Справа № 761/5022/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 761/5022/20 Суддя (судді) першої інстанції: Фролова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г. В.

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.

за участю секретаря Масловської К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Директора Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021року

у справі №761/5022/20

за позовом Директора Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1

до відповідача Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

Головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Подільського районного Управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Коломійця Спартака Олександровича

третя особа: старший детектив Третього відділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_2

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2020 року Директор Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (надалі - відповідач 1), Головного інспектора з паркування відділу інспекції з паркування Подільського районного Управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Коломійця Спартака Олександровича ( надалі - відповідач 2), третя особа: старший детектив Третього відділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_2, в якому просив суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АА №00005001 від 26.12.2019 про застосування адміністративного стягнення з позивача у вигляді штрафу у розмірі 510 грн;

- провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 31.01.2020 до Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро) надійшла постанова від 26.12.2019 про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АА № , винесена головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Подільського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Коломійцем Спартаком Олександровичем., згідно з якою до керівника Національного бюро застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року в задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивачем (надалі - апелянт) було подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва 13 квітня 2021 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення та прийняття нового про задоволення позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що посадова особа, яка перебувала за кермом транспортного засобу не порушувала правил дорожнього руху, враховуючи відсутність будь-яких підстав притягнення його до адміністративної відповідальності.

Позивач, відповідач 2 та третя особа у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідачів 1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги у повному обсязі та зазначив, що оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято правомірно.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 31.01.2020 до Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро) надійшла постанова від 26.12.2019 про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АА № , винесена головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Подільського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Коломійцем Спартаком Олександровичем., згідно з якою до керівника Національного бюро Ситника А.С. застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.

У постанові зазначено, що 23.12.2019 о 17 год. 04 хв. на вул. Хрещатик, буд. 44 у м. Києві транспортний засіб SKODA OCTAVIA A7, номерний знак НОМЕР_1 , залишено для стоянки таким чином, що створює перешкоду для руху пішоходів або інших транспортних засобів, тобто порушено пункт 15.10, д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 від № 1306 та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Позивач вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки при її винесенні не враховано, що 23 грудня 2019 року службовим автомобілем SKODA OCTAVIA A7, номерний знак НОМЕР_1 , керував старший детектив Національного бюро ОСОБА_2 відповідно до подорожнього листа та посвідчення водія.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та відповідно не спростовано правомірність дій інспектора з паркування при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення 26.12.2019 серія АА № , а отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі - ПДР України).

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно підпункту «д» пункту 15.10. Правил дорожнього руху стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Відповідно до частини 3 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Примітка. Суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Положеннями статті 14-2 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з тим, що належний юридичній особі транспортний засіб перешкоджав іншим учасникам руху та пішоходам, в зв`язку з цим наявні порушення вимог частини 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами частин 1-3 статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно з частиною 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Колегія суддів зазначає, що хоча ст. 258 КУпАП і передбачає винесення постанови на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, але не забороняє скласти такий протокол, який в розумінні КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення та має підтверджувати або спростовувати наявність складу адміністративного правопорушення та винність особи, якщо вона заперечує та оспорює факт вчинення такого правопорушення.

Так, перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 26.12.2019 року головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Подільського районного Управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Коломійцем С. О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), згідно з якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., який перераховується в бюджет м. Києва.

У постанові зазначено, що 23.12.2019 о 17 год. 04 хв. на вул. Хрещатик, буд. 44 у м. Києві транспортний засіб SKODA OCTAVIA A7, номерний знак НОМЕР_1 здійснив зупинку, чим вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП.

Колегія суддів звертає увагу, під час відкриття провадження у справі судом апеляційної інстанції витребувано у відповідача 1 фотофіксацію (відеофіксацію), яка підтверджувала порушення, яке сталося 23 грудня 2019 року об 17 год 44 хв на вул. Хрещатик, 44 в місті Києві та яким застосовано до позивача адміністративна відповідальність, передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Проте, відповідач не виконав вимоги суду апеляційної інстанції і не надав витребувані документи.

Суд апеляційної інстанції критично ставиться до висновків суду першої інстанції про наявність в матеріалах справи доказів, які фіксують порушення вимог законодавства, оскільки в матеріалах справи містяться фото-знімки (чорного кольору, з білими плямами), з яких не можливо встановити точне місце знаходження транспортного засобу (стор. 35 - 37 том І).

Таким чином в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що транспортний засіб зважав руху транспорту чи пішоходам.

Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає на виконання приписів закону відповідне рішення та вчиняє дії.

Згідно з частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що адміністративне правопорушення мало місце по вул. Хрещатик, буд. 44 у м. Києві, яка належить до Шевченківського району м. Києва, в той час, як постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії АА №00005001 була складена головним інспектором з паркування відділу інспекції з паркування Подільського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу КМР (КМДА) Коломійцем С.О.

Так, Положенням про управління (інспекцію) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.11.2018 року № 2089 (в редакції станом на грудень 2019 року), яке визначає правовий статус управління (інспекції) з паркування, його структуру, завдання, функції, права, обов`язки, компетенції керівництва та працівників, відповідальність та взаємодію з іншими структурними підрозділами, відповідно до пп. 10.13 п. 10, якого Директор департаменту - діє без довіреності, представляє в установленому порядку Департамент у відносинах з іншими структурними підрозділами виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, районними в місті Києві державними адміністраціями, підприємствами, установами і організаціями незалежно від форми власності в Україні та за її межами, укладає від імені Департаменту договори (угоди), видає довіреності.

В судовому засіданні представник відповідача 1 зазначив, що за усним дорученням керівника головний інспектор з паркування відділу інспекції з паркування Подільського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу КМР (КМДА) Коломійцев С.О. був уповноважений на здійснення виїзду в Шевченківський район з перевіркою дотримання водіями вимог Правил дорожнього руху.

Колегія суддів не бере до уваги дані твердження, оскільки усне доручення не передбачене вищестоящим Положенням про управління (інспекцію) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Отже, в матеріалах справи відсутні докази того, що головний інспектор з паркування відділу інспекції з паркування Подільського району управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу КМР (КМДА) Коломійцем С.О. був залучений до виконання посадових обов`язків в іншому адміністративному районі, зокрема Шевченківському районі, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що незважаючи на доведеність порушення вимог пп. «д» п.15.10 ПДР України та скоєння адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскаржувана постанова серії АС № прийнята не у межах повноважень особи, що її склала, визначених Конституцією та законами України, тобто не відповідає вимогам п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому не може вважатись правомірною і підлягає скасуванню.

З аналізу матеріалів справи колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов не правильного висновку, що подані відповідачем докази підтверджують факт порушення п.15.10 «д» ПДР України та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП, оскільки відповідні обставини підтверджені матеріалами фото фіксації відсутні в матеріалах справи, як і докази на повноваження 2 перебувати Шевченківському районі м. Києва.

Проте, поза увагою суду першої інстанції залишилося той факт, що оскаржувана постанова складена не уповноваженою особою, що є підставою для визнання її протиправною та скасування, а отже рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції при ухваленні рішення припустився порушень норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, шляхом скасування постанову серії АА №00005001 від 26.12.2019 про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, з урахуванням вимог ст.139 КАС України, витрати позивача на сплату судового збору при зверненні до суду першої інстанції з позовом, та при подачі апеляційної скарги мають бути відшкодовані за рахунок відповідача суб`єкта владних повноважень на суму 630,60 грн.

Керуючись статтями 34, 242, 243, 246, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Директора Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2021 року - скасувати та прийняти нове, яким

Адміністративний позов Директора Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову серії АА №00005001 від 26.12.2019 про застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн, за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності Директора Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнуто з Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (адреса: 01030, місто Київ, вул. Леонтоновича, 6; ) на користь Національного антикорупційного бюро України (адреса: 03035, місто Київ, вул. Сурикова, буд. 3) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 630 (шістсот тридцять) гривень 60 копійок.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя: Г. В. Земляна

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк