Справа № 420/14815/20
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/14815/20

Головуючий в 1 інстанції: Танцюра К.О. Дата і місце ухвалення: 26.02.21р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та здійснення виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2020 року, як особі з інвалідністю внаслідок війни другої групи, виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 року № З-р/2020 у справі №1-247/2018(3393/18), з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги;

- зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену разову грошову допомогу до 05 травня 2020 року, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2(другої) групи, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням висновку Конституційного Суду України, викладеному у рішенні від 27.02.2020 року № З-р/2020 у справі № 1-247/2018(3393/18), з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, ОСОБА_1 має статус особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та, що у 2020 році відповідачем здійснено виплату щорічної разової грошової допомоги до 05 травня у розмірі 3640,00грн. Поряд з цим, як зазначив позивач, він має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 05 травня, як особа з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, за 2020 рік відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, у зв`язку з тим, що рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020р. у справі 1-247/2018(3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України, окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України. У зв`язку з викладеним та посилаючись на те, що з 27 лютого 2020 року щорічно до 05 травня особам з інвалідністю внаслідок війни 2 групи виплачується разова грошова допомога у розміри восьми мінімальних пенсій за віком, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку та здійснення виплати щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2020 року, як особі з інвалідністю внаслідок війни другої групи, виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену разову грошову допомогу до 05 травня 2020 року, як особі з інвалідністю внаслідок війни 2 (другої) групи, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми допомоги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не повне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти по справі нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції підчас вирішення спору не було враховано висновки Конституційного Суду України викладені у рішенні від 25.01.2012 року №3-рп/2012 у справі №1-11/2012, яке є обов`язковим до виконання на території України, у тому числі для відповідача як для суб`єкта владних повноважень, що підтверджує правомірність дій відповідача, щодо виплати позивачеві у 2020 році щорічної грошової допомоги до 05 травня у розмірі встановленому постановою Кабінету міністрів України від 19.02.2020 року №112.

Також, апелянт вказує, що ним не порушувалися вимоги статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оскільки відповідно до ст. 17-1 вказаного Закону здійснення виплати щорічної допомоги до 05 травня покладено безпосередньо на Міністерство соціальної політики України.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має статус особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 12.10.2020р.

ОСОБА_1 звернувся до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із зверненням про виплату щорічної разової грошової допомоги до 05 травня 2020 року, як особі з інвалідністю внаслідок війни другої групи, виходячи з розміру восьми мінімальних пенсій за віком.

Листом Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 23.11.2020р. адресованого ОСОБА_1 , за результатами розгляду звернення щодо виплати разової грошової допомоги до 05 травня, повідомлено, що виплата здійснена у розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України №112 від 19.02.2020р., а саме - 3640,00 грн., що відповідає чинному законодавству.

Не погоджуючись із зазначеною відповіддю відповідача, вважаючи її протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з 27.02.2020р. позивач набув право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998 №367-ХІV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для осіб з інвалідністю 2-ї групи внаслідок війни - вісім мінімальних пенсій за віком.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян врегульовані, насамперед, приписами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту».

01.01.1999 р. набрав чинності Закон № 367-ХІV, яким статтю 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» доповнено частиною в такій редакції: «Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком».

Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» згадану вище норму права викладено в такій редакції: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України". Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, положення пункту 20 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-VI.

Згідно з ч. 1 ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 - 16 цього Закону, здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ України, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата разової грошової допомоги здійснюється шляхом перерахування коштів органами праці та соціального захисту населення на спеціальні рахунки військових частин, установ і організацій за місцем їх служби (ч. 2 ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»).

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ (далі - Закон № 79-VІІІ) розділ VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено п. 26, яким встановлено, що норми і положення ст.ст. 12,13,14,15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Бюджетного кодексу України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», пп. 1 п. 1 якою визначено, що у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» (далі - грошова допомога), проводить Міністерство соціальної політики шляхом перерахування коштів на зазначені цілі структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних, Київської міської державних адміністрацій (далі - регіональні органи соціального захисту населення), які розподіляють їх між структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - районні органи соціального захисту населення), центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, що відповідають вимогам пункту 47 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України (далі - центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат).

Районні органи соціального захисту населення, центри по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат перераховують кошти через відділення зв`язку або установи банків на особові рахунки громадян за місцем отримання пенсії (особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання) у таких розмірах, зокрема: учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1390 гривень.

При цьому, пп. 2 п. 1 вказаної Постанови визначено, що військовослужбовцям, поліцейським, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, особам начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби, які проходять службу (крім пенсіонерів), виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування коштів районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на спеціальні рахунки військових частин, установ, організацій за місцем їх служби.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року у справі № 1-247/2018 (3393/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що встановлення пунктом 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України іншого, ніж у ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-ХІІ, законодавчого регулювання відносин у сфері надання пільг ветеранам війни спричиняє юридичну невизначеність при застосуванні зазначених норм Кодексу та Закону № 3551-ХІІ, що суперечить принципу верховенства права, встановленому ст. 8 Конституції України.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, з 27 лютого 2020 року норми і положення, зокрема ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону № 3551-XII, не застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Колегія суддів зауважує, що чинність, станом на квітень 2020 року (день здійснення виплати позивачу разової грошової допомоги), постанови Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» не може бути підставою для висновку про обґрунтованість розміру виплаченої позивачу разової грошової допомоги до 5 травня, оскільки до спірних правовідносин повинні бути застосовані норми саме ст. 12 Закону як акту вищої юридичної сили.

Таким чином, з 27 лютого 2020 року застосовуються положення ст. 12 Закону № 3551-XII в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998 року № 367-XIV (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10рп/2008), а саме: щорічно до 5 травня особам з інвалідністю 2-ї групи внаслідок виплачується разова грошова допомога у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком.

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 вказаного Закону мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX установлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року - 1638 гривень.

Таким чином, розмір щорічної разової грошової допомоги учасникам бойових дій у 2020 році становить 13 104 грн 00 коп. (1638 грн 00 коп. х 8).

Оскільки разову грошову допомогу позивачу виплачено у розмірі, меншому ніж передбачено ч. 5 ст. 12 Закону № 3551-XII, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що отримання такої допомоги у меншому розмірі порушує права позивача.

З огляду на зазначені обставини, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги у вказаній частині необґрунтованими.

Крім того, колегія судів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що державні соціальні стандарти можуть бути визначені як законами України так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема актами Кабінету Міністрів України, оскільки на Кабінет Міністрів України покладено функцію регулювання порядку та розмірів соціальних виплат та допомоги, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України з посиланням на висновки рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року №3-рп/2012 у справі №1-11/2012, - оскільки закони в Україні мають вищу юридичну силу ніж підзаконні нормативно-правові акти, а у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати саме положення закону.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що відповідачем не порушувалися вимоги статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", оскільки відповідно до ст. 17-1 вказаного Закону здійснення виплати щорічної допомоги до 05 травня покладено безпосередньо на Міністерство соціальної політики України, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, в 2020 році одноразова грошова допомога до 5 травня у зменшеному розмірі була нарахована та виплачена позивачу саме Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради, який є розпорядником коштів нижчого рівня.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 12 травня 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук