Справа № 320/4801/21
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

12 травня 2021 року м. Київ № 320/4801/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Броварської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області, у якому просить суд:

- визнати відмову Управління соціального захисту населення Броварської райдержадміністрації незаконною;

- зобов`язати відповідача призначити житлові субсидії за опалювані періоди 2019/2020 рік та 2020/2021 та в розрахунку вартості послуг використання природного газу застосувати норми споживання відповідно до рішення Верховного Суду від 27.11.2018 (справа № 826/2507/18 адміністративне провадження №К/9901/60944/19 Касаційного адміністративного суду);

- зобов`язати відповідача, як координатора державних програм в наданні житлових субсидій, як розпорядника державних коштів повернути надмірно сплачені кошти як різницю суми їх вартості, виходячи з обов`язку плати, з обов`язку реципієнта.

Ухвалою суду від 26.04.2021 даний позов було залишено без руху та запропоновано позивачці усунути недоліки, шляхом подачі до суду:

- позовної заяви у новій редакції з зазначенням у ній засобів зв`язку сторін, адреси електронної пошти сторін та/або офіційної електронної адреси;

- копії усі сторінок паспорту громадянина України - ОСОБА_1 ;

- обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду;

- квитанції про сплату судового збору у розмірі 1816 грн.;

- письмового підтвердження про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача тим самим позовом та з тих самих підстав;

- зазначення місцезнаходження оригіналів документів, доданих до позовної заяви.

В порядку виконання вимог ухвали суду, позивачка надала через канцелярію суду, заяву про усунення недоліків від 06.05.2021, копію свого паспорту, квитанцію від 05.05.2021 № про сплату судового збору у розмірі 134,40 грн. та її копію, заяву від 01.02.2021 про виконання вимог ухвали суду від 13.01.2021 у справі №320/14341/20, які були передані на розгляд суду 11.05.2021.

У заяві від 06.05.2021 позивачка зазначає, що у січні 2021 року вона вже зверталася до Київського окружного адміністративного суду з аналогічним позовом, проте ухвалою суду від 01.02.2021 у справі №320/14341/20 матеріали позовної були повернуті позивачці, кошти судового збору у розмірі 1681,60 грн. не були зараховані, заяви про повернення судового збору нею не подавалося, а тому вважає, що вона сплатила судовий збір. Також, позивачка посилається на вимоги Закону України №324-ІХ та постанови КМУ №1282 від 16.12.2020 щодо необмеження шестимісячним строком її звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи. Відтак, вважає, що строк звернення до суду не був нею пропущений в силу непереборних та об`єктивних перешкод, обмежувальних (карантинних) процесів, спричинених короновірусом SARS-CoV-2.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що позивачка зверталась з аналогічним позовом до суду, при цьому ухвалою від 01.02.2021 у справі №320/14341/20 позовну заяву було повернено позивачці. Одночасно, цією ж ухвалою, суд повернув ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з Державного бюджету України сплачений нею судовий збір у розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп. (квитанція від 01.02.2021 № NOP8Q3533M).

Дана ухвала набрала законної сили 07.04.2021.

Між тим, при повторному зверненні до суду, позивачка не сплатила судовий збір у розмірі 1816 грн. за дві вимоги немайнового характеру, у заяві від 06.05.2021, поданій на виконання вимог ухвали суду від 26.04.2021, посилається лише на сплату судового збору при попередньому зверненню до суду у розмірі 1681,60 грн., при цьому не надає доказів на підтвердження цього, надає лише оригінал квитанції від 05.05.2021 № про сплату судового збору у розмірі 134,40 грн., як суми, що не вистачає до необхідного розміру судового збору у сумі 1816 грн., зазначеного в ухвалі суду від 26.04.2021.

Однак, суд зазначає, що станом на час подання ОСОБА_1 позовної заяви програмне забезпечення "Діловодство спеціалізованого суду" (ДСС) містить відомості про сплачений позивачкою судовий збір, згідно платіжного доручення №NOP8Q3533M від 01.02.2020 у розмірі 1681,60 грн., який зараховано у справі №320/14341/20 та про повернення позивачці даної суми судового збору на підставі ухвали Київського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 у справі №320/14341/20 у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Об`єкти справляння судового збору визначені статтею 3 Закону України "Про судовий збір".

Так, згідно з частиною 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Тобто, кожна позовна заява - є окремим об`єктом справляння судового збору, і за подання кожного окремого позову, в разі відсутності пільг щодо сплати судового збору, необхідно сплатити судовий збір в розмірах та порядку, передбачених Законом України "Про судовий збір".

Таким чином, судовий збір, сплачений за подання одного адміністративного позову, не може бути використаний для підтвердження сплати судового збору за подання до суду іншого адміністративного позову, в тому числі адміністративного позову, поданого тим самим позивачем до того самого суду, оскільки чинним законодавством не передбачено можливості використання сплаченої в межах подачі одного позову суми судового збору при поданні іншого позову.

Так, частиною 5 статті 6 Закону України "Про судовий збір" (із змінами, внесеними згідно із Законом № 484-VIII від 22.05.2015) визначено, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

В той же час, суд вважає за необхідне звернути увагу позивачки на положення пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», - відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається у разі повернення заяви або скарги.

Тобто, сплачена сума судового збору була повернута позивачці ухвалою суду від 01.02.2021 у справі №320/14341/20.

З огляду на викладене, судовий збір, сплачений за позовною заявою, що була раніше повернута, не може вважатись його сплатою за повторно поданою позовною заявою.

Відтак, станом на даний час судовий збір позивачкою у визначеному законодавством порядку та розмірі - не сплачений.

Також, суд наголошує, що згідно ч.5 ст. 44 КАСУ, учасник справи зобов`язаний виявляти повагу до суду; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені судом, не приховуючи їх.

Практика Європейського суду з прав людини, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006, є джерелом права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками. У рішенні Європейського суду з прав людини "Чуйкіна проти України" ((CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) 13 січня 2011 року ОСТАТОЧНЕ) вказано, що "стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28- 36, Series A № 18)".

Доступ до правосуддя включає не лише можливість подати заяву до суду, йому відповідає обов`язок суду розглянути справу по суті з винесенням остаточного рішення по справі, яке підлягає обов`язковому виконанню. Виконання в розумний термін також є невід`ємною частиною права на доступ до суду.

На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема, задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

У справі Trukh v. Ukraine ((dec.), no. 50966/99, 14 October 2003) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов`язку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у справі було свавільним чи невиправданим. Відповідно, скарга заявника про відсутність доступу до суду була відхилена як необґрунтована.

В рішенні Конституційного Суду України у справі №1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13 грудня 2011 року (17-рп/2011) зазначено, що "вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі". Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання".

Вирішення судом питання про наявність матеріальних передумов звернення особи до суду на стадії відкриття провадження у справі, не може свідчити про обмеження у доступі до правосуддя.

Окрім того, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно із частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

У своїй заяві від 06.05.2021 позивачка обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду тим, що постановою КМУ та Законом України встановлено необмежений строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів, а також тим, що вона протягом 2019-2020 років зверталась до органів влади за захистом своїх прав, тобто використовувала усі можливі способи захисту свого права перед зверненням до суду.

Однак, з вищенаведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Суд звертає увагу позивачки на те, що дотримання строку звернення до суду, не є формальним ставленням суду до учасників справи. Ігнорування або неправильне застосування строків звернення до суду, призведе до порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права та, відповідно не забезпечення належного відправлення правосуддя.

При цьому, посилання позивачки у заяві про поновлення строку звернення до суду на існування непереборних та об`єктивних перешкод, обмежувальних процесів, спричинених короновірусом є необґрунтованим, оскільки, позивачка не розкриває змісту наявних перешкод та не надає жодних доказів на підтвердження цього.

Суд звертає увагу позивачки на те, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. У разі порушення такого строку та недотримання принципу юридичної визначеності зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що такий строк звернення до суду може бути обмеженим.

Суд зауважує, що вирішення питання про поновлення строку звернення до суду суд здійснює виключно з ініціативи та у межах наведених доводів заінтересованої особи.

В даному випадку позивачка просить суд визнати протиправну відмову Управління соціального захисту населення Броварської райдержадміністрації за 2019 рік, зобов`язати відповідача призначити житлові субсидії за опалювані періоди 2019/2020 рік та 2020/2021 та в розрахунку вартості послуг використання природного газу; зобов`язати відповідача, як координатора державних програм в наданні житлових субсидій, як розпорядника державних коштів повернути надмірно сплачені кошти як різницю суми їх вартості, виходячи з обов`язку плати, з обов`язку реципієнта, однак до суду позивачка звернулась лише у квітні 2021 року та на виконання вимог ухвали суду від 26.04.2021 у клопотанні про поновлення строку звернення до суду не навела обґрунтованих поважних причин пропуску строку звернення до суду та не надала доказів на підтвердження цього.

Також позивачці було запропоновано подати до суду позовну заяву у новій редакції з зазначенням у ній засобів зв`язку сторін, адреси електронної пошти сторін та/або офіційної електронної адреси; письмового підтвердження про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача тим самим позовом та з тих самих підстав; зазначення місцезнаходження оригіналів документів, доданих до позовної заяви.

Однак вимоги ухвали суду від 26.04.2021 в цій частині також виконано не було.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачкою не було належним чином усунуто недоліки позовної заяви, у зв`язку з чим дана позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, - повернути позивачці.

2. Роз`яснити позивачці, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.