Справа № 160/970/21
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2021 року Справа № 160/970/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сидоренка Д.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Малбі Фудс" до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
Обставини справи: до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Малбі Фудс» до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA110130/2020/000148/1 від 04.12.2020 року;
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 03.12.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Малбі Фудс» до митного оформлення було подано митну декларацію №UA110130/2020/035493, відповідно до якої заявлена митна вартість за ціною договору (перший метод визначення митної вартості) становить 2531838,65 грн., з яких 2440469,44 грн. (вартість товару) + 91 369,21 грн. (транспортні затрати та винагорода експедитору за організацію перевезення). Однак, спірним рішенням відповідач скоригував митну вартість товару з 4,46 за 1 кг, на 4,76 за 1 кг.
Позивач не погоджується із рішенням відповідача та зазначає про те, що повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом. Тобто, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
При цьому, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Оскаржуване рішення митного органу не містить конкретної складової митної вартості товару, яка не була підтверджена позивачем під час митного оформлення, крім того відповідно до статті 53 МК України позивачем для митного оформлення товару надані додаткові документи, однак вони не мали позитивного впливу на позицію відповідача.
Ухвалою суду від 26.01.2021 року відкрито провадження у справі та зазначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
Станом на 13 травня 2021 року до суду не надходили інші письмові заяви по суті справи від сторін.
Статтею 261 КАС України визначенні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, а саме відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі (ч.1). Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.2).
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
03.05.2017 року між позивачем та компанією Barrow, Lane & Ballard LTD, (Лондон), укладено зовнішньоекономічний контракт на постачання товару № 03052017 (далі - Контракт) на поставку товару в кількості, на умовах та в асортименті, визначеному в товарно-супровідних документах та додатках до контракту.
За умовами контракту (додаток 12/1 від 31.07.2020 року) продавець відвантажує товар на умовах FAS - Лонг Бич, Каліфорнія, на кожну партію товару покупець надає: міжнародну товарно-транспортну накладну, комерційний інвойс, відповідний сертифікат.
Згідно товарно-супровідних документів товар 27.10.2020 року завантажено та відправлено з Лонг Бич, Каліфорнія до м. Дніпро через м. Одеса, Україна.
03.12.2020 року позивачем для митного оформлення товару подано митну декларацію № UA110130/2020/035364, відповідно до якої заявлена митна вартість за ціною договору (перший метод визначення митної вартості) становить 2 531 838,65 грн., з яких 2 440 469,44 грн. (вартість товару) + 91 369,21 грн. (транспортні витрати та винагорода експедитору за організацію перевезення).
Разом з митною декларацією позивач для оформлення товару надав, зокрема:
пакувальний лист (Packing list) б/н від 19.11.2020 року;
коносамент (Bill oflading) MEDUUA699971 від 27.10.2020 року;
сертифікат про походження товару (Certificate of or і gin) б/н від 21.10.2020 року;
рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 400-м від 03.12.2020 року;
висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією (Висновок Держзовнішінформ) № 111 від 25.11.2020 року;
зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 03052017 від 03.05.2017 року укладений між позивачем та компанією Barrow, Lane & Ballard LTD, (Лондон) з доповненнями;
договір (контракт) про перевезення № ВД1206/01 від 12.06.2020 року та інші.
У зв`язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, митницею направлено повідомлення декларанту, із зазначенням про наявність у поданих до митного оформлення документах розбіжностей та про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
Прийняття оскаржуваного рішення відповідач обґрунтував наступним.
За результатами аналізу наданого до митного контролю коносамента від 27.10.2020 №MEDUUA699971 виявлено, що поставка партії товару, що надійшла у контейнері TTNU4747435 здійснено за ордерним коносаментом.
Відомості про отримувача ТОВ "Малбі Фудс" відсутні у товаросупровідних документах на морське перевезення партії товару (морський коносамент - BILL of Lading від 27.10.2020 №MEDUUA699971 містить помітку «to order» у гр. отримувач), що задекларовано як поставка на адресу ТОВ "Малбі Фудс".
Відповідно до умов контракту, а саме п. 1.1 визначений продавець (Barrow, Lane & Ballard LTD ) продає, а покупець (ТОВ "Малбі Фудс") здійснює покупку та оплату товару визначеного у інвойсі, а інвойс є невід`ємною частиною контракту та містить дані щодо ціни та кількості товару та складається на кожну окрему партію.
Тобто, задекларовані документи, що підтверджують відомості про відправника та отримувача партії товару, були наявні на дату складання коносаменту, що не кореспондується з відсутністю відомостей про отримувача у наданому до митного оформлення морському коносаменті.
Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст. 53 МК України, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
З урахуванням зазначеного, відповідно ч. 10 ст.58 МК України, відсутнє документальне підтвердження повноти включення до заявленого декларантом рівня митної вартості витрат, пов`язаних з доставкою товару до погодженого порту відвантаження та вартості навантаження на транспортний засіб (морське судно), що пов`язані з транспортуванням до місця ввезення на митну територію України.
На підставі п. 5 ст. 55 МК України в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості та за результатами розгляду наявних документів, здійснено контроль співставлення. У митному органі відсутня інформація щодо вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено за методом визначення митної вартості 2а) та 2б). Враховуючи положення ст. 61 МК України, при визначенні митної вартості товарів неможливо було застосувати методи 2а) та 2б) згідно статей 59 і 60 Кодексу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (ст.62, ст.63 МК України) неможливо застосувати у зв`язку із відсутністю об`єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню.
До товару № 1 застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-г - резервний метод та винесено відповідне рішення про коригування митної вартості товару.
Визначена митна вартість товарів ґрунтується на раніше визначеній митній вартості товару, що має схоже призначення, імпортованого за тих же умов поставки, у максимально наближений час з оцінюваним товаром, оформленого за резервним методом визначення митної вартості для товару №1 наданої до митного контролю митної декларації за ЕМД від 28.10.2020 № UA110130/2020/031218 та розраховується на рівні 4,76 дол.США/кг.
Відповідно до вказаного рішення було складено нову митну декларацію №UA110130/2020/035098 від 01.12.2020 року за курсом 28,4962 грн/1 дол. США, за якою в подальшому і було розмитнено товар.
Декларант скористався своїм правом - товар випущено у вільний обіг за ЕМД від 04.12.2020 № UA110130/2020/035656 під гарантійні зобов`язання, що надавало товариству право на вирішення питання чинності рішення протягом строку дії гарантійних зобов`язань (до 04.03.2021).
Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частиною 1 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Згідно частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини 1 статті 51 та частини 1 статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
З цього приводу суд має зазначити, що згідно наданих документів п.1.1 контракту №03052017 від 03.05.2017 року був змінений додатковою угодою №8 від 15.07.2019 року, та викладений у такій редакції а саме: «Продавець продає, а покупець купує товар - Мигдаль. Вантажовідправник, умови поставки, оплати, кількість та ціна товару визначається додатками, оформленими на кожну окрему партію, і є невід`ємною частиною цього контракту».
Крім того, необхідно наголосити, що існує практика в зовнішньоекономічній торгівлі, згідно якої дані в проформі інвойсу мають для сторін формальний характер і не є обов`язковими до виконання, якщо сторони не погодили інше, тому що ні постачальник, ні покупець не знають наперед точну дату завантаження.
За результатами аналізу наданого до митного контролю коносамента від 27.10.2020 № EDUUA699971 виявлено, що поставку партії товару, що надійшла у контейнері TTNU4747435, здійснено за ордерним коносаментом.
Відомості про отримувача ТОВ "Малбі Фудс" відсутні у товаросупровідних документах на морське перевезення партії товару (морський коносамент - BILL of Lading від 27.10.2020 № MEDUUA699971 містить помітку «to order» у гр. отримувач), що задекларовано як поставка на адресу ТОВ "Малбі Фудс".
Суд має зазначити, що вищевказані доводи відповідача не відповідають дійсності, оскільки універсальне позначення: «to order» постачальники нерідко використовують в транспортних документах, що не є порушенням, оскільки за контрактом вантажоодержувачем товару може виступати третя особа.
Частиною третьою статті 53 МК України передбачено, що, якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, га/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Крім цього, відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення - митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу: 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зміст статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 МК України дає підстави для висновку, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України та у випадках, встановлених цим Кодексом (якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни), письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Водночас, повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи митний орган має обґрунтовувати свої вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.
Тобто, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
При цьому, митний орган повинен витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постановах від 31 березня 2015 року №21-53а15 та №21-127а15.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач не мав підстав витребувати у позивача додаткові документи для підтвердження митної вартості ввезеного товару, оскільки всі ті документи, які надавались позивачем, не містили розбіжносте та мали всі складові для визначення митної вартості товару за ціною договору.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2020/000148/1 від 04.12.2020 підлягає задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси інших осіб.
Основною передумовою звернення до суду є порушення прав чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин шляхом прийняття рішення, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень).
При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.
Зміст порушених прав - це передбачені законом способи охорони прав та законних інтересів у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводяться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Порядок, умови та процедура повернення помилково та/або надміру сплачених платежів законодавчо врегульовані нормами Митного кодексу України, Податкового кодексу України і Бюджетного кодексу України.
Так, згідно із частинами першою - четвертою статті 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (далі - БК) та Податкового кодексу України (далі - ПК). У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів митний орган не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб митного органу, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.
Відповідно до пунктів 43.1 - 43.5 статті 43 ПК України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 МК України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Відповідно до розділу III Порядку № 643, повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 МК України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть та собою повернення сплачених сум митних платежів.
Відповідно до Порядку повернення коштів здійснюється на підставі заяви платника податку, що подається у довільній формі з обов`язковим зазначенням такої інформації:
1)причини повернення коштів бюджету ;
2)найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті);
3)сума платежу, що підлягає поверненню;
4)реквізити рахунків для перерахування коштів.
Таким чином, наданню висновку про повернення надмірно сплачених коштів передує певна встановлена законодавством процедура, яка встановлює відповідні обов`язки як для суб`єкта владних повноважень, так і для платника податків.
В межах заявлених позовних вимог по даній справі судом вирішувалося питання правомірності прийнятого митницею рішення про коригування митної вартості, що стало підставою для сплати податків, та відповідно наявності у позивача права на повернення коштів, які він вважає надмірно сплаченими.
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.
На підставі ст. 139 КАС України суд також вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби судові витрати у розмірі 2270,00 грн.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2020/000148/1 від 04.12.2020 Дніпровської митниці Держмитслужби.
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко