Справа № 240/1254/21
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
13 травня 2021 року м. Житомир справа № 240/1254/21
категорія 113070200
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Лавренчук О.В.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправними та скасування постанови і припису,
Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №216633 від 04.01.2021;
- визнати протиправним та скасувати припис Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №0072709 від 04.01.2021.
В обґрунтування позову вказує, що в порушення норм Порядку №1567 позивача, як суб`єкта господарювання, не було вчасно повідомлено про час і місце розгляду справи та 04.01.2021 винесені оскаржувані постанова та припис. Несвоєчасне вручення повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позбавило позивача права взяти участь у його розгляді. Окрім того, із листа-запрошення на розгляд справи Укртрансбезпеки, отриманого 04.01.2021 та доданих до нього документів, а саме: акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №242842 від 04.11.2020 вбачається відсутність підпису водія щодо ознайомлення його з встановленими в ході проведеної перевірки порушеннями. В порушення вимог п.18 Порядку №879 не були вручені водієві, та не надіслані на адресу позивача довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, що є грубим порушенням. Таким чином, складання акту перевірки №242842 від 04.11.2020 відбулось без певності будь-яких підтверджуючих не те доказів, що у свою чергу свідчить про порушення процедури здійснення вагового контролю та складання безпідставного акту поза встановлений Порядком №879 час тау відсутність водія. Окрім того, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що чинним законодавством України не передбачено видача дозволу у разі перевищення максимально допустимих вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу (висівки пшеничні) нормативно. За змістом припису вбачається, що за результатами перевірки проведеної 04 листопада 2020 року встановлені такі порушення: при здійснення внутрішніх перевезень вантажу транспортними засобами марки «RENAULT, р.н. НОМЕР_1 з перевищенням нормативно вагових параметрів перевізником не внесено плату за проїзд та не повідомлено про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки, чим порушено вимоги П.31-І ПКМУ №879 від 27.06.2007. Запропоновано вжити заходів до усунення виявлених порушень у строк до 18.01.2021. нарахування відповідної плати за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу покладається саме на відповідача. Таке нарахування відбувається шляхом виставлення відповідного розрахунку плати за проїзд.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 позовну заяву залишено без руху.
Заява про усунення недоліків позовної заяви надійшла до суду 15.02.2021. До заяви додано заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження з повідомленням сторін.
До суду 22.02.2021 надійшла заява про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 22.02.2021 відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи. Відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зобов`язано відповідача надати до суду копії матеріалів перевірки, на підставі якої було прийнято оскаржувані рішення.
Відзив на позовну заяву надійшов до суду 05.03.2021. Заперечуючи позовні вимоги відповідач вказує, що 04.11.2020 посадовими особами Південного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки на пункті габаритно-вагового контролю в Одеській області на 452+811м км а/д М-05 Київ - Одеса, під час проведення рейдової перевірки на підставі направлення на перевірку N026451 від 30.10.2020, на стаціонарному пункті ГВК проведено габаритно - ваговий контроль транспортного засобу RENAULT PREMIUM, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та причепа ROBUSTE KAISER, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Під час перевірки вказаного ТЗ встановлено факт перенавантаження на одиничну вісь 12,33 т при дозволених 11т, що складає 12,09% перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм, при цьому у водія відсутній дозвіл, який надає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, відповідальність за які передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - перевищення встановлених законодавством габаритно вагових норм від 10% до 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. За результатами зважування транспортного засобу складено акт № 242842 від 04.11.2020 року про проведення перевірки, акт про перевищення вагових параметрів №048661 та проведено розрахунок плати за проїзд у розмірі 568,62 євро. Окрім того, відповідач зазначає, що сипучість вантажу не виключає відповідальності перевізника за виявлені порушення. Зазначає, що повідомлення про розгляд справи було скеровано ФОП ОСОБА_3 , однак на вказане повідомлення надійшла заява та примірник договору позички ТЗ за яким транспортний засіб передано у безоплатне користування ОСОБА_1 .. Після чого повідомлення було скероване позивачу та отримане ним, однак позивач не з`явився, надіславши вже після винесення оскаржуваної постанови листа на електронну пошту про перенесення розгляду справи на інший день. Просить відмовити у задоволенні позову.
До відзиву додано витребувані ухвалою суду від 22.02.2021 документи.
Відповідь на відзив надійшла до суду 16.03.2021.Заперечуючи викладені у відзиві обставини, позивач зазначає, що ОСОБА_3 не надсилав відповідачу жодних договорів, зокрема і позички ТЗ. Щодо зважування ТЗ позивач зазначає, що до проведення ТЗ перебував у русі і пройшов великий проміжок шляху автодороги, а тому результати вимірювання не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з сипучим вантажем. Зазначає, що жодних довідок, зокрема і про результати здійснення габаритно-вагового контролю, водію вручено не було. Вказує, що габаритно-ваговий контроль було здійснено одноособово працівником відповідача, а у довідці і чеку зважування відсутні підписи оператора вагового комплексу та підтверджує недостовірність даних зважування.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Встановлено, що 04.11.2020 старшим державним інспектором ВДК та нагляду на вантажному транспорті Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено Акт №242842 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом в якому зафіксовано проведення перевірки транспортного засобу RENAULT, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , водій ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_4 за ТТН.
Під час перевірки виявлено порушення перевезення вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм без відповідного дозволу, ТТН №3864 від 03.11.2020 (висівки пшеничні, вид пакування - насип) з перевищенням встановлених п. 22.5 ПДР вагових норм на 12,09% одиночної осі. Вага одиночної осі становить 12,33т при дозволених11т, відповідальність за які передбачена ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевищення встановлених законодавством вагових норм від 10% до 20% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.
У графі «Пояснення водія про причини порушень міститься запис: «з актом ознайомлений, від підпису та пояснень відмовився».
Вказані обставини підтверджуються також довідкою №033337 від 04.11.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю.
Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів дорогами загального користування до акту №048661 від 04.11.2020 відповідно до якого, перевищення параметрів від нормативу становить 12,09%, розрахунок оплати за проїзд становить 0,270 євро за 1 кілометр, загальна сума до оплати 568,62 євро. Вказано про те, що перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
У зв`язку із невнесенням перевізником плати за проїзд та не повідомлення про це відповідного територіального органу, Подільським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки винесено Припис №0072709 від 04.11.2020, яким запропоновано вжити заходів до усунення виявлених порушень у строк до 18.01.2021
За результатом розгляду справи про порушення ОСОБА_1 законодавства про автомобільний транспорт, відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №216633 у розмірі 17 000 гривень.
Вважаючи Припис №0072709 від 04.11.2020 та постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №216633 протиправними, а свої права та інтереси порушеними, ОСОБА_1 звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з абзацами 1, 2 частини 7 статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті.
На території України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, у сфері міжнародних автомобільних перевезень здійснює, зокрема, контроль наявності, видачу дозвільних документів на виконання перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично виконується; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; нарахування, у разі виявлення порушень, та вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (ч. 10 ст. 6 ЗУ №2344).
Відповідно до пунктів 1, 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Згідно з підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань:
- здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування;
- здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.
Пунктом 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207 (Порядок №1007/1207) встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.
З огляду на приписи пункту 4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю:
- здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422;
- складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю;
- при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку;
- у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).
Пунктом 3 Порядку №1567 визначено, що органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Матеріалами справи підтверджується транспортний засіб марки RENAULT PREMIUM, реєстраційний номер НОМЕР_2 був зупинений для здійснення габаритно-вагового контролю.
Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 16 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи.
Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації.
Отже, чинним законодавством визначено право здійснення габаритно-вагового контролю однією посадовою особою Укртрансбезпеки, що спростовує твердження позивача, викладене у відповіді на відзив, що одноособові здійснення габаритно-вагового контролю є протиправним.
Суд зазначає, що на виконання визначених чинним законодавством повноважень, відповідачем було складено:
- довідку №033337 від 04.11.2020, в якій зафіксовано навантаження на осі в тонах: 1) 6,48; 2) 12,33; 3) 7,67; 4) 7,64 ; 5) 7,32 та повна маса транспортного засобу - 41,44 тонн;
- акт №048661 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 04.11.2020, в якому зафіксовано осьове навантаження, тон нормативно допустиме: 11/11/8/8/8, фактичне 6,48/12,33/7,67/7,64/7,32; повна маса, тонн: нормативно допустима 44,0т, а фактична маса склала 41,44 тон;
- розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №048661 від 04.11.2020.
Згідно пункту 20 та 21 Порядку №1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами відповідача складено акт №242842 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 04.11.2020 яким встановлено порушення, відповідальність за які передбачена статтею 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт" ч.1 абз.15 - перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10% до 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.
Суд зазначає, що форма акту №242842 від 04.11.2020 відповідає додатку 3 Порядку №1567.
За приписами п. 22 Порядку №1567, у разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.
Судом досліджено копію акту №242842 від 04.11.2020 та встановлено наявність запису наступного змісту: у графі "Пояснення водія про причини порушень" вказано "з актом ознайомлений, від підпису та пояснень відмовився".
Отже, водій, що здійснював перевезення вантажу згідно ТТН№3864 від 03.11.2020, відмовився від підписання акту №242842 від 04.11.2020.
Частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-ХІІ передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Водночас, приписи статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 №2862-IV передбачають, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30) встановлено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Згідно підпункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Приписами п. 4. Правил №30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Однак, під час судового розгляду адміністравтиної справи позивачем не надано документу про внесення плати за проїзд транспортного засобу, вагові параметри якого перевищують нормативні.
Відповідно до приписів абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Матеріалами адміністративної справи підтверджується, що при здійсненні габаритно-вагового контролю транспортного засобу, що здійснював перевезення вантажу згідно ТТН №3864в від 03.11.2020, перевізником якого вказано ФОП ОСОБА_4 , встановлено перевищення вагових параметрів на 12,09%.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що він не може нести відповідальність встановлену абз.15 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ за відсутність у нього під час перевезення подільного вантажу дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України оскільки видача таких дозволів для перевезення подільних вантажів заборонена, з огляду на наступне.
Так, за змістом пункту 3 Порядку №879 транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Отже, законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися. При цьому визначення вантажу як подільного передбачає організацію перевезення такого вантажу з дотриманням встановлених законом вимог щодо допустимого навантаження на вісі.
Згідно пунктів 8.14-8.15 Глави 8 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.2014 (Правила №363), завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.
Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.
Відповідно до пунктів 12.1, 12.5 Глави 12 Правил №363 при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.
Для транспортування вантажу треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
Пунктами 8.20, 8.21 Глави 8 Правил №363 визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.
Виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.
Здійснюючи перевезення сипучого вантажу, перевізником повинно враховуватись, що під час руху по дорозі можливе пересипання вантажу та зміна ваги по осям, попри це перевізник повинен дотримуватись технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження.
Таким чином, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого (подільного) вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись вимог щодо граничних вагових параметрів транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами та нести відповідальність за недотримання таких вимог.
Слід зауважити, що чинним законодавством України не передбачено можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення сипучого вантажу у вантажному відсіку автомобіля.
У даному випадку, висівки пшеничні є подільним вантажем, який перевозився позивачем насипом, без тари та не в контейнері, а результати зважування транспортного засобу чітко засвідчують нерівномірність розподілу завантаження вантажу по транспортному обладнанню.
Вказане узгоджується з висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №814/1460/16.
Суд звертає увагу на те, що переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки дорожнього руху.
Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси до 44 т, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.
Щодо посилання позивача на відсутність затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю, суд зазначає, що чинним законодавством не встановлено альтернативних вимог щодо можливості проведення вимірювання (зважування) без застосування Методики проведення габаритно-вагового контролю поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів, так як на момент виникнення спірних правовідносин, дійсно не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.
Втім, за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач.
Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасуванням з 08.09.2017 пункту 19 Порядку № 879 Постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні» від 30 серпня 2017 року №671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 серпня 2019 року у справі №817/1051/16.
Окрім того, суд зауважує, що процес зважування є максимально автоматизованим, проводиться відповідно до інструкції з експлуатації вагового обладнання, не вимагає спеціальних наукових знань чи наукового підходу.
Відсутність методики, затвердженої Мінекономрозвитку, не є підставою для не внесення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та не звільняє перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 02.08.2018 у справі № 820/1420/17.
Щодо посилань позивача на позицію, висловлену Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду в постанові від 29.01.2020 у справі №814/1460/16, у якій вказано, що «позивачем перевозився подільний вантаж - кукурудза, а чинним законодавством взагалі забороняється перевезення подільних вантажів з перевищенням вагових параметрів автомобільними дорогами (пункт 22.5 Правил дорожнього руху), тому дозвіл на рух такого вантажу не видається, а може лише бути застосована відповідальність у вигляді плати за проїзд, якщо при зважуванні вантажу встановлено порушення вагових параметрів», то суд зазначає наступне. У вказаній постанові Верховного Суду наведене твердження не є правовим висновком, а лише констатацією обставин і висновків, які зробив суд першої інстанції. Разом з тим, Верховним Судом зазначено, що суд як першої, так і апеляційної інстанцій, задовольняючи позов дійшли передчасних висновків в частині оскаржуваних постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу, судові рішення в частині оскаржуваних постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу від 23.06.2016 скасовано, справу направлено в наведеній частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Щодо твердження позивача про невчасного повідомлення його про дату, час та місце справи про порушення.
Згідно пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
У відповідності до пункту 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 29.12.2020 на адресу позивача було направлен лист від 28.12.2020 №101873/21.3/24-20 в якому запропоновано ФОП ОСОБА_1 прийняти участь у розгляді справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, вчинене водієм автомобіля RENAULT р.н. НОМЕР_1 при здійсненні перевезення вантажів. Розгляд справи відбудеться 04.01.2021 у період із 10:00 до 12:00. До листа додано: копію акту №242842 від 04.11.2020, копію розрахунку плати за проїзд від 04.11.2020.
У позовній заяві позивач зазначає, що лист з додатками отримав 04.01.2020 о 15:29, тобто після розгляду справи, а тому на електронну пошту відповідача надіслав лист про перенесення розгляду справи на інший день.
Як встановлено під час розгляду адміністративної справи та підтверджується належними доказами, що лист, надісланий відповідачем не було вручено 31.12.2020 позивачу під час доставки, а вручено 04.01.2021.
Сторонами не заперечується, що розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, вчинене водієм автомобіля RENAULT р.н. НОМЕР_1 при здійсненні перевезення вантажів було здійснено без участі позивача.
Пунктом 27 Порядку №1567 встановлено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (пункт 27 Порядку №1567).
Разом з тим, суд зазначає, що чинним законодавством України не встановлено обов`язку відповідача перевіряти отримання позивачем листа про дату, час та місце розгляду справи, а неявка уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення не є підставою для нерозгляду такої справи.
Отже, неотримання до 10:00 04.01.2021 позивачем листа відповідача від 28.12.2020 №101873/21.3/24-20 та його неявка до відповідача не є підставою для визнання протиправним оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №216633 від 04.01.2021 за наявності підстав для її винесення.
Враховуючи підтвердження факту перевищення допустимої ваги вантажного автомобіля RENAULT PREMIUM, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідач мав повноваження для винесення адміністративно - господарського штрафу за порушення законодавства, відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини першої статті 60 Закону №2344-III.
Крім того, навіть у випадку доведення можливості переміщення вантажу, ця обставина не спростовує встановленого під час зважування перевищення допустимого осьового навантаження. Наведеними вище нормативними актами не передбачається можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля.
Так, згідно чинного законодавства та жодними вітчизняним чи міжнародним нормативним документом не передбачені виключення з Правил дорожнього руху України щодо правильності розміщення та кріплення вантажу при перевезенні подільних (в тому разі сипучих) вантажів.
Переміщення ватажу під час руху не є припустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу. Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.
Враховуючи викладене, суд вважає, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №216633 від 04.01.2021 є правомірною, а підстави для її скасування, - відсутні.
Щодо Припису №0072709 від 04.01.2021, суд зазначає наступне.
Судом досліджено оскаржуваний припис №0072709 від 04.01.2021 та встановлено, що підставою для її винесення є невнесення перевізником плати за проїзд та не повідомлено про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки. Пропонується вжити заходів до усунення виявлених порушень у строк до 18.01.2021.
Відповідно до вимог п. 31-1 Порядком №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.
Судом встановлено, що відповідачем було здійснено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до Акту №048661 від 04.11.2020, в якому визначено плату за проїзд в розмірі 568,62 євро.
До суду не надано доказів сплати позивачем плати за проїзд в розмірі 568,62 євро та / або докази її скасування у встановленому законодавством порядку.
Отже, відповідачем правомірно винесено оскаржуваний припис №0072709 від 04.01.2021, а тому відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук