Справа № 480/2125/21
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
13 травня 2021 року справа № 480/2125/21
Суддя Сумського окружного адміністративного суду Бондар С.О., розглянувши у спрощеному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно на день звільнення з військової служби 09.08.2018;
- зобов`язати виготовити довідку про вартість неотриманого речового майна, що належить позивачу та на підставі довідки нарахувати та виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, станом на день звільнення з військової служби 09.08.2018.
Ухвалою суду від 17.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.
Після відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 122, 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою суду від 23.04.2021 позовну заяву було залишено без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.
На виконання вказаної ухвали, позивач подав до суду заяву про визнання причин пропущення строку звернення до суду поважними та його поновлення. В обґрунтування заяви зазначає, що позов був поданий 16.03.2021, оскільки він отримав відповідь на заяву від військової частини про відмову в наданні компенсації на неотримане речове майно 23.09.2020 №3819. Тобто він фактично дізнався про порушення свого права внаслідок відмови відповідачем задовольнити вимоги щодо надання компенсації за неотримане речове майно 23.09.2020, та у нього склалася хибна думка про наявність шестимісячного строку для подання позовної заяви, керуючись нормою ч. 2 ст.122 КАС України. Також враховуючи суттєве обмеження можливостей позивача на звернення до суду у зв`язку із карантинними обмеженнями, просив поновити строк звернення до адміністративного суду.
Дослідивши матеріали позовної заяви та зміст клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначено Кодексом адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Приписами частини першої ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Частиною 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).
В даному ж випадку, предметом даного позову є, зокрема, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не виплати йому компенсації вартості за не отримане речове майно, яке не входить до структури заробітної плати.
Із наведеного слідує, що спірні відносини пов`язані з проходженням публічної служби, зокрема, невиплати позивачу в зв`язку із звільненням його із військової служби компенсації за речове майно, право на яку він здобув під час проходження публічної служби. Отже під час обчислення строку звернення до суду із позовом цієї категорії застосуванню підлягають саме положення КАС України, як норми спеціального процесуального закону.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №815/2681/17, у постанові від 22 січня 2020 року у справі №620/1982/19.
Таким чином, у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.
Як вбачається із матеріалів справи, позивача звільнено зі служби та виключено зі списків особового складу військової частини з 09.08.2018 на підставі наказу №229 від 09.08.2018.
Разом з тим, до суду з даним позовом позивач звернувся лише 03.02.2021 (через понад 2 роки), тобто з пропущенням місячним строком звернення до суду.
При цьому, саме із датою виключення позивача зі списків особового складу військової частини (09.08.2018) слід пов`язувати початок перебігу місячного строку звернення до суду з даним позовом, адже саме цього дня позивачу стало відомо про невиплату йому відповідної компенсації.
Отримання ОСОБА_1 листа відповідача від 23.09.2020 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
Позивачем не зазначено та не надано суду будь-яких інших переконливих фактичних обставин, які б свідчили про дійсні істотні перешкоди чи труднощі для своєчасного звернення позивача до суду за захистом своїх прав в місячний строк з дати його звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу військової частини.
ОСОБА_1 також зазначає, що причиною пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою є карантинні обмеження.
Суд зауважує, що факт встановлення карантину не може слугувати причиною для поновлення процесуального строку звернення до суду.
Крім того, позивач був виключений зі списків особового складу військової частини з 09.08.2018, тобто до початку встановлення карантину на території України.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.
У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі Мушта проти України зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.
Отже, у разі оскарження дій, бездіяльності, рішення суб`єкта владних повноважень зі спливом значного періоду часу, позивачем мають бути наведено переконливі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.
Тобто, тягар доказування, в цьому випадку, покладається саме на позивача.
Оскільки позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду не навів будь-яких обставин і не надав відповідних доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з позовом, суд вважає, що позивачем неусунено у встановлений судом строк недоліків позовної заяви, яку залишено без руху, що є підставою для залишення її без розгляду в силу пункту 7 ч. 1 ст. 240 КАС України.
Частиною 13 ст. 171 КАС України визначено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позивачем у встановлений судом строк не усунуто недоліки позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.
Крім того, за приписами ч. 4 ст. 240 КАС України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.
Керуючись ст.ст. 160, 161, 171, 240, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Суддя С.О. Бондар