Справа № 540/1030/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/1030/20
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря Худика С.А.

за участю представника апелянта Бевзи В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника позивача Бевзи Володимира Ігоровича на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2020 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), у якому просив :

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05.03.2019 року 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05.03.2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області в частині обмеження пенсії максимальним (граничним) розміром десятьма прожитковими мінімумами ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсії в розмірі 100% від суми грошового забезпечення, починаючи з 05.03.2019 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату його пенсії в розмірі 100% від суми грошового забезпечення з 05.03.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження пенсії максимальним (граничним) розміром;

- у випадку задоволення позову зобов`язати відповідача подати до суду звіт про виконання рішення суду у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року (справа №540/1030/20) - позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05.03.2019 року 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05.03.2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області в частині обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним (граничним) розміром десятьма прожитковими мінімумами при перерахунку пенсії в розмірі 100% від суми грошового забезпечення, починаючи з 05.03.2019 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 100% від суми грошового забезпечення з 05.03.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження пенсії максимальним (граничним) розміром.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року зазначене рішення - залишено без змін.

15 лютого 2020 року від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року в задоволенні заяви позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подати до Херсонського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили та докази на виконання рішення суду у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні його заяви про встановлення судового контролю та ухвалити судове рішення, яким встановити судовий контроль за виконанням рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надати звіт про виконання рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що виконання судового рішення є частиною процедури відновлення порушеного права особи в судовому порядку, при цьому, обов`язок суду контролювати виконання свого рішення закріплено безпосередньо Конституцією України. Так, апелянт, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав та свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Від відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить таких висновків.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд може, тобто, наділений правом, виключно під час прийняття рішення у справі, при цьому, у даній справі, під час прийняття рішення суд такого контролю не встановив.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

З метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення.

Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Приписами ч.ч. 1-2 ст. 382 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями статей 129 та 129-1 Конституції України встановлено обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.ч 2-3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2020 у справі №800/320/17, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26 лютого 2020 року про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, яка була постановлена окремо від судового рішення.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 березня 2018 року понад рік перебувало на виконанні у ВРП, однак на дату розгляду клопотання про встановлення судового контролю виконане не було, Велика Палата Верховного Суду вважає, що у суду першої інстанції були достатні правові підстави для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про його виконання.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду притримується позиції, що вирішення питання про встановлення судового контролю можливе і окремо після ухвалення судового рішення по суті справи, внаслідок невиконання такого рішення відповідачем - суб`єктом владних повноважень.

Колегія суддів зазначає, що положення ст.382 КАС України, з урахуванням вимог ст.246 КАС України, якою встановлено вимоги щодо змісту судового рішення, не містять положень, відповідно до яких, виключно під час постановлення рішення по суті позовних вимог, суд може вирішити питання про встановлення судового контролю за його виконанням.

Натомість, положення ст.246 КАС України, в чинній редакції, які визначають вимоги до змісту рішення суду першої інстанції, не містять положень, за яких в резолютивній частині рішення може бути встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання судового рішення.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції про те, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду можливе лише під час прийняття такого рішення, колегія суддів вважає помилковими.

В той же час апеляційний суд зазначає, що такий висновок суду першої інстанції не вплинув на правильність вирішення справи.

Крім того, колегія суддів зазначає про таке.

Системний аналіз викладених правових норм надає підстави для висновку, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, суд може, тобто, наділений правом.

Отже, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Як було зазначено вище, позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подати до Херсонського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду у місячний строк з дня набрання рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року законної сили, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок та виплату пенсії (із врахуванням раніше виплачених сум) ОСОБА_1 з 05.03.2019 року з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок і виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 100% від суми грошового забезпечення з 05.03.2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження пенсії максимальним (граничним) розміром.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач листами щодо виконання рішення суду повідомив, що сума доплати по перерахунку пенсії за період з 05.03.2019 по 30.11.2020 становить 75 138,22 грн. і обліковується в реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 26.09.2018 №20-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції 22.10.2018 за №1189/32641.

Стосовно порядку виплати заборгованості, відповідач зазначив, що «відповідно до статті 8 Закону №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Оскільки пенсії за Законом №2262 виплачуються виключно за рахунок коштів Державного бюджету, порядок виплати пенсій за рішенням суду за цим Законом встановлено законодавцем, а саме: Законом "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-УІ (далі - Закон №4901).

Згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №4901 бюджетні асигнування на погашення заборгованості за рішеннями суду визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можливо здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства.

Статтею 22 Бюджетного кодексу України чітко визначено виключний перелік розпорядників бюджетних коштів за видами бюджетних призначень. У вказаному переліку Пенсійний фонд України, його регіональні та територіальні органи відсутні.

Разом з цим, відповідно до ст. 2 Бюджетного кодексу України, Пенсійний фонд України є одержувачем бюджетних коштів, тобто суб`єктом, уповноваженим розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету. Отже, виходячи з аналізу вищевказаних норм бюджетного законодавства, Пенсійний фонд України є одержувачем бюджетних коштів, а не їх розпорядником.

Враховуючи вищезазначене, виплата заборгованості пенсійних коштів за рішенням суду має бути проведена по надходженню коштів з Державного бюджету в порядку загальної черговості, після виділення коштів для виплати Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів Головному управлінню».

Відповідач вказує, що Головним управлінням було вжито всі можливі заходи спрямовані на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року, однак фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.

Органи Пенсійного фонду України фінансують вказані види пенсійних виплат за рахунок коштів Державного бюджету, реалізуючи бюджетну програму КПКВК 2506020 «Дотація Пенсійному фонду України на виплату пенсій, надбавок та підвищень до пенсії за різними пенсійними програмами» у межах виділених асигнувань.

Тобто, виплати пенсій можуть бути здійснені Головним управлінням ПФУ в Херсонській області виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що виділення коштів із державного бюджету на фінансування даної бюджетної програми не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку про відсутність в діях керівника Головного управління Пенсійного фонду України в області ознак вини та умислу щодо невиконання у повному обсязі судового рішення.

З огляду на ненаведення позивачем аргументів на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача ухвалити судове рішення щодо встановлення відповідачу строку для подання до суду першої інстанції звіту про виконання рішення суду першої інстанції.

На переконання колегії суддів, оцінки вищевказаним обставинам при винесенні оскаржуваної ухвали про відмову задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, судом першої інстанції надано не було, у зв`язку з чим ухвала суду підлягає зміні в частині мотивів відмови в задоволенні встановлення судового контролю.

У відповідності до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Бевзи Володимира Ігоровича залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії змінити.

Мотивувальну частину ухвали викласти в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 13.05.2021р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.