Справа № 133/1878/20
Суддя: Кучерук І. М.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа№ 133/1878/20
Провадження № 2-а/133/9/21
РІШЕННЯ

Іменем України

13.05.2021

м.Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області у складі

головуючого судді Кучерук І.М.,

за участю секретаря Паращенко Л.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділення поліції №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення та визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Відділення поліції №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, в якому просить: - визнати протиправними дії сержанта поліції Хлобистіна Сергія Олександровича щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності; - скасувати постанову від 15.07.2020 серії БАА №345920 про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а справу - закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення правил користування зовнішніми світловими приладами, зафіксоване не в автоматичному режимі, є протиправною, оскільки висновки про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, в результаті керування позивачем автомобілем в темну пору доби без ввімкненого ближнього світла фар, є безпідставними.

Позивач зауважує, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки він рухався на власному автомобілі по проїзній частині без ввімкненого ближнього світла фар, в той час як відповідальність за вказаною статтею передбачена за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами саме при початку руху чи зміні його напрямку. Крім того, на думку позивача, п. 19.1 ПДР передбачено обов`язок щодо ввімкнення світлових приборів за наявності одночасно двох обставин, а саме у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості, оскільки відповідні словосполучення поєднано сполучником «та». До того ж, позивач вказав, що темна пора доби настає після 30 хвилини після заходу сонця, а зупинення його транспортного засобу працівником органу поліції відбулося до заходу сонця та зауважив, що поліцейським було допущено ряд порушень вимог закону під час складення постанови, а саме: не пред`явлено посвідчення; фіксувалась подія на мобільний телефон; відмовлено у наданні доказів, виклику свідків, перенесенні розгляду справи та наданні часу скористатись юридичною допомогою.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на розгляд судді Кучерук І.М. надійшла вказана вище справа.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2021 справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 28.04.2021 у справі замінено відповідача - поліцейського СРПП №2 Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області, належним відповідачем - Відділенням поліції №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Крім того, вказав, що рухався без увімкненого ближнього світла не в темну пору доби, тобто до заходу сонця, на що звертав увагу поліцейського при складенні постанови, оскільки надворі було світло, зважаючи на літню пору року.

Відповідач, який про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке.

Судом встановлено, що 15.07.2020 поліцейським СРПП №2 Козятинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Хлобистіним С.О. винесено постанову серії БАА №345920, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки 15.07.2020 о 21 год. 25 хв. в м.Козятин по вул. Білоцерківська він керував автомобілем «Peugeot Partner», д.н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 Правил дорожнього руху України.

Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 №3353-XII «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі також - ПДР, Привила). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 19.1 ПДР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла; б) на мопедах (велосипедах) і гужових возах (санях) - фари або ліхтарі; в) на причепах та транспортних засобах, що буксируються, - габаритні ліхтарі.

Відповідно до п. 1.10 ПДР терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з приміткою до вказаного пункту, в умовах недостатньої видимості на механічних транспортних засобах дозволяється замість фар ближнього (дальнього) світла ввімкнути протитуманні фари.

Отже, частиною 2 ст. 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів.

У наведеному вище тексті норми права розділові знаки та сполучник «або» вказують на те, що обставини, викладені після сполучника, мають окреме значення від обставин, викладених до зазначеного сполучника. Обставини правопорушення «при початку руху чи зміні його напрямку» стосуються лише порушення правил користування попереджувальними сигналами. Зазначена частина статті передбачає відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами (якими також є фари ближнього (дальнього) світла) незалежно від інших обставин, як то початок руху чи зміна його напрямку.

Тобто ч. 2 ст. 122 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення Правил, в тому числі за порушення водіями транспортних засобів правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, використання цих приладів.

За наведеного, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що органом поліції не правильно кваліфіковано його дії за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки він рухався на власному автомобілі, а не розпочинав рух або здійснював маневр.

Крім того, суд зауважує, що позивач не правильно тлумачить норми законодавства ПДР, оскільки п. 1.10 вказаних правил надає визначення використаних термінів у даному нормативно-правовому акті, а саме:

темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця;

в той час, недостатня видимість - видимість дороги в напрямку руху менше 300 м у сутінках, в умовах туману, дощу, снігопаду тощо.

Тобто в даному випадку слід розрізняти ці два окремі визначення.

Разом з тим, надаючи оцінку аргументам позивача щодо недоведеності відповідачем наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, з огляду на те, що він рухався у світлову пору доби до заходу сонця, суд враховує таке.

За змістом ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 3 ст. 2 КАС України визначено основні засади (принципи) адміністративного судочинства.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зміст ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України вказує на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Порядок розгляду справ про притягнення особи до адміністративної відповідальності передбачений також Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.11.2015 №1376, відповідно до п.1 розділу ІV якої розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП.

За правилами, визначеними ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, уповноважена посадова особа органу поліції, відповідно до статті 283 КУпАП, виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами під час реалізації суб`єктом владних повноважень своїх функції відповідно до закону.

Введення терміну, передбаченого п. 1.10 ПДР, а саме - темна пора доби, обумовлене необхідністю чіткого розуміння часу, коли правила вимагають від учасників дорожнього руху виконувати певні дії та водії повинні вмикати на транспортному засобі зовнішні світлові прилади.

Як пояснив позивач в судовому засіданні, на його зауваження про те, що сонце ще не зайшло, поліцейський відповів, що захід сонця відбувся о 21 год. 07 хв.

Однак представник відповідача в судове засідання двічі не з`явився, своїм правом на подання відзиву не скористався й жодних доказів (відеозапис фіксації правопорушення, пояснення позивача, свідків, даних Українського гідрометеорологічного центру тощо) на підтвердження того, що позивач рухався без увімкненого ближнього світла саме в темну пору доби в розумінні Правил дорожнього руху та на доведення правомірності оспорюваної постанови не надав.

Водночас рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Разом з цим, суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відтак судом встановлено, що прийняттям спірної постанови відповідачем порушено гарантоване ст.ст.280, 251 КпАП право позивача на всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також підтвердження або спростування таких обставин належними доказами, за захистом якого особа звернулася до адміністративного суду. А тому вказані обставини безумовно свідчать про порушення відповідачем норм чинного законодавства та ставить під сумнів правомірність оспорюваної постанови.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом правомірності свого рішення, що виключає підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа ? закриттю.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій поліцейського ОСОБА_2 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки у зв`язку із заміною відповідача поліцейський втратив статус сторони у справі. Крім того, у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності судом перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, за наслідками чого суд може скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

З огляду на вимоги ст. 139 КАС України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 243-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділення поліції №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення та визнання дій протиправними задовольнити частково.

Скасувати постанову від 15.07.2020 серії БАА №345920 про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , а справу - закрити.

У задоволенні позову про визнання протиправними дій сержанта поліції ОСОБА_2 щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відмовити.

Стягнути з відділення поліції №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок судових витрат із сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Відділення поліції №2 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, адреса: вул. Героїв Майдану, 30, м. Козятин, Вінницька область.

Повне судове рішення складено 13.05.2021.

Суддя І.М. Кучерук