Справа № 360/236/21
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2021 рокуСєвєродонецькСправа № 360/236/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом адвоката Кашуби Миколи Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Кашуби Миколи Олексійовича (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - відповідач) в якій з урахування уточнених вимог просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у не нарахуванні та невиплаті компенсації за перероблені зверх норми години за 2015-2020 роки відповідно до наказів про переведення особового складу ГУНП в Луганській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності, який регламентований Інструкцією про порядок переведення органів Національної поліції на посилений варіант службової діяльності, що затверджена наказом №1560 від 10.12.2015;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за перероблені зверх норми години або невикористані дні відпустки за 2015-2020 роки відповідно до наказів про переведення особового складу ГУНП в Луганській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності, який регламентований Інструкцією про порядок переведення органів Національної поліції на посилений варіант службової діяльності, що затверджена наказом № 1560 від 10.12.2015.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив службу в Національній поліції на посаді начальника першого міжрайонного відділу Управління протидії наркозлочинності ГУНП в Луганській області.

Відповідно до наказу № 923 о/с від 11.08.2020 позивача звільнено з вищевказаної посади у зв`язку з скороченням штатів з 15.08.2020.

Після отримання відповіді ГУНП в Луганській області, позивачу стало відомо, що на протязі 2015-2020 років грошове забезпечення нараховувалось невірно, а саме при нарахуванні заробітної платні не були враховані накази про переведення особового складу ГУНП в Луганській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності, який регламентований Інструкцією про порядок переведення органів Національної поліції на посилений варіант службової діяльності, що затверджена наказом № 1560 від 10.12.2015, який передбачає несення служби понад встановлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, що збільшило робочий день з 8 годин до 12 годин, а робочий тиждень з п`яти діб до шести.

Фактично, посилений варіант несення служби передбачав лише збільшення часу несення служби. Жодних інших нововведень наказ про перехід на посилений варіант несення служби не передбачав. Виходячи з вище викладеного, позивачу не нараховано та не виплачено підвищену заробітну плату або компенсацію за не використані дні відпустки за період 2015-2020 роки з урахуванням наказів про переведення особового складу ГУНП в Луганській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності.

З посиланням на норми Конституції України, Законів України Про Національну поліцію представник позивача вважає бездіяльність відповідача протиправною.

30.03.2021 до Луганського окружного адміністративного суду через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) надійшов відзив на позов (арк. спр. 146-153) в якому відповідач заперечував проти позову.

В обґрунтування відзиву зазначено, що відповідно до наказу ГУНП в Луганській області від 11.08.2020 № 923 о/с позивача звільнено з вищевказаної посади у зв`язку зі скороченням штатів з 15.08.2020.

Відповідно до листа Управління організаційної-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Луганській області від 24.03.2021 № 533/111/32-2021, інформація щодо залучення позивача, відповідно до зазначених у його позовній заяві наказів ГУНП в Луганській області, до роботи під час посиленого варіанту несення служби - відсутня.

Відповідно до п. 5 розділу IV Наказу № 1560, визначено, що за наказом керівників, які мають право введення посиленого варіанта, чисельність сил може бути збільшена за рахунок: 1) тимчасової відміни вихідних днів для поліцейських та відкликання їх із відпусток; 2) припинення здійснення відряджень або відкликання з них поліцейських; 3) установлення для поліцейських (крім добових нарядів) несення служби понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, але не більше 12-годинного робочого дня та шестиденного робочого тижня.

В свою чергу керівництвом ГУНП в Луганській області наказ щодо збільшення тривалості робочого часу не видавався.

Відповідно до абзацу 2 п. 9 розділу IV Наказу № 1560, визначено, що на період посиленого варіанта оплата праці поліцейських у надурочний і нічний час, у вихідні і святкові дні проводиться згідно із законодавством України.

В свою чергу Законом України Про Національну поліцію, а саме ст. 91 визначено особливий характер служби в поліції, який містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських.

Відповідно до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Наказ № 260 ) розділом І п. 20 визначено, що за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується.

Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) надається протягом двох наступних місяців.

На підставі вищевикладеного можливо дійти висновку, що по-перше: будь-яких документів які б свідчили про перероблені зверх норми години під час перевірки та підготовки відзиву отримано не було, крім того позивачем не надано жодного доказу який би засвідчували несення ним служби понад установлену тривалість робочого часу, а по-друге: виплата щодо несення служби понад установлену тривалість робочого часу не передбачена Законом України Про Національну поліцію.

Відповідно до довідки УКЗ ГУНП в Луганській області від 24.03.2021 №1265/111/19-2021, позивач використав відпустки за 2018 рік в повному обсязі, за 2019 рік має залишок щорічної основної чергової відпустки у кількості 30 діб та щорічної додаткової чергової відпустки у кількості 15 діб.

Отже, відпустки за 2018 рік позивачем були використані у повному обсязі. Позивач звільнений з 15.08.2020 наказом ГУНП в Луганській області від 11.08.2020 № 923 о/с. В наказі від 11.08.2020 № 923 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції зазначається, «...з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 26 діб...».

Таким чином, грошова компенсація за невикористану в році звільнення відпустку позивачу виплачена згідно з положеннями чинного законодавства.

Відповідно до витягу з наказу від 28.09.2018 № 465 о/с позивачу надавалась додаткова відпустка як учаснику бойових дій за 2018 рік з 22.10.2018 по 04.11.2018.

Відповідно до витягу з наказу від 02.05.2019 № 349 о/с позивачу надавалась додаткова відпустка як учаснику бойових дій за 2019 рік з 20.05.2019 по 02.06.2019.

Отже, вимога позивача щодо виплати грошової компенсації за 2018-2019 роки за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій є безпідставною, так як позивачу були надані відпустки за вказаний період.

З урахуванням вище викладеного вважаємо, що позовні вимоги необґрунтовані та суперечать нормативно правовим актам України та відомчим наказам.

Ухвалою суду від 14.01.2021 та від 09.02.2021 залишено позов без руху та продовжено строк усунення недоліків (арк. спр. 66-67, 77-78).

Ухвалою суду від 15.03.2021 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 132-133).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_1 , є внутрішньо переміщеною особою та учасником бойових дій, що підтверджено копіями документів: паспорта громадянина України (арк. спр. 8-9), довідки про присвоєння ідентифікаційного номера (арк. спр. 11), довідки по взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк. спр. 10) та посвідчення учасника бойових дій (арк. спр. 12), наказом ГУНП в Луганській області від 11.08.2020 № 913 о/с звільнений зі служби в поліції з посади начальника 1-го міжрайонного відділу управління протидії наркозлочинності ГУНП в Луганській області за п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України Про Національну поліцію (у зв`язку з скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 15.08.2020, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 26 діб ( арк. спр. 13, 156).

Згідно з актами про відбирання та знищення справ і журналів УКЗ ГУНП в Луганській області №№ 4176/111/19-2020, 4010/111/19-2018, 4165/111/19-2020 рапорти щодо надання відпусток о/с ГУНП в Луганській області за 2015 2018 роки знищено (арк. спр. 158, 159, 160).

Відповідно до наданих відповідачем копій рапортів позивач звертався у 2019 році щодо надання йому основної відпустки за 2018 рік у кількості 35 діб та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2019 рік та у 2020 році просив надати йому додаткову відпустку як учаснику бойових дій (арк. спр. 161, 162, 163).

Відповідно до наказів № 371 о/с від 03.06.2016, № 244 о/с від 04.04.2017, № 422 о/с від 20.06.2017, № 601 о/с від 28.08.2017, № 250 о/с від 13.06.2018, № 465 о/с від 28.09.2018, № 349 о/с від 02.05.2019, № 457 о/с від 29.05.2019, № 457 о/с від 29.05.2019, № 174 о/с від 24.02.2020 позивачу надавались чергові та додаткові оплачувані відпустки за 2016-2020 роки (арк. спр. 165, 166, 167, 168, 169, 170, 171, 172, 173).

Відповідно до листа Управління організаційної-аналітичного забезпечення та оперативного реагування ГУНП в Луганській області від 24.03.2021 № 533/111/32-2020, інформація щодо залучення позивача відповідно до зазначених у його позовній заяві наказів ГУНП в Луганській області, до роботи під час посиленого варіанту несення служби відсутня (арк. спр. 175).

Згідно з листом Управління кадрового забезпечення ГУНП в Луганській області від 24.03.2021 № 1265/111/19-2020 позивач має залишки відпусток за наступні роки:

за 2015 рік: з 07.11.2015 по 31.12.2015 має залишок відпустки, як учасник бойових дій у кількості 14 днів; з 07.11.2015 по 31.12.2015 рік за наявною інформацією, що знаходиться в УКЗ ГУНП в Луганській області має залишок щорічної відпустки - 04 доби (з 30.06.2016 по 03.01.2017 перебував на службі в Департаменті протидії наркозлочинності - інформація щодо використання відпустки за 2015 за вищезазначений період в УКЗ ГУНП в Луганській області відсутня);

за 2016 рік: з 01.01.2016 по 30.06.2016 - за наявною інформацією що знаходиться в УКЗ ГУНП в Луганській області залишок щорічної відпустки - 14 діб (з 30.06.2016 по 03.01.2017 перебував на службі в Департаменті протидії наркозлочинності - інформація щодо використання залишку відпустки за 2016 рік в УКЗ ГУНП в Луганській області відсутня);

за 2017 рік використав відпустки у повному обсязі;

за 2018 рік використав відпустки у повному обсязі;

за 2019 рік має залишок щорічної основної чергової відпустки у кількості 30 діб та щорічної додаткової чергової відпустки у кількості 15 діб;

за 2020 рік: станом на 15.08.2020 позивач мав вислугу у календарному обчисленні: 23 роки 08 місяців 22 дні, що дає право на щорічну оплачувану відпустку у кількості 45 діб. В день звільнення позивачу виплачено компенсацію за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 26 діб;

позивача з відпусток за 2015-2020 роки не відкликали (арк. спр. 154).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті компенсації за перероблені зверх норми години або невикористані дні відпустки за 2015-2020 роки позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовані вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII Про Національну поліцію (далі Закон № 580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Пунктом 4 частини десятої статті 62 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Службовий час і час відпочинку поліцейських регулюється статтями 91 - 93 Законом № 580-VIII.

За приписами статті 91 Закону № 580-VIII встановлено, що особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських:

1) службу у святкові та вихідні дні;

2) службу позмінно;

3) службу з нерівномірним графіком;

4) службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.

Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків.

Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.

Приписами частини другої статті 92 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

За приписами частини дев`ятої та десятої статті 93 Закону № 580-VIII, поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Так, частиною першою статті 94 Закону № 580-VIII визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України (частина друга статті 94 Закону № 580-VIII).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок №260).

Положення Порядку № 260 визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України, у тому числі здобувачам вищої освіти, яким присвоєно спеціальне звання поліції (далі - здобувачі), закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 3 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 20 Розділу І Порядку № 260 за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується. Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) надається протягом двох наступних місяців.

Пунктом 8 розділу III Порядку № 260 встановлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Порядок та умови виплати поліцейським грошового забезпечення регулюються нормами спеціального законодавства, а не нормами законодавства про працю, на що зокрема наголошено в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства про оплату праці № 13 від 24.12.1999, яка визначає, що передбачені законодавством про працю норми її оплати і порядок вирішення спорів про останню не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб (рядовий і начальницький склад органів внутрішніх справ тощо).

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

З огляду на вищевикладене, нормами спеціального законодавства, яке регулює порядок та умови проходження служби в Національній поліції, звільнення зі служби та умови і порядок виплати поліцейським грошового забезпечення, врегульовано питання виплати грошового забезпечення, в тому числі і під час виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, та виплати компенсацій за невикористані дні відпустки.

Посилання позивача на той факт, що в період 2015-2020 років у відповідності до наказів Національної поліції України та ГУНП в Луганські області про переведення особового складу на посилений варіант несення служби (арк. спр. 89-130) та норм Інструкції про порядок переведення органів Національної поліції на посилений варіант службової діяльності, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2015 №1560 для особового складу ГУНП в Луганській області, в тому числі і для позивача було встановлено 12-годинний робочий день, а робочий тиждень було збільшено з п`яти до шести діб, не приймаються судом до уваги, зважаючи на таке.

Так, Законом № 580-VIII та Порядком № 260 визначено робочий час та час для відпочинку, а також компенсаційні механізми, пов`язані з проходження служби поліцейських щодо виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, та виплати компенсацій за невикористані дні відпустки.

Порядок переведення органів Національної поліції України на посилений варіант службової діяльності врегульовано нормами наказу Міністерства внутрішніх справ України № 1560 від 10.12.2015 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції посилений варіант службової діяльності (далі - посилений варіант) - комплекс організаційно-правових, превентивних, профілактичних, оперативних та інших заходів, пов`язаних з особливим режимом виконання службових завдань і залученням значної кількості поліцейських з метою швидкої стабілізації оперативної обстановки, якщо наявними силами і засобами, що безпосередньо залучені до забезпечення публічної безпеки і порядку у повсякденному режимі несення служби, їх виконати неможливо. Залежно від обставин, що склалися, посилений варіант може бути оголошений як для всіх працівників органів поліції, так і для її окремого органу або відокремленого підрозділу.

Пункт 5 Розділу IV Інструкції визначає, що за наказом керівників, які мають право введення посиленого варіанта, чисельність сил може бути збільшена за рахунок установлення для поліцейських (крім добових нарядів) несення служби понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, але не більше 12-годинного робочого дня та шестиденного робочого тижня.

Відповідно до абзацу 3 пункту 9 Розділу IV Інструкції встановлено, що на період посиленого варіанта оплата праці поліцейських у надурочний і нічний час, у вихідні і святкові дні проводиться згідно із законодавством України.

При цьому раз на тиждень поліцейським обов`язково надається час не менше доби для відпочинку. У разі відкликання поліцейських з відпустки їм надаються гарантії та компенсації в порядку, установленому законодавством України.

З наведених вище норм вбачається, що обов`язковою умовою встановлення для поліцейських більшої тривалості часу понад установлену та введення шестиденного робочого тижня є відповідний наказ керівника, який має право на видання наказу про введення посиленого варіанта службової діяльності з обов`язковим встановленням більшої тривалості робочого часу та (або) встановлення шестиденного робочого дня.

В спірний період 2015-2020 років в установленому спеціальними нормами порядку (відповідними наказами) для поліцейських ГУНП в Луганській області, в тому числі і для позивача, несення служби понад установлену тривалість робочого часу, а також у вихідні та святкові дні, не встановлювалась. Також шестиденний робочий тиждень відповідними наказами не встановлювався і (або) зміни не вносилися.

Суд зазначає, що надані позивачем копії наказів про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності рішень керівника про збільшення робочого часу на певний термін або встановлення шестиденного робочого тижня в періоди 2015 -2020 років не містять.

Крім того, доказів відкликання позивача з відпусток сторонами не надано.

В матеріалах справи відсутні докази в розумінні норм статей 73-76 КАС України щодо встановлення у 2015-2020 роках для особового складу ГУНП в Луганській області, в тому числі і для позивача, більшої тривалості робочого часу та шестиденної робочого тижня.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у не нарахуванні та невиплаті компенсації за перероблені зверх норми години за 2015-2020 роки відповідно до наказів про переведення особового складу ГУНП в Луганській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності, який регламентований Інструкцією про порядок переведення органів Національної поліції на посилений варіант службової діяльності, що затверджена наказом №1560 від 10.12.2015, а також про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за перероблені зверх норми години або невикористані дні відпустки за 2015-2020 роки відповідно до наказів про переведення особового складу ГУНП в Луганській області та підпорядкованих йому підрозділів на посилений варіант службової діяльності, який регламентований Інструкцією про порядок переведення органів Національної поліції на посилений варіант службової діяльності, що затверджена наказом № 1560 від 10.12.2015.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними, такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та були спростовані доводами відповідача, які підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи.

Посилання позивача та його представника на постанови Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 825/1038/16, від 16.05.2019 у справі № 620/4218/18 та від 31.03.2020 у справі № 808/2122/18, суд не приймає з мотивів викладених у рішенні суду, оскільки зазначені рішення суду прийняті за результатом розгляду спорів щодо інших правовідносин.

Суд не надає оцінку факту не використання позивачем відпусток, оскільки спірні правовідносини виникли в результаті не виплати позивачу компенсації за перероблені зверх норми години, крім того в провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 360/234/21 щодо виплатити останньому компенсацію за невикористану відпустку у 2019 році (арк. спр. 184-186).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262, 291, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Кашуби Миколи Олексійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива