Справа № 420/10612/20
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «СМУ7» про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «СМУ7», в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №214328 від 07 вересня 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01 вересня 2020 року позивач отримав повідомлення - запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення б/н, а також Акт №239161 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом та Розрахунок б/н плати за проїзд великовагових та(або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №030909 від 11.07.2020. Після розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та/або порушення Кодексу України про адміністративні правопорушення по актам проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №239161 від 11.07.20 року, 07 вересня 2020 року позивач отримав постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 214328.

Позивач зазначає, що із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що саме довідка про здійснення габаритно-вагового контролю є підтверджуючим документом щодо результатів здійснення габаритно-вагового контролю. Натомість, у акті №239161 про проведення перевірки додержання вимого законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відсутні посилання на результати габаритно-вагового контролю, а саме довідки про здійснення габаритно-вагового контролю. Що в свою чергу не дає змоги встановити, який вантаж був зважений, що саме перевозилось та яким чином, за якою методикою здійснювався габаритно-ваговий контроль.

Крім того, позивач вказує, що згідно акту №239161 про проведення перевірки додержання вимого законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, вбачається, що головним спеціалістом Яворським В.В. та державним інспектором Гринчуком В.В. не встановлено, як, та яким чином перевозився вантаж, хто був перевізником та на яких підстав. Враховуючи той факт, що позивачем 03 січня 2020 року з ТОВ «СМУ7» був укладений договір оренди автотранспортного засобу, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове користування автотранспортний засіб без водія і орендар несе відповідальність згідно чинного законодавства про сплату податків і зборів при експлуатації автотранспортного засобу - автомобіль марки DAF XF95.430 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1 шасі НОМЕР_2 . Термін оренди складає з 03 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року.

Отже, позивач стверджує, що на час проведення перевірки передав у користування іншої особи транспортний засіб, що унеможливлювало здійснення ним перевезення цим автомобілем, що виключає в свою чергу відповідальність за порушення в межах Закону України "Про автомобільний транспорт" як автомобільного перевізника.

Окрім того, позивач зазначає, що відсутні відомостей про те, чи були у Головного спеціаліста Яворського В.В. та державного інспектора Гринчука В.В. повноваження на проведення перевірки, адже позивач не ознайомлювався та не отримував від вищезазначених державних службовців ані направлення на перевірку ані наказу про здійснення перевірки.

Таким чином, враховуючи вищевикладене позивач вважає, що постанова про застосування адміністративного - господарського штрафу № 214328 від 07 вересня 2020 року є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 02.11.2020 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та витребувано від Управління Укратрансбезпеки в Одеській області належним чином завірені копії матеріалів, які стали підставою для прийняття оскаржуваних постанов.

У встановлений в ухвалі від 02.11.2020 року строк відповідач відзив на адміністративний позов та витребувані документи не надав.

Ухвалою суду від 19.01.2021 року витребувано у фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) належним чином засвідчені копії:

- товарно-транспортних накладних, якими було оформлено перевезення вантажу наявні на час проведення 11.07.2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області перевірки транспортних засобів.

- свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, переданих в оренду на підставі договору оренди від 03.01.2020 року та акту приймання-передачі транспортного засобу;

- документів на підтвердження сплати ТОВ «СМУ7» за оренду транспортних засобів на підставі договору оренди транспортних засобів № б/н від 03.01.2020 року;

- журналу реєстрації договорів оренди вантажних автомобілів.

Зупинено провадження по справі №420/10612/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови до отримання витребуваних доказів.

Від позивача 25.02.2021 року засобом електронного зв`язку надійшли до суду пояснення та копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Ухвалою суду від 05.03.2021 року поновлено провадження у справі.

Також, ухвалою суду від 05.03.2021 року:

залучено до участі у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) в якості другого відповідача;

розпочато розгляд справи №420/10612/20 спочатку;

залучено до участі у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови ТОВ «СМУ7» (, адреса: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11, каб. 232Б), в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача;

витребувано у товариства з обмеженою відповідальністю «СМУ7» (код ЄДРПОУ , адреса: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11, каб. 232Б) належним чином засвідчені копії:

- у разі наявності ТТН від 11.07.2020 року;

- документів на підтвердження здійснення ремонту вузлів та агрегатів автомобіля відповідно до умов договору від 03.01.2020 року.

Відповідачі не скористались своїм правом подати відзив на адміністративний позов. Також відповідачі не виконали вимоги ухвал суду від 02.11.2020 року, 19.01.2021 року та 05.03.2021 року та не надали у встановлений в зазначених ухвалах строк витребувані докази.

Копія ухвали суду від 05.03.2021 року направлена на адресу третьої особи товариства з обмеженою відповідальністю «СМУ7», зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, проте повернулась на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Письмових пояснень та витребуваних доказів від ТОВ «СМУ7» до суду не надійшло.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, судом встановлено.

11.07.2020 року працівниками управління Укртрансбезпеки в Одеській області проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля DAF державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом державний номерний знак НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Відповідно до акту № 239161 від 11.07.2020 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом встановлено перевищення навантаження на одиничну вісь 2,59 тон, що дорівнює 11,77% від дозволених 22,00 т.

Згідно акту №239161 від 11.07.2020 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, під час перевірки виявлено порушення: ст. (3) 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме навантаження на строєну вісь склало 24,5 т замість 22,00 т.

Від підписання акту № 239161 від 11.07.2020 року водій транспортного засобу відмовився, про що зазначено в акті.

За результатами розгляду акту №239161 від 11.07.2020 управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області 07.09.2020 року прийнято постанову №214328 про застосування до ФОП ОСОБА_1 на підставі абз. 15 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п.п.1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Підпунктами 15 та 27 п. 5 названого Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю в тому числі, шляхом проведення рейдових перевірок.

Відповідно до п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації. (абз. 2 п.16 Порядку № 1567).

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого, наявність визначених ст. 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. (п. 15 Порядку № 1567).

Отже, проведення габаритно-вагового контролю належить до повноважень управління Укртрансбезпеки під час здійснення рейдової перевірки, а тому посилання позивача на те, що перевірка була проведена відповідачем поза межами його компетенції, є безпідставним та не приймається судом до уваги.

Водночас, оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені п. 20-30 Порядку № 1567.

Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис. (п. 20-22 Порядку № 1567).

Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, оскаржувана постанова № 214328 від 07.09.2020 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в загальній сумі 17000,00 грн. прийнята органом державного контролю за вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

При цьому, підставою прийняття оскаржуваної постанови є матеріали здійснених посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області заходів державного контролю на автомобільному транспорті шляхом проведення 11.07.2020 року габаритно-вагового контролю транспортного засобу DAF державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом державний номерний знак НОМЕР_4 . В ході зважування встановлено перевищення вказаними транспортними засобами нормативних вагових параметрів.

Як встановлено зі змісту акта перевірки від 11.07.2020 року, посадовими особами управління Укртрансбезпеки в Одеській області встановлено порушення позивачем, відповідальність за яке встановлена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Так, відповідно до абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі - габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

Згідно із положеннями ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Як стверджує позивач, акти перевірки не містять характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю.

Суд вважає таке твердження необґрунтованим, оскільки форма акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом затверджено Постановою КМУ №1567 від 08.11.2006 року (додаток №3). При цьому, акт не передбачає внесення таких даних.

Разом з тим, відповідно до п. 18 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою КМУ від 27.06.2007 року №879, за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

При цьому, довідка про здійснення габаритно-вагового контролю це саме той документ на підставі якого встановлюється наявність або відсутність перевищення нормативів. Також в довідці відображається дата та час здійснення габаритно-вагового контролю.

Однак, відповідачами не надано до суду ані самої довідки ані доказів, що, така довідка посадовою особою відповідача за результатом здійснення габаритно-вагового контролю водієві надана або надіслана позивачу разом з актом від 11.07.2020 року, розрахунком та постановою про застосування штрафу.

Таким чином відповідачем жодним чином не підтверджено інформацію зазначену в акті перевірки від 11.07.2020 року №239161 щодо перевищення норм навантаження на строєну вісь, який став підставою для застосування до позивача адміністративно-господарських санкції, передбачених абз. 15 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Також, позивач вказує, що відповідно до договору оренди транспортного засобу від 03.01.2020 року №б/н, укладеного між ТОВ «СМУ7» (орендар) та ФОП ОСОБА_1 (орендодавець), автотранспортний засіб - автомобіль марки DAF XF95.430 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_1 шасі НОМЕР_2 , передано в оренду ТОВ «СМУ7», терміном з 03 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року.

Статтею 1 Закону України Про автомобільний транспорт встановлено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 33 Закону України Про автомобільний транспорт визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Тобто, відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають саме перевізники.

В той же час, доказів реального виконання даного договору оренди транспортного засобу позивачем до суду не надано (акт приймання-передачі, тощо).

Разом з тим, позивачем надані пояснення в яких зазначає, що товарно-транспортних накладних, якими було оформлено перевезення вантажу та які були наявні на час проведення 11.07.2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області перевірки транспортних засобів, у позивача ніколи не було, тому що ТОВ «СМУ7» проводить свою власну господарську діяльність. Документи на підтвердження сплати ТОВ «СМУ7» за оренду транспортних засобів на підставі договору оренди транспортних засобів № б/н від 03.01.2020 року, у позивача відсутні тому що така оплата не проводилась. В пункті 3.2.3. зазначено, що орендар здійснює за свій рахунок ремонт вузлів та агрегатів автомобіля, і такі роботи були проведені орендарем за рахунок орендної плати. Журнал реєстрації договорів оренди вантажних автомобілів не ведеться тому що це єдиний автомобіль який був переданий в оренду.

В свою чергу, відповідачами матеріали перевірки до суду не надані, докази того, що перевізником 11.07.2020 року був саме ФОП ОСОБА_1 також не надано, тобто правомірність прийнятого Управлінням Укртрансбезпеки в Одеській області рішення не доведено належними та допустимими доказами.

В свою чергу, ухвалами суду від 02.11.2020 року, 19.01.2021 року, 05.03.2021 року у відповідача витребувано належним чином завірені копії матеріалів, на підставі яких прийнято оскаржувану постанову.

Проте, станом на день прийняття рішення в даній справі жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого відповідачем рішення до суду не надійшло.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував усіх обставин, що мали значення для прийняття оскаржуваного рішення та не мав достатніх для цього підстав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено) ; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно статті 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні та оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивача викладені в позовній заяві є обґрунтованими, а відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Позивачем за подання даного адміністративного позову сплачено судовий в розмірі 840,80 грн відповідно до квитанцій №96015 від 12.10.2020 року.

На підстав викладеного, з Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки за рахунок його бюджетних асигнувань слід стягнути на користь ФОП ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 12, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «СМУ7» про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №214328 від 07 вересня 2020 року.

Стягнути з Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (адреса: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.15.5 ч.І Перехідних положень КАС України апеляційна скарга подається до або через відповідні суди, а матеріали справи витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 )

Відповідач: Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки (адреса: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4)

Відповідач: Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (адреса: 65014, м. Одеса, вул. Успенська, 4)

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю СМУ7 (, адреса: 65009, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 11, каб. 232Б)

Суддя П.П. Марин