП заочної школи. З 01.12.2004 по 15.02.2006 року ОСОБА_1 працював на посаді менеджера АФ «Спільна справа» та одночасно отримував заробітну плату від відділу освіти Шаргородської РДА за викладацьку діяльність. В зв`язку із тим, що основним місцем роботи була АФ «Спільна справа», відсутні правові підстави зарахування періоду роботи з 01.12.2004 року по 15.02.2006 року до спец стажу.

07.12.2020 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з заявою про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» додатково надавши довідку Шаргородської середньої загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 2 від 16.11.2020 року по педагогічне навантаження в період з 01.12.2004 року по 15.02.2006 року та довідку Хмельницької середньої загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 24 від 23.11.2020 року за № 5/11 відповідно до якої в період з 01.09.1990 року по 15.08. 1991 року нараховувалась заробітна плата як вчителю історії.

Листом № 5815-5651/Б-02/8-0200/20 від 29.12.2020 року відповідач повідомив, що спеціальний стаж роботи визначається лише за основним місцем роботи у відповідності із записами у трудовій книжці і час роботи за сумісництвом до такого стажу не зараховується.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 цього Кодексу, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» частини 1 статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення; виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України; порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги та механізм виплати цієї допомоги встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1911 Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно із пунктом 7 Порядку №1191 виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01.10.2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (35 років для чоловіків) роботи на певних визначених законодавством посадах, а також вихід на пенсію саме з цих посад та неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Щодо зарахування періоду служби в лавах Радянської Армії з 12.12.1982 року по 08.06.1984 року, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 2 ч. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" час проходження служби зараховується громадянам до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із абзацом 2 частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Пунктом 5 Порядку виплати надбавок за вислугу років педагогічним та науково-педагогічним працівникам навчальних закладів і установ освіти, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2001 року № 78 передбачено, що до стажу педагогічної роботи зараховується час перебування громадян України на військовій службі, час перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати.

Згідно записів в трудовій книжці позивача, у період з 12.12.1982 року по 08.06.1984 року - служба в лавах Радянської Армії. При цьому, позивач 8.12.1982 року звільнений з посади учителя історії саме у зв`язку із призовом на військову службу.

Крім того, до 1 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР «Про державні пенсії», статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.

На виконання статті 58 вказаного Закону постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я.

Підпунктом «г» пункту 1 вказаного Положення передбачено, що служба в лавах Збройних Сил СРСР зараховується до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти.

Отже, вказані норми дають підстави для висновку, що період військової служби в армії СРСР до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників освіти, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Такі правові позиції, викладені у висновках постанов Верховного Суду від 24.04.2019 року у справі № 450/3061/16-а, від 29.11.2019 року у справі № 414/53/17.

Отже, період проходження служби в армії, з 12.12.1982 року по 08.06.1984 підлягає зарахуванню до спеціального стажу позивача.

Щодо зарахування періоду роботи на посаді організатора Хмельницької СШ №24 з 15 серпня 1990 року по 15 серпня 1991 року, суд зазначає таке.

Відповідно до діючого в 1990-1991 роках п. 4 додатку № 1 наказу Міністерства освіти СРСР від 31.12.1986 року № 264 «Про затвердження Типових штатів початкових неповних середніх і середніх загальноосвітніх шкіл і додаткових штатів господарського обслуговуючого персоналу загальноосвітніх шкіл з продовженим днем» встановлювалась посада організатора позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми і робота на такій посаді передбачена Переліком для зарахування спеціального стажу.

Разом з тим, у трудовій книжці позивача (запис №10) зазначено посаду організатор в Хмельницькій СШ №24, що за висновками відповідача не відповідає назві посади, яка зазначена у переліку.

Разом з тим, позивачем до суду надано довідку № 5/11 від 23.11.2020 року Хмельницької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24, відповідно до якої ОСОБА_1 дійсно прийнятий вчителем історії з 15.08.1984 року і згідно особової картки для нарахування заробітної плати, заробітна плата йому нараховувалась як вчителю історії за період з 01.09.1990 року до 15.08.1991 року.

Щодо періоду роботи за сумісництвом на посаді учителя в Шаргородській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2 в період з 01.12.2004 року по 15.02.2006 року, то відповідно довідки Шаргородської СЗШ І-ІІІ № 74 від 16.11.2020 року ОСОБА_1 за період роботи в школі з 01.12.2004 року по 15.02.2006 року мав педагогічне навантаження: 2004-2005 навчальний рік - денна школа - 9 годин на тиждень, НКП заочної школи - 6 годин на тиждень; 2005-2006 навчальний рік - денна школа 6 годин на тиждень, НКП заочної школи - 4 год. на тиждень.

Згідно із записами у трудовій книжці № 23, 24 позивач з 01.12.2004 року по 15.02.2006 року працював на посаді менеджера АФ «Спільна справа».

Таким чином, у спірні періоди з 15.08.1990 по 15.08.1991 та з 01.12.2004 по 15.02.2006 прослідковується робота позивача за сумісництвом.

Згідно висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 442/456/17 сумісництвом є виконання працівником, крім основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому самому або іншому підприємстві, в установі, організації.

Зарахування роботи на посаді вчителя до спеціального педагогічного стажу не ставиться в залежність від того, було це основним місцем роботи особи чи за сумісництвом, за умови, якщо викладацька робота за сумісництвом займає не менше ніж 180 годин на навчальний рік, а також якщо працівникам підприємств, установ, організацій, які крім основної роботи працювали за сумісництвом на посадах науково-педагогічних або педагогічних працівників з обсягом роботи не менше ніж на 0,25 посадового окладу (ставки заробітної плати).

Враховуючи, що у спірні періоди позивач згідно наданих довідок працював за сумісництвом на педагогічних посадах з обсягом роботи більше ніж 180 годин на навчальний рік, то період з з 15.08.1990 по 15.08.1991 та з 01.12.2004 року по 15.02.2006 року, слід зарахувати до спеціального стажу, який дає право позивачу на призначення пенсії за вислугу років як педагогічному працівнику.

Така правова позиція, викладена у висновках постанови Верховного Суду від 2 квітня 2019 року у справі № 352/1740/16-а.

За приписами вимог п. 4 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькі області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до п. 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» викладених в листах за № 0200-0225-8/47778 від 09.10.2020 року та за № 5815-5651/Б-02/8-0200/20 від 29.12.2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до стажу який дає право на виплату одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій згідно п.7-1 ч.1 «;Прикінцевих Положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 період служби в лавах Радянської армії з 12.12.1982 року по 08.06.1984 року; період роботи в Хмельницькій середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 24 на посаді з 15.08.1990 року по 15.08.1991 року; період роботи за сумісництвом на посаді учителя в Шаргородській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 2 в період з 01.12.2004 року по 15.02.2006 року та вирішити питання щодо призначення одноразової грошової допомоги, з урахуванням висновків суду за результатами розгляду цієї справи.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 908 гривень (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 13.05.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ).

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна