Справа № 477/6/21
Суддя: Козаченко Р. В.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/6/21
Провадження №2-а/477/4/21
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року місто Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача не з`явився,

розглянувши в м. Миколаєві в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївської області Департаменту патрульної поліції та інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області Мухи Віталія Віталійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 598725 від 18 грудня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - за проїзд на заборонений знак 3.21 Правил дорожнього руху України, і за якою на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 225 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що висновки про порушення ним правил дорожнього руху не відповідають дійсності, постанова про накладення штрафу прийнята з грубим порушенням вимог законодавства, а також без урахування всіх обставин справи, що мають значення для вирішення питання про наявність підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Так вказував, що при заїзді на паркувальний майданчик поблизу магазину «АТБ» по вул. Троїцька 238-Г в м. Миколаєві припаркував свій автомобіль марки «Hundai H200», р.н. НОМЕР_1 , на місці зупинки для людей з обмеженими можливостями (інвалідів), але до нього відразу підійшов інспектор поліції, який звинуватив у заїзді на зупинку (парковку) з порушенням дорожнього знаку 3.21 Правил дорожнього руху України проїзд заборонено. Після цього він склав відносно нього оскаржувану постанову.

Однак вказував, що поліцейським не було роз`яснено йому положення ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України та не вирішено його клопотання про можливість скористатися юридичною допомогою.

Звертав увагу й на те, що дорожній знак 3.21 Правил дорожнього руху України в тому місці встановлений з порушенням п. 8.2-1 цих же правил, оскільки його не було достатньо видно при заїзді на паркувальний майданчик.

Вважав, що поліцейський при винесені постанови про адміністративне правопорушення не довів належними та допустими доказами його вину у порушенні Правил дорожнього руху, а сама постанова була винесена з порушенням норм та правил, визначених КУпАП, в тому числі в ній не було зазначено ні його пояснень або заперечень, ні факт відеофіксації та інших обставин, зазначення яких є обов`язковим для постанови про адміністративне правопорушення.

Представником відповідача (Департаменту патрульної поліції) було подано відзив на позовну заяву, в якій він просив повністю відмовити в задоволенні позову, оскільки інспектор патрульної поліції при винесенні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача були дотримані всі вимоги закону і вона постановлена на підставі належних та допустимих доказів.

В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та просив задовольнити.

Представник Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, згідно його заяви від 23 березня 2021 року просив здійснити розгляд справи без його участі.

Інший відповідач відзиву не подав і до суду не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час та місце засідання.

Суд, вважаючи можливим розглянути справу без відповідачів, заслухавши посилання та доводи позивача, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

18 грудня 2020 року, о 21:47, позивач керував транспортним засобом марки «Hundai H200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і рухався по вул. Троїцька в м. Миколаєві. Під`їжджаючи до магазину «АТБ», він здійснив заїзд на майданчик для парковки, виконавши поворот праворуч. Після чого здійснив маневри повороту ліворуч і праворуч та, рухаючись прямо зупинив свій автомобіль на місці зупинки, позначеному дорожньою розміткою 1.30 Правил дорожнього руху України місце для стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю. Там до нього звернулися інспектори Патрульної поліції, які пред`явили йому звинувачення у проїзді на місце паркування за наявності дорожнього знаку 3.21 Правил дорожнього руху України проїзд заборонено.

Після цього інспектором Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Мухою В.В. відносно позивача було складено і винесено постанову про адміністративне правопорушення ДПО18 № 598725, якою його визнано винуватив у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила), порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (п.п. 1.1, 1.9 Правил).

Відповідно до п. 8.1 Правил регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 3.21 розділу 33 Правил «Дорожні знаки» дорожній знак за цим пунктом позначає, що "в`їзд заборонено", а саме: забороняється в`їзд усіх транспортних засобів з метою: запобігання зустрічному руху транспортних засобів на ділянках доріг з одностороннім рухом; запобігання виїзду транспортних засобів назустріч загальному потоку на дорогах, позначених знаком 5.8; організації відокремленого в`їзду і виїзду на майданчиках, що використовуються для стоянки транспортних засобів, майданчиках відпочинку, автозаправних станцій тощо; запобігання в`їзду на окрему смугу руху, при цьому знак 3.21 повинен застосовуватись разом з табличкою 7.9; запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення порушення вимог дорожніх знаків.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення згідно оскаржуваної постанови стало виявлення посадовою особою підрозділу поліції здійснення позивачем руху на паркувальний майданчик на заборонений знак 3.21 «проїзд заборонено».

Так, з досліджених відеозаписів, наданих відповідачем, вбачається, що позивач, дійсно, рухаючись по автомобільній дорозі в м. Миколаєві, спочатку здійснив поворот праворуч на паркувальний майданчик, і відразу маневр повороту ліворуч і рух прямо для зупинки на місці для зупинки водіїв, позначеному дорожньою розміткою 1.30. В той же час, при в`їзді на паркувальний майданчик зліва знаходиться дорожній знак 3.21 «проїзд заборонено».

Таким чином, формально позивач допустив порушення правил дорожнього руху.

В той же час, суд вважає, що таке порушення не було свідомим та навмисним.

Так, позивач має інвалідність ІІІ групи, тому мав право на зупинку транспортного засобу, яким керував на місці зупинки, який позначений дорожньою розміткою 1.30 та дорожніми знаками для стоянки 5.38 та 7.17 Правил дорожнього руху України.

В той же час, це місце знаходиться поблизу магазину «АТБ» і достовірно не зрозуміло яким чином водій, який має право на парковку в цьому місці, повинен діяти, щоб не порушити вимоги знаку 3.21 Правил дорожнього знаку, оскільки місце для такої стоянки знаходиться на лівій частині від в`їзду до неї, де знаходиться вказаний знак перед заїздом на ліву частину парковки. Співробітником поліції не було враховано таку обставину і при визнанні винуватим позивача у порушенні правил дорожнього руху України у виді проїзду на заборонений знак 3.21 «проїзд заборонено», не визначено, яким саме чином водій мав рухатися, щоб дістатися до місця зупинки, призначеної для інвалідів.

Що ж до посилання позивача на процесуальні порушення при винесені відносно нього оскаржуваної постанови, то з цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення України (далі - КУпАП України) ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як встановлено у судовому засіданні умислу позивача на порушення Правил дорожнього руху встановлено не було, тобто не було встановлено, що він за об`єктивних обставин мав можливість під час руху на своєму транспортному засобів виявити заборонний дорожній знак, а також не проїхати за його наявності на місце зупинки для інвалідів, на яке він мав право проїхати як особа, яка має інвалідність третьої групи.

Тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена протиправно і підлягає скасуванню.

В той же час слід відмітити, що належним відповідачем при оскарженні постанови про адміністративне правопорушення є орган поліції, в даному випадку Департамент патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України, тому вимоги щодо оскарження постанови про адміністративне правопорушення до інспектора поліції, який її постановив, є безпідставними.

За викладеного, керуючись ст.ст. 246, 250 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ДПО18 № 598725 від 18 грудня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 скасувати.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду на протязі 30 днів з дня складання повного її тексту.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, її повний текст складено на 28 квітня 2021 року.

Суддя Р.В.Козаченко