Справа № 300/1263/21
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2021 р. справа № 300/1263/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Давчук Анжела Юріївна, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Давчук Анжела Юріївна, звернувся в суд із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправно відмовлено в зарахуванні періодів його роботи з 01.02.1964 по 03.01.1990 до страхового стажу та, як наслідок, відмовлено в призначенні пенсії. А тому відповідача слід зобов`язати зарахувати вказані періоди роботи до страхового стажу та призначити пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що у листопаді 2016 року ОСОБА_1 звертався до управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі з приводу призначення пенсії. Оскільки оригінал трудової книжки було втрачено пенсійному органу було надано виписку з трудової книжки позивача, яка завірена Консульським відділом Посольства України в Латвійській Республіці. Проте у призначенні пенсії ОСОБА_1 було відмовлено, так як право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років та наявності стажу не менше 15 років. В подальшому, у 2017 році позивач звернувся до Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, яким роз`яснено, що він не має права на пенсію за віком, у зв`язку із відсутністю відповідного страхового стажу. Згідно вищевказаної виписки із трудової книжки ОСОБА_1 , він працював на різних посадах у Російській Федерації, Республіці Казахстан та Латвійській Республіці з 1964 року по 1990 рік. Трудовий стаж до 2004 року за умови його документального підтвердження автоматично прирівнюється до страхового і зараховується під час призначення пенсії. Згідно з ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Приймаючи документи, орган, який призначає пенсію перевіряє: правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта і документам про стаж; зміст і належне оформлення наданих документів; копії відповідних документів, фіксує та засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). При цьому, за наявності сумнівів пенсійний орган має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви, прийнятих документів, чи подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Проте жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів на підтвердження страхового стажу позивача не здійснено. Таким чином, відмова пенсійного органу в призначенні пенсії є протиправною, та такою, що порушує право ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що згідно вимог ч. 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Основним документом, що підтверджує стаж роботи, згідно ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2.23 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. Відповідно до норм пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, підтвердження стажу роботи для призначення пенсії здійснюється на підставі даних трудової книжки, а за їх відсутності, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи. Верховинським відділом обслуговування громадян управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі в усному порядку було повідомлено позивачу про відсутність підстав для зарахування стажу роботи по виписці з трудової книжки завіреної Консульським відділом Посольства України в Латвійській Республіці, оскільки це не передбачено чинним законодавством. При цьому, 17.10.2017 при зверненні в Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України для призначення пенсії по інвалідності позивачем було надано трудову книжку з датою заповнення 25.11.1965 та вкладиш до трудової книжки. У трудовій книжці ОСОБА_1 відсутні записи про роботу які містяться у виписці з трудової книжки, а саме з 01.11.1964 по 15.08.1965 (навчання), з 02.08.1968 по 22.10.1968 (Криворізька автоколона № 2248), з 20.01.1971 по 03.04.1979 (Морозівський ліспромхоз "Ростоблмежколхозстрой"), з 26.04.1979 по 20.01.1982 (Сахалінський ліспромхоз), з 25.01.1982- дата звільнення відсутня, з 11.02.1982 по 25.10.1985 (автоколона № 2852 "Промстройтранс"), з 28.10.1985 по 31.03.1988 ("Промдортранс"). На підтвердження зазначених періодів роботи не надано жодної уточнюючої довідки. Головним управлінням було направлено запит до Управління Пенсійного фонду Російської Федерації по Ростовській області в м. Ростов на Дону щодо підтвердження стажу роботи за період роботи з 20.01.1971 по 03.04.1979 та з 26.04.1979 по 20.01.1982. Згідно отриманої відповіді, відомості про стаж ОСОБА_1 в Морозівському ліспромхозі "Ростоблмежколхозстрой" з 20.01.1971 по 03.04.1979 відсутні. Враховуючи вищенаведене підстав для зарахування до стажу періодів роботи згідно виписки з трудової книжки завіреної Консульським відділом Посольства України в Латвійській Республіці немає, оскільки позивачу до стажу було зараховано періоди згідно трудової книжки. Таким чином, ОСОБА_1 правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Крім того, позовна заява подана позивачем з пропущенням строків звернення до суду.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно ч. 1 ст. 8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною 1 статті 24 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

При цьому, згідно з частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору (частини 2 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Як зазначає представник позивача, у листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Верховинського відділу обслуговування громадян управління Пенсійного фонду України у Верховинському районі про призначення пенсії, надавши при цьому, завірену Консульським відділом Посольства України в Латвійській Республіці виписку з його трудової книжки. В призначенні пенсії було відмовлено, оскільки право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 60 років та наявності стажу не менше 15 років.

За результатами повторного звернення, Косівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області листом від 02.03.2017 № 17/3-1 повідомлено позивачу, що підстав для врахування стажу роботи на підставі виписки з трудової книжки завіреної Консульським відділом Посольства України в Латвійській Республіці для призначення пенсії немає, оскільки це не передбачено чинним законодавством (а.с. 14 - 15).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, листом від 21.10.2019 № ЗЕ-1398, внаслідок розгляду звернення позивача про призначення пенсії, яка надійшло на урядову гарячу лінію, також відмовило йому в призначення пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с. 16).

Надаючи оцінку правомірності відмови в призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах суд зазначає наступне.

За приписами ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону, постановою Кабінету міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки чи відповідних записів в ній.

У пунктах 1 та 2 Порядку зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка. Лише при наявності неправильності чи неточності записів у трудовій книжці, для підтвердження стажу приймаються до уваги інші документи, які визначені Порядком №637.

Суд зазначає, що в матеріалах справи міститься виписка із трудової книжки ОСОБА_1 (дата заповнення - 21.05.1997), завірена третім секретарем з консульських питань Посольства України в Латвійській Республіці - долучена представником позивача до позовної заяви та копія оригіналу трудової книжки позивача ОСОБА_1 (дата заповнення - 25.11.1965) та вкладиш до неї, які додані до відзиву Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. В даних документах містяться розбіжності між періодами роботи позивача з 01.02.1964 по 03.01.1990.

Суд зазначає, що відповідно до п. 2.23 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Оскільки належно завірена копія трудової книжки ОСОБА_1 , надана відповідачем - це точне відтворення її оригіналу, суд вважає, що достовірні дані про періоди роботи позивача вказані саме в цьому документі.

В копії трудової книжки позивача від 25.11.1965 міститься інформація про наступні періоди роботи:

- з 03.08.1965 по 04.11.1965 в Актогайскому виробничому управлінні радгоспу ім. 50 - річчя Жовтня на посаді тракториста (довідка (справка) від 05.11.1965);

- з 18.11.1965 в п`ятому Агадирському структурному підрозділі Казахської залізничної дороги на посаді тракториста (наказ від 19.11.1965 № 274);

- з 22.05.1966 переведений в дорожньо - експлуатаційне управління № 355 (наказ від 18.05.1966 № 66);

- з 24.05.1966 прийнятий на посаду машиніста автогрейдера IV розряду (наказ від 23.05.1966 № 58к);

- з 18.08.1966 звільнений за власним бажанням (24.08.1966 № 6);

- з 01.09.1966 по 21.12.1966 в управлінні механізації Карагандабудмеханцізації на посаді машиніста автогрейдера V розряду;

- з 29.03.1967 по 02.04.1967 в Суландському лісопункті по організаційному наборі Української ССР в якості працівника (накази від 29.03.1967 № 71, від 02.04.1967 № 75);

- з 15.06.1967 по 29.04.1968 в Криворізькому спеціалізованому управлінні № 105 тресту "Криворізьстальконструкція" (по організаційному наборі) на посаді монтажника стальних та залізобетонних конструкцій ІІІ розряду (звільнений у зв`язку із призовом в Радянську армію) (записка від 15.06.1967 № 1023, записка про звільнення від 29.04.1968 № 241);

- з 24.06.1968 по 16.07.1968 в Геологічній партії № 17 на посаді помічника бурового майстра ІІІ розряду в польових умовах (наказ від 21.06.1968 № 49-к, від 18.07.1968 № 60-к)( а.с. 42 - 44, 57 - 59, 72 - 76).

У вкладиші до трудової книжки позивача серії МТ-І № 0078122 від 04.04.1988 зазначено наступні періоди роботи:

- з 01.04.1988 зарахований водієм автобуса ЛАЗ 672 М в порядку переводу та з 03.03.1989 звільнений в порядку переведення в "Латвинтер - авто" (накази від 01.04.1988 №32к, від 03.03.1989 № 23к);

- з 07.03.1989 прийнятий контролером технічного стану автотранспортних засобів, з 03.01.1990 звільнений в порядку переведення в РСК "Монолит". Вказаний запис від 03.01.1990 (№ 18) вважається недійсним. З 16.05.1990 звільнений у зв`язку із встановленням інвалідності (накази від 07.03.1989 № 60, від 03.01.1990 № 2, від 13.06.1990 № 183к).

Крім цього у вказаному документі зазначені інші періоди роботи позивача з 15.06.1993, які не є предметом даного позову, а тому при розгляді даної справи судом не беруться до уваги (а.с. 45 - 46, зворот а.с. 59 - 61, 77 - 81).

Як вбачається з протоколу від 09.01.2018 № 604 управлінням Пенсійного фонду України в Верховинському районі зараховано до стажу позивача наступні періоди роботи: з 18.11.1965 по 18.08.1966, з 01.09.1966 по 21.12.1966, з 29.03.1967 по 02.04.1967, з 15.06.1967 по 29.04.1968 з 24.06.1968 по 16.07.1968, з 01.04.1988 по 03.03.1989, з 07.03.1989 по 16.05.1990. При цьому, також зараховано період проходження військової служби з 30.10.1968 по 17.12.1970 та період навчання з 01.09.1983 по 22.05.1986. Загальний стаж складає 8 років 11 місяців 27 днів (а.с. 48, 56, 71).

Таким чином спір щодо зарахування вищевказаних періодів роботи ОСОБА_1 відсутній, право позивача на їх зарахування до страхового стажу не порушене, а тому позов в цій частині до задоволення не підлягає.

Як вже зазначено вище, при розгляді даної справи відомості з виписки із трудової книжки ОСОБА_1 , завіреної третім секретарем з консульських питань Посольства України в Латвійській Республіці суд не брав до уваги.

При цьому, останній аркуш вказаної виписки містить копію трудової книжки із зазначенням періодів роботи особи з 02.08.1968 по 12.10.1968 в Криворізькій автоколоні 2248 та з 26.02.1971 по 04.08.1973 в Колгоспі ім. Леніна, однак з врахуванням відсутності даної інформації в копії трудової книжки позивача, наданої пенсійним органом, підстав стверджувати, що саме позивач виконував дану роботу немає.

Крім цього, містяться розбіжності у виписці із трудової книжки ОСОБА_1 , завіреної третім секретарем з консульських питань Посольства України в Латвійській Республіці, в якій вказано, що з 20.01.1971 по 03.04.1979 позивач працював в Морозовському ліспромгоспі "Ростоблмежколхозстрой", а на останньому аркуші цієї ж виписки, де міститься копія трудової книжки - робота з 26.02.1971 по 04.08.1973.

Не надано позивачем будь-яких доказів про проходження навчання в Шостковому професійно - технічному училищі № 174 Казахської ССР.

Як наслідок, суд дійшов до висновку, що позов в частині зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача 01.02.1964 по 15.08.1965, з 02.08.1968 по 22.10.1968, з 20.01.1971 по 03.04.1979, з 26.04.1979 по 20.01.1982, з 25.01.1982 по 25.10.1985, з 28.10.1985 по 31.03.1988 до задоволення не підлягає.

Щодо періоду роботи позивача з 03.08.1965 по 04.11.1965 в Актогайскому виробничому управлінні радгоспу ім. 40 - річчя Жовтня на посаді тракториста, то суд зазначає, що з урахуванням наведених судом вище обґрунтувань та норм ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку №637, у позивача наявна трудова книжка, в якій судом не встановлено відсутність необхідних записів або наявність неправильних чи неточних записів про вищевказаний період роботи.

Для зарахування стажу за період роботи позивача з 03.08.1965 по 04.11.1965 достатньо відомостей з його трудової книжки.

Діючим законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед іншими відомостями.

При цьому ненадання позивачем будь - яких інших документів, за наявності відомостей зазначених в її трудовій книжці не є перешкодою для зарахування спірного стажу для призначення пенсії за віком.

Оскільки про роботу ОСОБА_1 в Актогайскому виробничому управлінні радгоспу ім. 40-річчя Жовтня є записи в трудовій книжці, то період роботи з 03.08.1965 по 04.11.1965 підлягає зарахуванню до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Інших підстав для незарахування цього періоду роботи позивача відповідачем ненаведено, а судом не встановлено.

Згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в редакції від 06.02.2017 (на час звернення позивача до Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Враховуючи зарахування судом до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 03.08.1965 по 04.11.1965 в Актогайскому виробничому управлінні радгоспу ім. 40-річчя Жовтня, з урахуванням зарахованого стажу відповідачем, беручи до уваги відсутність спору про зарахування періодів роботи позивача після 16.05.1990, то в сукупності у позивача відсутній необхідний йому страховий стаж, для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції від 06.02.2017).

Суд наголошує, що при вирішенні питання про призначення ОСОБА_1 (за умови його звернення) пенсії за віком, органу Пенсійного фонду України слід врахувати правову оцінку суду висловлену в цьому судовому рішенні.

Щодо посилань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у відзиві на пропущення позивачем шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду з позовом суд зазначає наступне.

Заробітна плата та пенсія мають однакову правову природу, тобто є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Таке твердження випливає з норм законодавства. Зокрема, згідно статті 1 Закону України №2235-III "Про громадянство України" заробітна плата і пенсія включені до переліку законних джерел існування.

В частині другій статті 2 Закону України №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" заробітна плата і пенсія також включені до переліку доходів.

Відповідно до ч.2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

З огляду на позицію Конституційного Суду України в рішеннях №8-рп/2013 і №9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", частини другої ст.233 Кодексу законів про працю України можна дійти висновку, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Підсумовуючи наведене вище, суд вважає, що позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Давчук Анжела Юріївна, до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання вчинити певні дії підлягає до часткового задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців,15, м. Івано-Франківськ) зарахувати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , присілок АДРЕСА_1 ) періоди роботи в Актогайскому виробничому управлінні радгоспу ім. 40 років Жовтня з 03.08.1965 по 04.11.1965 до його страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" під час вирішення питання про призначення йому пенсії за віком.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.