Справа № 420/4977/20
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4977/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участі секретаря Захарчук О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Шваркова С.Є.

представника відповідача Сокуренко І.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження (у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в системі «EASYCON») справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №534 від 02 березня 2020 року в частині накладання на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №418 о/с від 27 березня 2020 року в частині звільнення ОСОБА_1 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого Слідчого відділення Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області;

вважати вимушеним, у зв`язку з виданням наказу №418 о/с від 27.03.2020, прогул ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Національної поліції в Одеській області виплатити в повному обсязі відповідне грошове утримання, з моменту підписання вищевказаного наказу до моменту винесення відповідного судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області № 418 о/с від 27 березня 2020 року підполковника поліції ОСОБА_1 (0041899), слідчого Слідчого відділення Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, згідно з п. 6 ч. 1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), було звільнено зі служби у поліції з 30 березня 2020 року.

Підставою винесення вищевказаного наказу є дисциплінарний наказ начальника ГУНП області № 534 від 02.03.2020, який став результатом службового розслідування за фактом нібито керування Позивачем транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто, за скоєння останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Так, згідно мотивувальної частини наказу № 534 від 02.03.2020 начальника ГУНП області, 12.02.2020, о 22.30 год. до ГУНП області з Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП надійшла інформація про те, що цього ж дня приблизно о 22.15 год. по вул. Перемоги, 29, в смт. Олександрівка Овідіопольського району Одеської області місцевими мешканцями було виявлено слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 , який, перебуваючи поза службою у цивільному одязі, керував транспортним засобом «НОNDА СR-V», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками сп`яніння.

З вказаними фактами позивач не погоджується з наступних причин.

На думку відповідача, сам факт складання адміністративного протоколу відносно Позивача, автоматично означає наявність його вини у скоєнні вказаного правопорушення, що явно не відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, в резулютивній частині дисциплінарного наказу № 534 від 02.03.2020 вказано, що ОСОБА_1 звільнено за порушення певних пунктів нормативних актів, а саме:

п.п. 1, 2, 3, 6, 7, 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, згідно яких:

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію ", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 3 ст. 18 та п.п. 1-4 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію», згідно яких:

Поліцейський зобов`язаний:

- неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

- Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Стаття 23. Основні повноваження поліції

1. Поліція відповідно до покладених на неї завдань:

1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;

абзац 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожнім рух», згідно яких:

не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів;

п.п. 1.3, 2.5, 2.9 «а» Правил дорожнього руху, згідно яких:

1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

2.5. - Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

2.9. - Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та

швидкість реакції;

п.п. 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських,згідно яких:

3. За будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику.

4. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

З огляду на вищевикладене, стає цілком незрозумілим та яким саме чином ОСОБА_1 порушив Присягу поліцейського, коли вказане адміністративне правопорушення сталася у позаробочий час, при цьому останній не перебував за керуванням автомобіля, був не у форменому одязі, та які саме дії вчинив, що перешкоджали іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, та чим підірвав авторитет Національної поліції України. Крім того, ОСОБА_1 не знаходився у складі слідчо-оперативної групи та зупинився на місці ДТП лише з метою з`ясування її обставин та надання необхідної допомоги її учасникам, що прямо вказано у його поясненні, яке додано до матеріалів службового розслідування за вказаним фактом.

Однак, відповіді на вищевказані питання мали би міститися у висновку службового розслідування відносно Позивача від 25.02.2020, якби таке службове розслідування за вказаним фактом було проведено після отримання результатів розгляду у суді адміністративного протоколу відносно Позивача серії ОБ № 097355 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Зазначений протокол був розглянутий Іллічівським міським судом Одеської області (справа № 501/535/20) та постановою вказаного суду від 07.05.2020 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП закрита на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У висновку службового розслідування стосовно ОСОБА_1 за вищевказаним фактом від 25.02.2020, затвердженому начальником ГУНП області Бехом О.В., викладені факти, які в подальшому під час розгляду адміністративної справи у суді, не знайшли свого підтвердження, з огляду на наступне.

Під час розгляду адміністративного протоколу відносно Позивача Іллічівським міським судом Одеської області по справі № 501/535/20 було встановлено, що у зазначений день (12.02.2020) автомобілем позивача «НОNDА СR-V», номерний знак НОМЕР_1 з 18.00 годин керував гр. ОСОБА_2 , який в суді підтвердив даний факт під час його допиту. Більш того, у зазначеному висновку службового розслідування вказаний гр. ОСОБА_3 , який на прохання свого товариша-учасника ДТП ОСОБА_4 у той день приїхав на місце ДТП, де проводив відеозйомку та в подальшому був присутній в якості понятого при складанні адміністративного протоколу відносно Позивача. Під час допиту в Іллічівському міському суді ОСОБА_3 не тільки підтвердив, що 12.02.2020 він не бачив позивача за кермом «НОNDА СR-V», номерний знак НОМЕР_1 , а й надав суду відеозапис, на якому зафіксований гр. ОСОБА_2 за. кермом вказаного автомобіля. Під час допиту свідка ОСОБА_5 , який складав вказаний адміністративний протокол, ОСОБА_1 за кермом належного жінці останнього, він також 12.02.2020 не бачив.

Таким чином, стає цілком зрозумілим, чому Позивач на вимогу працівників поліції 12.02.2020 не надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «НОNDА СR-V», номерний знак НОМЕР_1 , оскільки воно перебувало у ОСОБА_2 , який керував зазначеним автомобілем у той день. Крім того, посилання Відповідача в оскаржуваних наказах на розміщеному в мережі Інтернет відео файлі подій 12.02.2020 не є підставою для звільнення Позивача, оскільки він не містить некоректної поведінки останнього та не підтверджує факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння. Також вказаний відео файл не містить в собі інформацію про розмови позивача з учасником ДТП про грошову винагороду.

Крім того, зазначена у висновку службового розслідування позиція учасника ДТП ОСОБА_4 знаходиться у протиріччі з логікою, оскільки з одного боку він чекав на приїзд поліції протягом цілої години та о 21.33 год. дзвонив на лінію « 102» з обуренням з цього приводу. З іншого боку, о 22.10 год. при спілкуванні з позивачем сам ОСОБА_4 запропонував йому неправомірну вигоду, оскільки учасники ДТП нібито домовились між собою та не мають бажання оформляти подію.

Таким чином, у висновку службового розслідування відносно ОСОБА_1 від 25.02.2020 не встановлені та не знайшли свого підтвердження ті порушення нормативних актів України, які перелічені у наказах про його звільнення з посади № 534 від 02.03.2020 та № 418 о/с від 27.02.2020, оскільки зазначене службове розслідування проведено у неповному обсязі, базуються на неперевірених даних та висновки щодо результатів його проведення носять передчасний характер.

Накази Головного управління Національної поліції в Одеській області № 534 від 02.03.2020 (про притягнення до дисциплінарної відповідальності) та № 418 о/с від 27.03.2020 (про звільнення зі служби в поліції) є незаконними та підлягають скасуванню, окрім вищевказаних, ще й з наступних підстав.

На думку відповідача такі «грубі» порушення з боку ОСОБА_1 призвели до притягнення його до найсуворішого та крайнього заходу дисциплінарного впливу, як звільнення зі служби, а не до іншого дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 12 Дисциплінарного статуту ОВС, серед яких є: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідність, звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь.

При цьому, як зазначено у висновку службового розслідування від 25.02.2020 за вищевказаним фактом, на момент його проведення ОСОБА_1 не мав діючих дисциплінарних стягнень.

Відповідачем було порушено норми Конституції України, а саме:

« Стаття 8. В Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Стаття 21. Усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Стаття 43. Кожен має право на працю,, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.....

Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.»

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 26.06.2020 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.07.2020 року

Ухвалою суду від 23.07.2020 року провадження у справі зупинено до отримання витребуваних доказів.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання 02.09.2020 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 02.09.2020 року викликано для допиту свідків.

В підготовчому засіданні оголошено перерву до 25.09.2020 року.

Ухвалою суду від 25.09.2020 року закрито підготовче провадження по адміністративній справі № 420/4977/20.

Ухвалою суду від 09.10.2020 року зупинено провадження по справі - до 04.11.2020 року.

Ухвалою суду від 05.11.2020 року продовжено строк зупинення провадження у адміністративній справі № 420/4977/20 - до прийняття Державною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій рішення щодо послаблення «помаранчевого» рівня епідемічної небезпеки.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання 16.03.2021 року поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 16.03.2021 року зупинено провадження - до 06.04.2021 року.

Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання 20.04.2021 року поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 20.04.2021 року відмовлено у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог за вхід. №ЕП/9109/21 від 05.04.2021р.

20.07.2020р. за вхід. № 28254/20 надійшов відзив від представника ГУНП в Одеській області, який вмотивовано наступним.

По перше, щодо доводів про безпідставність накладення на позивача найбільш суворого стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Статтею 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію»: поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно з положеннями статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 19 Закону №2337-VIII встановлено що вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння є обставинами що обтяжують відповідальність поліцейського.

В свою чергу ч. 12 ст. 19 Закону №2337-УІІІ передбачає що у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Відповідно до довідки начальника СКЗ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_6 , ОСОБА_1 має діюче дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну посадову відповідність, оголошене наказом ГУНП в Одеській області від 28.01.2020 №22, з яким він ознайомлений 03.02.2020 року, проте через технічну помилку в висновку службового розслідування було зазначено що діючих дисциплінарних стягнень не має.

Оскільки на момент проведення службового розслідування ОСОБА_1 мав діюче дисциплінарне стягнення, вчинив дисциплінарний проступок який за своєю суттю є таким що суперечить функціям, завданням та обов`язкам поліцейських, до того ж у стані алкогольного сп`яніння що безумовно є обтяжуючою обставиною, керівництвом Головного управління було прийняте рішення про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, що є цілком пропорційним відносно до встановлених порушень.

По друге, щодо тверджень позивача про факт складання адміністративного протоколу та його розгляд у Іллічівському міському суді Одеської області можливо пояснити наступне.

Сам факт складання адміністративного протоколу, на відміну від думки позивача не був розцінений як безальтернативна наявність вини з боку ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарних проступків.

При проведенні службового розслідування була надана оцінка діям ОСОБА_1 , які передували складенню протоколу, а саме дії які детально описували свідки даних подій, що почалися з приїзду на місце ДТП на автомобілі у стані алкогольного сп`яніння із подальшим фізичним впливом та нецензурною лайкою відносно учасників подій, та закінчилось відмовою від проходження медичного освідчення на стан алкогольного сп`яніння.

Окрім цього, слід звернути увагу, що на розгляді в Верховному суді знаходилась справа №806/2555/17 в якій досліджувалися ідентичні обставини, як і ті які склались у даній справі.

В постанові зроблено правовий висновок:

«За змістом висновку про результати службового розслідування щодо позивача особи, які проводили службове розслідування, прийшли до переконання про вчинення ним дисциплінарного проступку, про що свідчать протоколи про адміністративні правопорушення, за результатами розгляду одного з яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, а також пояснення інспекторів, які склали вказаний протокол.

Отже, Верховний Суд констатує, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Однак, суди попередніх інстанцій не врахували вказаного та, зокрема, того, що службове розслідування було проведено саме за фактом складання стосовно позивача протоколів про адміністративне правопорушення, а не за фактом доведення вини останнього у вчиненні цих порушень. При цьому, суди не врахували, що за порушення, передбачене ст. 122 КУпАП, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу, позивач визнав факт вчинення ним цього правопорушення.

Щодо протоколу за статтею 130 КУпАП, то суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки його змісту, оскільки вказаний протокол складено у зв`язку з відмовою позивача від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не у зв`язку з доведеним фактом перебування останнього в такому стані. Зазначеною статтею передбачено альтернативні склади правопорушення, за які за нею може наставати відповідальність.

Отже, в цьому випадку вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку проявляється в прямому умислі, тобто, останній свідомо допускав настання несприятливих наслідків після вчинення ним цих дій. Це порушення стало можливим внаслідок особистої недисциплінованості та повного ігнорування ним вимог чинного законодавства.

Як вбачається з постанови Богунського районного суду міста Житомира від 28 серпня 2017 року по справі № 295/9369/17 провадження по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, однак, судами попередніх інстанцій не було звернуто увагу на те, що за змістом даної постанови досліджувалося питання встановлення факту перебування позивача у стані алкогольного сп`янінні, а не факт відмови позивача від проходження медичного огляду на встановлення стану сп`яніння, що становить самостійний склад адміністративного правопорушення за статтею 130 КУпАП.

За таких обставин Верховний Суд зазначає, що постанова Богунського районного суду міста Житомира від 28 серпня 2017 року по справі № 295/9369/17 не є доказом в даній справі в розумінні положень статті 70 КАС України (в редакції, що діяла на час розгляду справи судом першої інстанції), оскільки не містить інформації щодо предмету доказування, а саме: факту відмови позивача від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Натомість, така відмова позивача підтверджена іншими наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами, а також не заперечувалась позивачем.

Дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

За статтею 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Отже, в даному випадку позивачем вчинено діяння, несумісне з його посадою, оскільки позивачем було скоєно проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

При цьому, Верховним Судом відхиляються доводи позивача про протиправність його звільнення через не доведення його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, які помилково визнані обґрунтованими судами попередніх інстанцій, оскільки не притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення певних дій не є тотожним із застосуванням дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які несумісні з подальшим проходженням служби, оскільки працівники внутрішніх справ власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

Таким чином, помилковими є висновки судів, що сам по собі факт складення протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП, не свідчить про доведеність вини позивача у вчиненні дисциплінарного порушення.

Щодо висновку судів про те, що службове розслідування закінчено на 5 днів пізніше встановленого законодавством строку Суд вказує, що в ході такого розслідування належним чином та у відповідності до норм чинного законодавства встановлено всі обставини щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку та підтверджено наявними у справі доказами, а сам лише факт закінчення цієї процедури з запізненням не може бути безумовною підставою для визнання цих висновків недійсними та визнання неправомірними наказів, що прийняті на його підставі.

В правовідносинах що виникли між сторонами, суду належить встановити обставини на підставі матеріалів службового розслідування і перевірити дотримання відповідачем норм діючого законодавства, що регулює питання притягнення до дисциплінарної відповідальності за дискредитацію звання працівника органів внутрішніх справ.

Враховуючи встановлений факт вчинення позивачем такого проступку, Верховний Суд вважає правомірними та обґрунтованими спірні накази та, відповідно, відсутніми підстави для їх скасування та задоволення позовних вимог.

Отже, задовольняючи адміністративний позов, суди першої та апеляційної інстанції повно встановили обставини справи, але допустили неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних рішень..»

Реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із притягненням позивача до адміністративної відповідальності.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

По третє: щодо порушень позивача.

ОСОБА_1 своїми діями порушив діюче законодавство України що виразилось у недотриманні законів, правил і норм у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в частині заборони керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, не виконанні розпоряджень поліцейських, які давалися в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, вчиненні дій, які перешкоджали іншим поліцейським виконувати їх обов`язки та підривали авторитет Національної поліції України, відмові надати службове посвідчення громадянам для ознайомлення, відмові від проходження медичного освідування на встановлення стану сп`яніння, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського, нетактовної та некоректної поведінки без дотримання професійної етики, у вчиненні дисциплінарного проступку, що у подальшому призвело до суспільного резонансу та зниження рівня довіри суспільства до поліції.

До відзиву додається СD - диск з аудіозаписами телефонних розмов осіб, які 12.02.2020 року здійснювали повідомлення на скорочений номер екстреного виклику поліції « 102» та безпосередньо приймали участь в подіях 12.02.2020 року.

Факт того, що ОСОБА_1 знаходився у стані алкогольного сп`яніння не оскаржується самим позивачем, та підтверджуються поясненнями учасників події 12.02.2020 року.

З точки зору стороннього розсудливого спостерігача обставини за яких позивач керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння можуть свідчити про недодержання вимоги щодо необхідності з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час та бути прикладом у дотриманні громадського порядку.

Зазначене свідчить про дискредитацію звання поліцейського і негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Враховуючи всі вище надані до суду доводи, заперечення заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

16.09.2020р. за вхід. № ЕС/582/20 надійшла відповідь на відзив, яка вмотивована наступним.

У відзиві вказано, що детальні обставини справи, із чіткою хронологією подій, які мали місце 12.02.2020, відображені в висновку службового розслідування, який міститься в матеріалах справи. При цьому, у зазначеному висновку службового розслідування «вина» Позивача підтверджується лише поясненнями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які є особами, з якими у Позивача склалися недоброзичливі відношення на вказаному місці пригоди, та які з невідомих причин не надали повного відеозапису обставин вказаної події, виклавши в мережу Інтернет лише частину зробленого свідком ОСОБА_7 відеозапису. Але, вказаний фрагмент відеозапису не тільки не містить в собі ознак сп`яніння Позивача, а й не містить жодного образливого слова з його боку на адресу присутніх на місці пригоди, про що в подальшому зазначається у висновку службового розслідування.

У відзиві на позовну заяву Відповідач приводить вимоги ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», однак не вказує конкретно, які саме вимоги порушив Позивач під час вищевказаної події та яким чином порушив Присягу поліцейського.

У відзиві вказано, що відповідно до вимог ч. 12 ст. 19 Закону № 23374/ІІІ у разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

Однак, відповідачем не враховано, що відповідно п. 13 ст. 19 цього ж Закону «Уразі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.»

В спірних правовідносинах позивач підтверджує, що спочатку відмовився надати посвідчення для ознайомлення громадянам з особистих причин, які він вкаже під час його допиту в суді, та вважає вказаний проступок незначним.

Також не погоджуємось з викладеними у відзиві посиланнями на те, що сам факт складання адміністративного протоколу не був розцінений ним як безальтернативна наявність вини з боку ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарних проступків та «При проведенні службового розслідування була надана оцінка діям ОСОБА_1 , які передували складенню протоколу; а саме дії які детально описували свідки даних подій що почалися з приїзду на місце ДТП на автомобілі у стані алкогольного сп`яніння із подальшим фізичним впливом та нецензурною лайкою відносно учасників подій та закінчилось відмовою від проходження медичного освідування на стан алкогольного сп`яніння.»

Слід зазначити, вищевказані обставини свого підтвердження не знайшли, ані під час проведення службового розслідування, ані під час розгляду справи в Іллічівському міському суді, під час розгляду адміністративного протоколу відносно Позивача. Якщо б такі обставини мали б місце, то свідком ОСОБА_7 був би наданий зроблений ним відеозапис, який він робив з самого початку його приїзду на місце пригоди, про що він вказує у своєму поясненні.

Також у відзиві Відповідач звернув увагу на справу, яка перебувала на розгляді у Верховному суді (№ 806/2555/17) та у якій, на його думку, досліджувалися ідентичні обставини.

Із зазначеною позицією Відповідача категорично не можна погодитися, оскільки вищевказана справа не віднесена до категорії зразкових справ.

Також у відзиві на позовну заяву Відповідач зазначив, що відповідно до пункту 4 розділу IV Правил № 1179: «Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо кленів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.»

В той самий час, при проведенні службового розслідування Відповідач навіть не перевірив вказаний факт нібито застосування насильства з боку Позивача по відношенню до людей, які знаходились на місці пригоди, не зважаючи на те, що на теперішній час майже кожен з них має сучасний смартфон, за допомогою якого можна було зафіксувати вказану «поведінку». Більш того, під час проведення службового розслідування Відповідачем не був вилучений та досліджений відеозапис, який виконував свідок ОСОБА_7 та який з його слів проводив відеозапис з самого початку вказаного інциденту. Якщо б така «поведінка» з боку Позивача була б зафіксована, то напевно вона була викладена в мережу Інтернет, чого зроблено не було, оскільки оператор вказаного кліпу її обрізав.

Таким чином, службове розслідування за вищевказаними обставинами Відповідачем було проведено поверхово, без урахування та дослідження усіх обставин події, а якщо Позивач не одразу надав своє посвідчення громадянам, то вказаний дисциплінарний проступок явно не відповідає ступеню покарання, яке Відповідачем було до нього застосовано.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

З серпня 1997 року ОСОБА_1 прийнятий на роботу в органи внутрішніх справ МВС України, де проходив службу до 06.11.2015, а з 07.11.2015 був прийнятий до Національної поліції України. Тобто, з вказаного часу Позивач проходив службу у зазначених підрозділах, що згідно з положеннями п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України відноситься до поняття публічної служби.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області № 418 о/с від 27 березня 2020 року підполковника поліції ОСОБА_1 (0041899), слідчого Слідчого відділення Чорноморського відділення поліції Овідіопольского відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, згідно з п. 6 ч. 1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), було звільнено зі служби у поліції з 30 березня 2020 року.

Підставою винесення вищевказаного наказу став Наказ начальника ГУНП області № 534 від 02.03.2020, який став результатом службового розслідування за фактом нібито керування позивачем транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто за скоєння останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Згідно мотивувальної частини наказу № 534 від 02.03.2020 начальника ГУНП області, 12.02.2020, о 22.30 год. до ГУНП області з Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП надійшла інформація про те, що цього ж дня приблизно о 22.15 год. по вул. Перемоги, 29, в смт. Олександрівка, Овідіопольського району, Одеської області місцевими мешканцями було виявлено слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 , який, перебуваючи поза службою у цивільному одязі, керував транспортним засобом «НОNDА СR-V», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками сп`яніння.

Встановлено, що 12.02.2020 приблизно о 20.35 год. по вул. Перемоги, 29, в смт Олександрівні Овідіопольського району Одеської області сталась дорожньо- транспортна пригода, за участю автомобілів «Део Сенс», номерний знак НОМЕР_2 , та «Мерседес 200», номерний знак НОМЕР_3 , з постраждалими (СО Чорноморського ВП Овідіопольського ВП № 1630). На місце події учасники ДТП викликали карету швидкої медичної допомоги.

12.02.2020 о 21.33 год. один з учасників ДТП - ОСОБА_4 на спецлінію « 102» повідомив про те, що вони протягом години очікують наряд поліції на місці ДТП, однак жодного поліцейського на місці події немає (СО Чорноморського ВП Овідіопольського ВП № 1632).

12.02.2020 приблизно о 21.57 год. наряд поліції прибув па місце ДТП. Працівники поліції почали оглядати місце події та з`ясовувати інформацію щодо потерпілих, при цьому здійснювали регулювання дорожнього руху з метою уникнення заторів. Одночасно з автопатрулем на місце ДТП під`їхав автомобіль «НОNDА СR-V», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням підполковника поліції ОСОБА_1 . Останній, перебуваючи поза службою, у цивільному одязі, підійшов до місця ДТП, повідомив присутнім, що він є слідчим та почав фотографувати вказане місце ДТП.

12.02.2020 о 22.20 год. ОСОБА_4 на спецлінію « 102» повідомив про те, що на місце ДТП по вул. Перемоги, 29, в смт. Олександрівка, Овідіопольського району, Одеської області на своєму автомобілі приїхав працівник поліції (слідчий), який відрекомендуватись та показувати службове посвідчення відмовляється і перебуває у стані сп`яніння (СО Чорноморського ВП Овідіопольського ВП № 1634).

12.02.2020 о 22.47 год. одна з учасниць ДТП зателефонувала на спецлінію « 102» та повідомила оператору про те, що слідчий, який приїхав на місце події, перебуває у стані сп`яніння, веде себе агресивно та погрожує її сестрі. Зазначене повідомлення було приєднано до СО Чорноморського ВП Овідіопольського ВП № 1634.

12.02.2020 приблизно о 23.22 год., власник будинку № 29 по вул. Перемоги в смт. Олександрівці Овідіопольського району Одеської області вийшов на вулицю та попросив прибрати автомобіль «НОNDА СR-V», номерний знак НОМЕР_1 , так як останній перекрив виїзд із двору. В свою чергу, підполковник поліції ОСОБА_1 сів за кермо свого автомобіля і перепаркував його, звільнивши виїзд з двору вказаного будинку. Одночасно з цим, ОСОБА_4 та інші учасники вищевказаної ДТП повідомили працівникам поліції про те, що на їх очах громадянин у нетверезому стані керує автомобілем та висунули вимогу працівникам поліції вжити заходів щодо оформлення відносно водія - підполковника поліції ОСОБА_1 , відповідні адміністративні матеріали та відсторонити його від керування транспортним засобом. Одночасно з цим, окремі учасники ДТП повідомили про зазначене на спецлінію « 102» (СО Чорноморського ВП Овідіопольського ВП №№ 1636, 1639).

12.02.2020 приблизно о 22.55 год. на місце ДТП капітан поліції ОСОБА_9 направив на місце ДТП старшого слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_10 , яка несла службу у складі слідчо - оперативної групи Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП, в однострої з табельною вогнепальною зброєю та спеціальними засобами поліцейського примусу.

13.02.2020 після з`ясування усіх обставин виявлення підполковника поліції ОСОБА_1 у стані сп`яніння, приблизно о 00.50 год. посадовими особами СРПП Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП та ВІОС УКЗ ГУНП останньому було запропоновано пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, на що ОСОБА_1 у присутності свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11 відмовився.

Після цього, за порушення п. 2.5. ПДР відносно підполковника поліції ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ОБ № 097355 за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

13.02.2020 в Інтернет - мережі на сайтах: «Фейсбук», «ЮНИАН», «КП в Україні» та «НВ» були висвітлені події за участю підполковника поліції ОСОБА_1 , що набуло суттєвого суспільного резонансу та призвело до зниження рівня довіри суспільства до поліції.

25.02.2020 року за наслідками проведеного Службового розслідування за фактом виявлення 12.02.2020 слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом у стані сп`яніння, що набуло суттєвого суспільного резонансу, складений Висновок, згідно якого:

Дисциплінарна комісія у складі: голови комісії - заступника начальника ГУНП в Одеській області полковника поліції ОСОБА_12 ; членів дисциплінарної комісії: начальника УКЗ ГУНП в Одеській області полковника поліції ОСОБА_13 ; заступника начальника управління - начальника ВІОС УКЗ ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_14 ; заступника начальника управління - начальника ОМВ СУ ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_15 ; старшого інспектора з ОД ВІОС УКЗ ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_16 ; старшого інспектора з ОД ВІОС УКЗ ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_17 ; заступника начальника відділу Одеського управління ДВБ Національної поліції України полковника поліції ОСОБА_18 , розглянувши, відповідно до статей 14 та 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС від 07 листопада 2018 року № 893, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807, у формі письмового провадження матеріали службового розслідування, проведеного на підставі наказу ГУНП в Одеській області від 13.02.2020 № 381, за фактом виявлення 12.02.2020 слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом у стані сп`яніння, що набуло суттєвого суспільного резонансу, за наслідками якого вважали б:

1. Службове розслідування за фактом виявлення 12.02.2020 слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУІІП в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом з ознаками сп`яніння, що набуло суттєвого суспільного резонансу, закінчити.

2. Службовим розслідуванням факт скоєння дисциплінарного проступку слідчим СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_1 знайшов своє підтвердження.

3. За скоєння дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог п.п. 1, 2, 3, 6, 7, 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, п. 1 ч. 1, ч.ч. 2, 3 ст. 18, п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, абзацу 5 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ, п.п. 1.3, 2.5, 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, п.п. 3, 4 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, підполковника поліції ОСОБА_1 , слідчого СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, звільнити зі служби в поліції.

Постановою Іллічівського міськрайонного суду у справі №501/535/20 від 21.02.2020 року розглянуто матеріали Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП - повернути до Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області для належного оформлення.

Постановою Іллічівського міськрайонного суду у справі № 501/535/20 від 07.05.2020 року розглянуто матеріали Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП -провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 ч.1 КУпАП - закрито на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон № 580-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами частини першої статті 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з частиною першою статті 64 Закону № 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Нормою частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини 6 статті 19 Дисциплінарного статуту обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, зокрема, є вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення, а також настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку.

Згідно частин 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Приписи частин 1, 3 статті 22 Дисциплінарного статуту визначають, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Правила етичної поведінки поліцейського, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179.

Відповідно до абзаців 1. 3 пункту 1 розділу ІІ вказаних Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України.

Згідно пункту 3 розділу ІV вказаних Правил за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

ВИСНОВКИ СУДУ

По перше: Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Ці комісії за наслідком службового розслідування складають висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також стосовно його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону. У висновку вказується вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку. На підставі цього висновку уповноважений керівник особи, яка вчинила правопорушення, вирішує питання про накладення дисциплінарного стягнення.

Дисциплінарна комісія наділена багатьма повноваженнями з метою встановити факти та обставини правопорушення, в тому числі проводити опитування, оцінювати пояснення поліцейського, витребовувати та вивчати документи та інші докази, отримувати консультації спеціалістів, користуватися базами даних тощо. Комісія встановлює, чи був факт порушення та чи винен у ньому поліцейський, а також визначає вид стягнення до поліцейського, у випадку, коли він визнається комісією винним. Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Верховним Судом сформовано усталену практику, відповідно до якої вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого прямий начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи, або іншого виду юридичної відповідальності. Адміністративний суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм (правова позиція висловлена у Постанові КАС ВС від 27.04.2021 у справі № 160/6819/19 (№ в ЄДРСР 96654598).

У Постанові КАС ВС від 06.04.2021 у справі № 420/3659/19, Верховний Суд вказав, що судами має бути надана правова оцінка обставинам наявності або відсутності вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а не питання наявності або відсутності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення.

Наявність факту притягнення до адміністративної відповідальності або відсутність такого факту не спростовує можливості притягнення особи рядового і начальницького складу до дисциплінарної відповідальності за наявності відповідних підстав.

Частиною 6 ст.78 КАС України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Надаючи оцінку аргументам позивача, покладеним в основу адміністративного позову, про необґрунтованість оскаржуваних наказів відповідача, з огляду на відсутність судових рішень, яким би підтверджувались обставини, що ставляться йому в провину, хоча вказані накази і винесені на підставі відомостей службового розслідування, що встановлені під час складення на позивача адміністративного протоколу за частиною першою статті 130 КУпАП, однак ґрунтується на самостійних правових підставах та висновках.

При цьому, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку. Окрім того, слід зазначити, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в діях позивача дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосовувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів Національної поліції, який входить до його компетенції.

Дисциплінарний проступок не завжди передбачає безумовну наявність складу адміністративного правопорушення, але ж проступок може утримувати в собі також не дотримання службової дисципліни. Так, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Тобто, судом встановлено, що питання наявності вини в діях позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення, не встановлено, а саме: провадження закрито у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного порушення, при цьому саме ця обставина покладена в обґрунтування висновку службового розслідування, що в подальшому стало підставою для звільнення ОСОБА_1 .

При цьому, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення, однак не дисциплінарного проступку.

Відповідач під час прийняття оскаржуваного рішення, не надав належну оцінку встановленню ознак дисциплінарного проступку з урахуванням відсутності адміністративного проступку, що встановлено Постановою Іллічівського міськрайонного суду у справі № 501/535/20.

А саме, в ході проведення службового розслідування не було встановлено вини у вчиненні дисциплінарного правопорушення ОСОБА_1 .

Судом встановлено:

Автомобіль «НОNDА СR-V», номерний знак НОМЕР_1 належить дружині ОСОБА_1

12.02.2020 р. о 22.47 год. одна з учасниць ДТП зателефонувала на спецлінію « 102» та повідомила оператору про те, що слідчий, який приїхав на місце події, перебуває у стані сп`яніння, веде себе агресивно та погрожує її сестрі. В ході проведення службового розслідування вказана особа не опитана.

Також, слід зазначити, що у судовому засіданні 16.03.2021 року в ході допиту, свідком ОСОБА_4 , було зазначено про наявність у співробітників поліції у день події 12.02.2020 року приладу для вимірювання алкогольного сп`яніння «Alcotest Drager (Драгер)», про що представником позивача та відповідача не зазначалося та в матеріалах справи відсутні відомості про це. Зі слів свідка, вказаний факт зафіксовано на відеозаписі, який свідок може надати до суду через представника відповідача.

Ухвалою суду від 16.03.2021 року провадження по справі зупинено до отримання цих доказів.

При цьому вказаний доказ так і не був наданий суду.

Верховний Суд враховує, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85).

В свою чергу, судом не встановлено відображення у Висновку службового розслідування таких відомостей про факти, які мали місце у спірних правовідносинах по відношенню до ОСОБА_1 .

Так, підставою дисциплінарної відповідальності є правопорушення - протиправне діяння, яке полягає у невиконанні або неналежному виконанні працівником трудових обов`язків.

Дисциплінарна відповідальність розглядається у двох аспектах:

- як певна реакція на дисциплінарний проступок у сфері трудових відносин, можливість застосування до порушника заходів дисциплінарного стягнення, визначених у законодавстві;

- як наслідок невиконання чи неналежного виконання трудових обов`язків конкретним працівником із застосуванням санкцій за порушення трудової дисципліни.

Дисциплінарна відповідальність настає за порушення дисципліни - невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього обов`язків.

Підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок. Для дисциплінарного проступку характерні певні особливості.

Суб`єктом дисциплінарного проступку може бути громадянин, який перебуває у трудових правовідносинах з роботодавцем і порушив трудову дисципліну.

Суб`єктивну сторону дисциплінарного проступку характеризує вина працівника.

Вина виражає психічне ставлення працівника до своїх протиправних дій та їх шкідливих наслідків.

Вина може виражатися у формі прямого або побічного умислу чи необережності.

Умисна вина передбачає, що особа усвідомлювала протиправність свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки й бажала або свідомо допускала їх настання. Для дисциплінарного правопорушення найбільш характерною є вина у формі необережності.

Необережність як форма вини передбачає, що особа усвідомлювала протиправність своєї поведінки, передбачала її шкідливі наслідки, проте легковажно розраховувала на їх відвернення, або не передбачала, хоча повинна була їх передбачити. Якщо працівник неналежно виконує свою роботу внаслідок недостатньої кваліфікації або відсутності відповідних умов для її виконання або коли працівник не міг належно виконати роботу у зв`язку з тим, що роботодавець не створив для цього належних умов праці, то працівник не може бути визнаний винним. Не можна притягати працівника до відповідальності за невиконання незаконного розпорядження роботодавця, а також за відмову працівника виконувати роботу, не передбачену трудовим договором.

Дисциплінарний проступок - це винне протиправне порушення трудових обов`язків, за вчинення якого встановлено дисциплінарну відповідальність і може застосовуватися захід дисциплінарного стягнення, встановлений у законодавстві.

Основні ознаки дисциплінарної відповідальності працівників

Законність.

Обґрунтованість та справедливість.

Правові гарантії.

Приписами ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Закон визначає обов`язкову обставину для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення «встановлення вини», чого відповідачем у Висновку службового розслідування не встановлено та не підтверджено належними доказами.

Окремо також слід зазначити, що постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 року по справі №420/2916/20 встановлено наступне:

«…У зв`язку з чим, заступником начальника відділення поліції - начальником СВ Саратського ВП Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_19 , який тимчасово виконував обов`язки заступника начальника СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області, своїми діями порушено вимоги п.7 ч.1 ст.3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VІІІ, що виразилось у слабкому контролі за дотриманням підлеглими службової дисципліни, невжитті дієвих заходів, спрямованих на зміцнення службової дисципліни та запобіганню вчинення підлеглими правопорушень…

…У даному спорі, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності безпосередньо пов`язується із вчиненням ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, інших підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності не зазначено та не встановлено службовим розслідуванням.

Отож, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 має для позивача суттєве значення».

На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права, подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію "поза розумним сумнівом".

У справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53) Європейський суд з прав людини висловив позицію, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом", тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, статті 8 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України належна поза розумним сумнівом вмотивованість офіційного письмового документу владного суб`єкта є гарантією особи на доступ до суду. Незабезпечення владним суб`єктом цієї вимоги призводить до однозначної та очевидної протиправності управлінського діяння у зв`язку з дефектом у юридичній визначеності.

Такий правовий висновок сформовано ВС КАС у постанові від 25.03.2021 року по справі №520/4577/19, у постанові від 09.12.2020 року по справі №824/1276/18-а

Зважаючи на встановлені фактичні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 року (із змінами і доповненнями), порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, підпунктом «з» пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок №100), встановлено, що вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до пункту 5 цього Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 цього ж Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З огляду на викладене, розрахунок середньоденної заробітної плати проводиться шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Тривалість вимушеного прогулу позивача, який утворився внаслідок винесення протиправного наказу, суд вважає необхідним обраховувати з 30.03.2020 року по 28.04.2021 року.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України №1133/0/206-19 від 29.07.2019 року «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2020 рік»:

- кількість робочих днів у квітні 2020 року складає 20, (кількість днів вимушеного прогулу - 2);

- кількість робочих днів у квітні 2020 року складає 21, (кількість днів вимушеного прогулу - 21);

- кількість робочих днів у травні 2020 року складає 19, (кількість днів вимушеного прогулу - 19);

- кількість робочих днів у червні 2020 року складає 20, (кількість днів вимушеного прогулу - 20);

- кількість робочих днів у липні 2020 року складає 23, (кількість днів вимушеного прогул - 23);

- кількість робочих днів у серпні 2020 року складає 20, (кількість днів вимушеного прогулу складає 20);

- кількість робочих днів у вересні 2020 року складає 22, (кількість днів вимушеного прогулу складає 22);

- кількість робочих днів у жовтні 2020 року складає 21, (кількість днів вимушеного прогулу складає 21);

- кількість робочих днів у листопаді 2020 року складає 21, (кількість днів вимушеного прогулу складає 21);

- кількість робочих днів у грудні 2020 року складає 22, (кількість днів вимушеного прогулу складає 22);

- кількість робочих днів у січні 2021 року складає 19, (кількість днів вимушеного прогулу складає 7);

- кількість робочих днів у лютого 2021 року складає 20, (кількість днів вимушеного прогулу складає 20);

- кількість робочих днів у березні 2021 року складає 22, (кількість днів вимушеного прогулу складає 22);

- кількість робочих днів у квітні 2021 року складає 20, (кількість днів вимушеного прогулу складає 7);

Відтак, кількість днів вимушеного прогулу складає 272 днів.

Згідно довідки Головного управління Національної поліції в Одеській області №513 від 15.06.2020 року, середньомісячна заробітна плата позивача складає 13 005 грн., а середньоденна заробітна плата складає 433,5 грн.

Виходячи з наведених величин, судом здійснено розрахунок середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу за період часу з 30.03.2020 року по 28.04.2021 рік, а саме: оскільки нарахована середньоденна заробітна плата становить 433,5 грн., а кількість днів вимушеного прогулу складає 272 дні, то середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з Головного управління Національної поліції України 117 912 грн.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи

Керуючись ст.ст. 2-9, 241, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №534 від 02 березня 2020 року в частині накладання на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області №418 о/с від 27 березня 2020 року в частині звільнення ОСОБА_1 відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Поновити ОСОБА_1 на посаді слідчого Слідчого відділення Чорноморського відділення поліції Овідіопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу (з 30.03.2020 р. по 28.04.2021 р.) у сумі 117 912 гривень, з вирахуванням обов`язкових податків і зборів.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 - адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 , телефон: НОМЕР_5 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

Головне управління Національної поліції в Одеській області - адреса: 65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 15-А, , телефон: , електронна пошта:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.