Справа № 540/2444/20
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/2444/20

Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Херсон

Повний текст судового рішення складений 21.09.2020р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Українські технології енергії рослин» до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

31.08.2020р. товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство (надалі ТОВ НВП ) «Українські технології енергії рослин» звернулося до суду з позовом до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця від 05.02.2019р. ВП №55313147 про стягнення виконавчого збору у розмірі 144489,82грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21.09.2020р. позов задоволений, оскільки виконавчий збір повинен стягуватись лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми. Так як виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом Дніпровського райсуду м. Києва, суд першої інстанції вважав, що у державного виконавця були відсутні правові підстави для стягнення з боржника виконавчого збору.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції, при вирішенні справи норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт зазначає, що позивач помилково пов`язує розмір стягнення виконавчого збору із реальним стягненням грошових коштів на користь стягувача, оскільки такий висновок не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 06.09.2011р. Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №6-209/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ТОВ «НВП «Українські технології енергії рослин» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 1430196,19грн. та витрат, пов`язаних з вирішенням спору третейським судом в сумі 14701,96грн. /а.с.6/

05.12.2017р. ПАТ «Укрсоцбанк» подано до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області заяву про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №6-209/11 від 04.02.2011р. /а.с.5/

Постановою старшого державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 06.12.2017р. відкрито виконавче провадження №55313147 з виконання виконавчого листа Дніпровського районного суду м. Києва №6-209/11 від 06.12.2017р. про стягнення з ТОВ «НВП «Українські технології енергії рослин» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 1444898,15грн. та стягнуто виконавчий збір у розмірі 144489,82грн. /а.с.7/

Постановою старшого державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 12.01.2018р. ВП №55313147 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на банківських рахунках ТОВ «НВП «Українські технології енергії рослин». /а.с.8/

31.01.2019р. ПАТ «Укрсоцбанк» подано до Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області заяву про повернення виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні №55313147 без виконання. /а.с.9/

Постановою старшого державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 04.02.2019р. ВП №55313147, на підставі заяви ПАТ «Укрсоцбанк» та п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист №6-209/11, виданий 06.09.2011р. Дніпровським районним судом м. Києва, повернуто стягувачу. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. /а.с.10/

Постановою старшого державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 05.02.2019р. ВП №55313147 стягнуто з ТОВ «НВП «Українські технології енергії рослин» виконавчий збір у розмірі 144489,82грн. /а.с.12/

В подальшому, постановою старшого державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 05.02.2019р. відкрито виконавче провадження №58282924 з виконання постанови державного виконавця Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 05.02.2019р. ВП №55313147 про стягнення з боржника ТОВ «НВП «Українські технології енергії рослин» виконавчого збору у розмірі 144489,82грн. /а.с.13/

Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору від 05.02.2019р. ВП №55313147, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступних висновків.

За приписами ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VIII (надалі Закон України №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За статтею 10 Закону України №1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону України №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вищезазначеної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Так, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Закону України №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28.08.2018р., виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За приписами п.п.1-6 ч.5 ст.27 Закону України №1404-VIII виконавчий збір не стягується: за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; у разі виконання рішення приватним виконавцем; за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Частиною 9 вищезазначеної статті обумовлено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.37 Закону України №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

За правилами ч.5 ст.37 Закону України №1404-VIII повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст.12 цього Закону.

Приписами ст.ст.40, 42 Закону України №1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Частиною третьою ст.40 Закону України №1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.п.1, 3, 4, 6 ч.1 ст.37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п.п.1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого ч.9 ст.27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.42 Закону України №1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Отже, з аналізу вищенаведених норм Закону України №1404-VІІІ (у редакції, що діяла до 28.08.2018р.), слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Між тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03.07.2018р. №2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018р., внесено зміни до ст.27 Закону України №1404-VІІІ.

З урахуванням наведених змін, за змістом ст.27 Закону України №1404 - VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Тобто, з урахуванням редакцій Закону України №1404-VIII, які були чинними у період існування заборгованості позивача, база обрахунку виконавчого збору змінювалась, а саме: в період до 28.08.2018р. розмір виконавчого збору становив 10 відсотків фактично стягнутої суми, а у період після 28.08.2018р. - 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999р. у справі № 1-7/99 (про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надано офіційне тлумачення ч.1 ст.58 Конституції України, а саме положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Отже, положення ст.27 Закону України №1404-VІІІ в редакції, яка була чинна до 28.08.2018р., зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні з нормами ст.27 Закону України №1404-VІІІ в редакції, яка була чинна після 28.08.2018р., оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

З урахуванням того, що внесені Законом України від 03.07.2018р. №2475-VIII зміни до ст.27 Закону України №1404-VІІІ погіршили становище боржника - ТОВ «НВП «Українські технології енергії рослин», а також того, що виконавчою службою фактично не стягнуто з боржника коштів за виконавчим листом, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у відповідача правових підстав для стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 144489,82грн.

Дана правова позиція викладена у відповідності до постанов Верховного Суду від 12.08.2020 р. у справі №1340/5053/18; від 28.10.2020р. у справі №400/878/20.

З огляду на викладене, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому в порядку ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.