Справа № 443/274/20
Суддя: Павлів А. І.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №443/274/20
Провадження №2-а/443/17/21
РІШЕННЯ

іменем України

12 травня 2021 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Ніцевич Юрія Володимировича, Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2113704 від 15 лютого 2020 року,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 (позивач) подав до суду позов до інспектора Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Ніцевич Юрія Володимировича, Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції (відповідачі), у якому просить визнати дії інспектора Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Ніцевич Юрія Володимировича щодо складення постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2113704 від 15 лютого 2020 року протиправними, визнати цю постанову протиправною та скасувати її, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Крім цього, просить у порядку статті 249 КАС України постановити окрему ухвалу щодо істотного порушення інспектором Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Ніцевич Ю.В. норм закону.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликався на те, що постановою інспектора УПП у Житомирській області Іванюхою С.В. від 15.02.2020 серії ЕАК №2112606 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП за ті самі дії (перевищення встановлених законом габаритів вантажу, що перевозиться). Постановою інспектора УПП у Житомирській області Оваденка А.П. від 15.02.2020 серії ЕАК №2113205 його вдруге визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП (перевищення встановлених законом габаритів вантажу, що перевозиться). Постановою інспектора УПП у Житомирській області Ніцевичем Ю.В. від 15.02.2020 серії ЕАК №2113704 його втретє визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП за ті самі дії (перевищення встановлених законом габаритів вантажу, що перевозиться). Таким чином, патрульним УПП у Житомирській області Ніцевичем Ю.В. його повторно притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне і те ж правопорушення, що суперечить нормам чинного законодавства.

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Ніцевич Ю.В. правом на подання відзиву не скористався.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції подала відзив на позовну заяву (а.с.34-36), в обґрунтування якого покликаючись на те, що на місці зупинки транспортного засобу позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах щодо надання пояснень, ним висловлювалися доводи по суті вчиненого правопорушення, але працівники поліції не взяли їх до уваги. Розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови відбулося у відповідності до вимог КУпАП. Достатнім доказом правомірності рішення, дій чи бездіяльності відповідача у даній категорії справ є відповідні пояснення поліцейського , який виніс оскаржувану постанову. Такі докази будуть достатніми, допоки не буде надано обґрунтованих належних доказів, які безсумнівно спростують пояснення та свідчення поліцейських. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено уповноваженою особою, в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП. Інспектором патрульної поліції винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП. Доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано. Поліцейський при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Позивач подав відповідь на відзив (а.с.40-45), в обґрунтування якого покликаючись на те, що інспектор УПП Ніцевич Ю.В. не дослідив належним чином усі обставини у справі, не надав для ознайомлення доказів події, не роз`яснив йому права, відмовив у наданні власних письмових пояснень та залученні свідків події, не оцінив належним чином докази. У винесеній постанові відповідач не посилається на жоден доказ у справі. А в самій постанові не зазначено технічний засіб (серійний номер, марки, модель), яким проводилася фіксація правопорушення, не вказано наслідки невиконання стягнення та порядок його оскарження. Пояснення поліцейського, який є зацікавленою особою, не може бути основним та єдиним доказом правопорушення. На наявний у справі відеозапис у постанові посилань немає. Крім цього, неможливо встановити до якої із справ про адміністративне правопорушення такий належить. Також, наданий відповідачем відеозапис є копією, не засвідчений у порядку, передбаченому статтею 99 КАС України та нормами ЗУ «Про електронний цифровий підпис», ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ЗУ «Про електронні довірчі послуги», не підписаний електронним цифровим підписом, тому не може братися до уваги та є недопустимим. Допустимим доказом порушення правил перевезення великогабаритних вантажів є довідка та акт, складені у порядку, визначеному чинним законодавством України. Матеріали відзиву не містять доказів того, що габаритно-ваговий контроль позивача було здійснено у спеціально відведених та належно облаштованих для цього місцях і здійснено на обладнання, яке відповідає вимогам законодавства.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач інспектор Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Ніцевич Ю.В. та представник відповідача Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції у судове засідання повторно не з`явилися, хоч про дату, час і місце його проведення повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заяви та клопотання, подані учасниками справи.

Позивачем подана заява про усунення недоліків позовної заяви (а.с.20-21).

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності його та позивача (а.с.54-55).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 14.09.2020 позовну заяву залишено без руху (а.с.16-17).

Ухвалою від 26.10.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.25-26).

Судом оприлюднено на веб-порталі Судової влади України повідомлення про дату, час та місце судового розгляду адміністративної справи №443/274/20 (а.с.30, 31, 50, 51).

Ухвалою судового засідання від 17.02.2021 відкладено розгляд справи (а.с.46).

Ухвалою судового засідання від 12.05.2021 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.54).

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підстави своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2113704 від 15.02.2020, ОСОБА_1 15.02.2020 о 18 год 50 хв керуючи т/з «Газ», р.н. НОМЕР_1 , перевозив вантаж, який виступав за габарити тз більш як на 1 м та не був позначений відповідно до вимог підпункту 30.3. ПДР, чим порушив п. 22.4. ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 122 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255,00 грн. У графі «До постанови додається» записи відсутні (а.с.9).

Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2113205 та серії ЕАК №2112606 від 15.02.2020, свідчать про те, що 15.02.2020 на ОСОБА_1 двічі було складено постанови про накладення адміністративного стягнення за одне і теж правопорушення порушення вимог пункту 22.4. ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 122 КУпАП (а.с.7, 8).

На наявному в матеріалах справи компакт-диску, який надано представником відповідача Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції, наявні 13 відеофайлів, з яких: 11 відеофайлів датовані 15.02.2020 та зроблені у період часу з 15 год 23 хв по 16 год 06 хв, а 2 відеофайли датовані 15.02.2020 та зроблені у вечірню пору доби у період часу з 18 год 30 хв по 18 год 36 хв (а.с.37).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини носять публічно-правовий характер та виникли між сторонами у зв`язку з незгодою позивача з рішенням суб`єкта владних повноважень щодо порушення позивачем Правил дорожнього руху та накладення, у зв`язку з цим, на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) та Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Так, частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП адміністративним правопорушенням є порушення правил перевезення вантажів.

Згідно з вимогами пункту 22.4. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, вантаж, що виступає за габарити транспортного засобу спереду або ззаду більш як на 1 м, а за шириною перевищує 0,4 м від зовнішнього краю переднього або заднього габаритного ліхтаря, повинен бути позначений відповідно до вимог підпункту «з» пункту 30.3 цих Правил.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина 2 статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до пункту 1 та підпункту 3 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджені постановою КМУ від 27.06.2007р. №879, цей Порядок визначає механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування. Великовагові та великогабаритні транспортні засоби транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відтак, вказаний Порядок не поширюється на перевезення вантажу з параметрами, передбаченими пунктом 22.4. ПДР, а тому покликання позивача на порушення працівником поліції такого Порядку є безпідставним.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Крім цього, суд враховує роз`яснення, викладені у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно з якими зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що уповноваженою особою (поліцейським) 15.02.2020 ухвалено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2113704 стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 255,00 грн.

Надаючи оцінку аргументам сторін суд зазначає таке.

Так, відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 КАС України).

Приписами статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, які розглядаються органами Національної поліції (зокрема справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративне правопорушення, зокрема, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Цей висновок повністю узгоджується з правовим висновком, зробленим Верховним Судом 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17.

Суд звертає увагу на те, що позивачем визначено двоє відповідачів інспектор Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Ніцевича Ю.В. та Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції.

З огляду на приписи статей 2, 4 КАС України та статті 222 КУпАП, а також на правовий висновок Верховним Судом від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17, суд доходить переконання, що інспектор Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Ніцевич Ю.В. є неналежним відповідачем у цій справі, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову до цього відповідача.

Суд зауважує, що відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Цією конституційною нормою встановлено заборону саме «подвійного», а не «повторного» притягнення до відповідальності. Застосування зазначеного конституційного положення не залежить від того, за яким рішенням особу було притягнуто до відповідальності раніше.

З огляду на викладене, суд вважає аргументи ОСОБА_1 щодо порушення патрульним УПП Ніцевичем Ю.В. положень статті 61 Конституції України через повторне притягнення його до юридичної відповідальності одного виду за одне і теж правопорушення помилковими, оскільки на ОСОБА_1 уповноваженими особами (поліцейськими) було тричі накладено стягнення у виді штрафу за вчинення трьох тотожних адміністративних правопорушень, кожний з яких є самостійним та закінченим адміністративним правопорушенням.

Суд зазначає, що складена стосовно ОСОБА_1 оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення, сама по собі, не є достатнім доказом його вини у вчинені адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Наданий представником відповідача Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції компакт-диску з відеофайлами на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, на переконання суду, не може вважатися належним доказом у справі у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії ЕАК №2113704 від 15 лютого 2020 року не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.

Такий висновок повністю узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, зробленими 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17 та 19 лютого 2020 року у справі №524/1284/17.

Крім цього, згадані відеофайли підпадають під визначення електронного доказу, відтак повинні бути засвідчені електронним цифровим підписом, однак уповноваженою особою цього не зроблено, що є порушенням вимог статті 99 КАС України.

Також, суд звертає увагу на зміст відеофайлів на наданому представником відповідача компакт-диску. Так, 11 відеофайлів не стосуються події, яка зазначена у оскаржуваній постанові, оскільки по даті та часу не відповідають їй. Інші два відеофайли, хоч по даті та часу підпадають під зазначену у оскаржуваній постанові подію, однак не містять жодних фактичних даних, які її стосуються. На цих двох відеофайлах зафіксовано спілкування поліцейських з позивачем, при чому жодних вимірів уповноваженою особою вантажу, який перевозився позивачем, не здійснюється.

Таким чином, у своїй сукупності, суд вважає зазначений компакт-диск з відеофайлами неналежним доказом.

Інших належних та допустимих доказів, які б узгоджувалися з оскаржуваною постановою та підтверджували викладені у ній обставини, суду не надано, хоча відповідно до вимог частини 2 статті 77 КАС України тягар (обов`язок) доказування правомірності зазначеної постанови покладено саме на відповідача (Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції).

Суд зазначає, що за відсутності належних, допустимих та, у своїй сукупності, достатніх доказів вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення обставини, викладені у постанові про накладення адміністративного стягнення, породжують обґрунтовані сумніви у їх достовірності та набувають форми припущень, на яких не може ґрунтуватися процесуальне рішення (постанова).

Таким чином відповідачем Управлінням патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП та не спростовано позицію позивача, а судом не отримано доказів, які б свідчили про правомірність винесення оскаржуваного рішення.

Способи судового захисту порушених прав, свобод або законних інтересів осіб у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Так, відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначений перелік судових рішень, які може приймати суд першої інстанції у цій категорії справ, є вичерпний.

Беручи до уваги викладене суд доходить переконання, що позов в частині скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача слід задовольнити повністю.

Водночас, позовні вимоги про визнання протиправними дії працівника поліції і протиправною оскаржувану постанову, зважаючи на приписи частини 3 статті 286 КАС України, задоволенню не підлягають, оскільки суд не наділений правом на їх вирішення у цьому провадженні.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд не знаходить обґрунтованих підстав для постановлення окремої ухвали в порядку статті 249 КАС України, оскільки не вбачає у діях інспектора Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Ніцевича Ю.В. порушення закону.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Беручи до уваги вимоги частини 1 статті 139 КАС України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати (сплачена сума судового збору) підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

На підставі статті 19 Конституції України, статей 222, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення та керуючись статтями 6, 9, 19, 77, 78, 90, 243-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: Львівська область, Жидачівський район, с. Дем`янка Лісна, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Житомир, вул. Покровська,96) про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2113704 від 15 лютого 2020 року задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК №2113704 від 15 лютого 2020 року щодо накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 255,00 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 1 статті 122 КУпАП.

У решті позовних вимог до Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Відмовити повністю у позові ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Ніцевича Юрія Володимировича про визнання протиправними дій інспектора та постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАК №2113704 від 15 лютого 2020 року, скасування цієї постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення 12 травня 2021 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів