Справа № 160/12568/20
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" звернулося до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просило:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо невиконання визначеної законом процедури повернення надміру сплачених коштів з бюджету у розмірі 893 520 грн. 00 коп. (вісімсот дев`яносто три тисячі п`ятсот двадцять грн. 00 коп.), на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод";
- зобов`язати Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області вжити заходи (видати подання) відповідно до Порядку №787 щодо повернення надміру сплачених коштів з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" в сумі 893520 грн. 00 коп. (вісімсот дев`яносто три тисячі п`ятсот двадцять грн. 00 коп.).
Ухвалою від 12.10.2020 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з недотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, та встановлено п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання копії цієї ухвали.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.10.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2020 позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" (50057, м. Кривий Ріг, вул. Заводська, буд. 1, ) до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (49050, м.Дніпро, вул. Казакова, буд. 3, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо невиконання визначеної законом процедури повернення надміру сплачених коштів з бюджету у розмірі 893 520 грн. 00 коп. (вісімсот дев`яносто три тисячі п`ятсот двадцять грн. 00 коп.), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод".

Зобов`язано Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області скласти та направити подання до Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області про повернення з державного бюджету на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" коштів в сумі 893520,00 грн. у термін протягом 20 календарних днів з моменту набрання судовим рішенням законної сили

Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" (50057, м. Кривий Ріг, вул. Заводська, буд. 1, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (49050, м. Дніпро, вул. Казакова, буд. 3, ) судовий збір у розмірі 2102 грн. 00 коп.

21.04.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява від позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі, в якій просить стягнути з відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 153 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України податкове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Оскільки розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), всі документи, необхідні для прийняття рішення за поданою заявою надані суду, у зв`язку з чим відсутня необхідність проведення судового засідання, розгляд заяви здійснено в порядку письмового провадження.

Розглянувши заяву про розподіл судових витрат, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених норм, дає суду, підставу прийти до висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

До матеріалів справи позивачем додано:

-ксерокопію договору про надання юридичних послуг (правової допомоги№ КРМЗ/153-18 від 16 березня 2018 року з додатковими угодами на 6 арк. в 1 прим.

-ксерокопію довідки Адвокатського об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога» від 03.06.2019р.;

-ксерокопію рішення Адвокатського об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога» №24 від 03.06.2019р.;

-ксерокопію витягу із статуту Адвокатського об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога»;

-ксерокопію витягу з ЄДР Адвокатського об`єднання «Всеукраїнська адвокатська допомога»;

-ксерокопію розрахунку розміру винагороди від 13.04.2021р.;

-ксерокопію акту приймання-передачі наданих послуг від 13.04.2021 року;

-ксерокопію акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №147 від 13.04.2021р.;

-ксерокопію рахунку на оплату № 147 від 13.04.2021 року на 1 арк.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Верховним судом в постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що здійснені адвокатом дії, визначені в рахунках на оплату, мали бути здійснені адвокатом фактично, та дійсність їх вчинення має бути підтверджена в матеріалах справи.

Матеріалами справи підтверджено вчинення перелічених адвокатом дій в акті наданих послуг від 13.04.2021 року та акті здачі - прийняття робіт від 13.04.2021 року № 147.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії використовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, суд виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), №34884/97).

Судом встановлено, що визначені адвокатом дії в акті наданих послуг від 13.04.2021 року та акті здачі - прийняття робіт від 13.04.2021 року № 147, є доведеними та підлягають задоволенню судом у загальному розмірі на суму 3153,00 грн.

Вказана сума є співмірною з вчиненими адвокатом діями та наданими послугами у вказаній справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат.

Пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" про ухвалення додаткового судового рішення у справі №160/12568/20 - задовольнити.

Ухвалити додаткове судове рішення у справі №160/12568/20 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-Криворізький ремонтно-механічний завод" (вул. Заводська, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50057, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (вул. Казакова, 1Д, м. Дніпро, 49107, ) судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 153 грн. 00 коп.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи додаткове рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона