Справа № 340/4583/20
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 травня 2021 року

Київ

справа №340/4583/20

адміністративне провадження №К/9901/14476/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Н.В. Коваленко,

суддів: Я.О. Берназюка, І.В. Желєзного

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, Маловисківського відділення Управляння виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у жовтні 2020 року звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області за зверненням ОСОБА_1 від 27 липня 2020 року про нарахування компенсаційних виплат на загальну суму 134 052,00 грн, оформлені у вигляді листів № 01-11/Л-77з/155 від 27 серпня 2020 року та № 01-11/Л-83з/16 від 06 жовтня 2020 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Маловисківського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області за зверненням ОСОБА_1 від 27 липня 2020 року про нарахування компенсаційних виплат на загальну суму 134 052,00 грн, оформлені у вигляді листів № 03-01-936 від 27.08.2020 та № 03-01100 від 15 вересня 2020 року;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 липня 2020 року про нарахування компенсаційних виплат на загальну суму 134 052,00 грн відповідно до вимог статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та прийняти відповідне рішення у формі постанови;

- зобов`язати Маловисківське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 липня 2020 року про нарахування компенсаційних виплат на загальну суму 134 052,00 грн відповідно до вимог статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та прийняти відповідне рішення у формі постанови;

- стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 67 000,00 грн моральної шкоди, заподіяної внаслідок ненадання або несвоєчасного надання соціальних послуг, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Касаційна скарга надійшла до Верховного Суду через підсистему «Електронний Суд» 22 квітня 2021 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, Суд виходить із такого.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із відмовою Маловисківського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Кіровоградській області у проведенні індексації та компенсації ОСОБА_1 суми боргу (втрати частини доходу - страхової виплати по відшкодуванню витрат на самостійну оплату лікування професійного захворювання) у зв`язку із порушенням строків її виплати згідно із Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати».

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Статтею 330 КАС України визначено вимоги щодо форми та змісту касаційної скарги.

За приписами частини другої цієї статті у касаційній скарзі зазначається: підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) (пункт 4).

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, Верховний Суд встановив, що доводи касаційної скарги містять лише підстави звернення позивача до суду, обставини справи, нормативно-правове обґрунтування її вимог.

Скаржник в касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судом у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах, які розглянуті у порядку спрощеного позовного провадження, залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України).

Також слід зауважити, що з урахуванням внесених до Кодексу адміністративного судочинства України змін, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France") від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; "Гомес де ла Торре проти Іспанії" ("Brualla Gomes de la Torre v. Spain") від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

Натомість скаржником не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості або виняткового значення, а також не виділено особливо рідкісних, унікальних вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору. Допустимість відкриття касаційного провадження, якщо справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для скаржника, зумовлена потребою забезпечення єдності судової практики. Йдеться про реалізацію принципів верховенства права та правової визначеності, рівності перед законом і судом з метою гарантування розумної передбачуваності судового рішення.

Стосовно «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. Проте, в касаційній скарзі скаржник належних обґрунтувань щодо винятковості цієї справи не наводить.

Натомість посилання скаржника на існування обставин визначених підпунктом «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки вони носять загальний характер, що притаманне кожній аналогічній справі.

Також колегія суддів критично оцінює посилання скаржника на підпункт «б» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки в касаційній скарзі відсутні посилання на справу в якій скаржнику необхідно спростувати обставини, встановлені оскаржуваними судовими рішеннями.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Водночас аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з установленими судами обставинами цієї адміністративної справи не дають підстав для висновку про наявність обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга не містить жодних підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою та п`ятою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, які б дали можливість Верховному Суду дійти висновку про необхідність перевірки викладених у скарзі аргументів скаржника та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України виняткові обставини відсутні і обґрунтування щодо їх наявності не наведено, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області, Маловисківського відділення Управляння виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

2. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження, разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.В. Коваленко

Суддя Я.О. Берназюк

Суддя І.В. Желєзний