Справа № 340/3099/20
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2021-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 березня 2021 року м. Дніпросправа № 340/3099/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 р. (суддя Пасічник Ю.П.) в адміністративній справі № 340/3099/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області при розгляді її заяви про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах та виплату недоплаченої суми пенсії, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести перерахунок пенсії на пільгових умовах відповідно до поданих заяв до уповноваженого органу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначала, що при призначенні пенсії відповідач не врахував частину її трудового стажу за період з 01.09.1984 по 01.08.1986 (період навчання), додатковий стаж періоду роботи з 19.02.2018 по 21.02.2020 (24 місяці страхового стажу, необхідних для повторного звернення для призначення пенсії за віком на пільгових умовах); не здійснив підвищення розміру пенсії на 0,5% за кожен повний місяць за 30 календарних місяців із нарахуванням за кожен рік понаднормового стажу.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та призначенні пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком №2 відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за період роботи з 01.08.1986 по 06.03.2020, зарахувавши стаж роботи у подвійному розмірі, та проведення відповідних виплат у підвищенні розмірі пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 29 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, як особі, яка виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, застосувавши відсоток 0,5 % за 7 календарних місяців; зобов`язав ГУ ПФУ у Кіровоградській області здійснити перерахунок та підвищити розмір пенсії ОСОБА_1 на 0,5 % за 7 календарних місяців з липня 2019 р. по січень 2020 р.; зобов`язав ГУ ПФУ у Кіровоградській області перерахувати та призначити пенсію ОСОБА_1 на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком №2, відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за весь період роботи з 01.08.1986 по 06.03.2020, зарахувавши стаж роботи у подвійному розмірі та провести відповідні виплати. У задоволенні решти позовних вимог судом відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем.

Посилаючись на порушення норм матеріального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Скаржник вказує на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що з 21.02.2020 позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, тому пенсія не може бути призначена повторно. Обчислення розміру пенсії було проведено із страхового стажу 51 рік 5 місяців 12 днів. Період роботи з 01.08.1986 по 01.01.1998 та з 24.04.1989 по 31.12.2003 в КНП «Староосотському дитячому обласному протитуберкульозному санаторію КОР" зараховано до страхового стажу у подвійному розмірі. Позивачу нараховується та виплачується доплата за 21 рік понаднормового стажу. Страховий стаж з 01.01.2004 відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховується в одинарному розмірі. 11.03.2020 позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за період 2018-2019 роки. За результатом розгляду звернення позивачу відмовлено у перерахунку пенсії та надані вичерпні пояснення. На думку скаржника, позивач не набула права на підвищення пенсії на підставі частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з тим, вона не досягла пенсійного віку, та з 19.02.2018 їй вже була призначена пенсія по інвалідності.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до положень статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 21.03.2018 призначено пенсію по інвалідності (а.с.40,44). Після призначення пенсії ОСОБА_1 продовжувала працювати у КНП Староосотський дитячий обласний протитуберкульозний санаторій КОР, що підтверджується довідкою від 06.03.2020р. №124 (а.с.20). 21.02.2020 ОСОБА_1 подала заяву про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с.70). Відповідно до протоколу від 20.03.2020 позивача переведено на пенсію за віком на пільгових умовах (робота за Списком №2) та обраховано страховий стаж роботи, який склав 51 рік 5 місяців 12 днів, з них робота за Списком №2 - 49 років 7 місяців 10 днів (а.с.21, 22). Згідно розрахунку до страхового стажу включено (а.с.66 звор.): 01.09.1984 02.07.1986 навчання вищих/середніх НЗ; 01.08.1986 01.01.1988 робота за Списком №2; 02.01.1988 23.04.1989 - робота за Списком №2; 24.04.1989 31.12.1991 - робота за Списком №2; 01.01.1992 31.12.2003 - робота за Списком №2; 01.01.2004 28.02.2018 - робота за Списком №2; 01.03.2018 31.01.2020 - робота за Списком №2. Для розрахунку розміру пенсії за віком відповідачем враховано середній заробіток за 2016, 2017 роки (а.с.69 звор.).

Не погодившись із обрахунком стажу та періоду роботи для розрахунку середнього заробітку, позивач звернулася до суду.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач продовжувала працювати після досягнення віку, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, з липня 2019 р. по січень 2020 р., тому вона набула право на підвищення пенсії на 0,5 % - за кожний повний місяць страхового стажу, тобто за 7 календарних місяців. Період роботи позивача з 01.08.1986 по 06.03.2020 підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі, оскільки норми статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення на час виникнення спірних правовідносин та розгляду і вирішення справи по суті є чинними.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення допущено порушення норм процесуального права, які полягають у наступному.

Частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За вимогами статті 160 цього ж Кодексу позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування у позовній заяві, зазначаючи у ній, серед іншого, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (пункт 4 частини 5 статті 160), докази, що підтверджують обставини справи (пункт 5 частини 5 статті 160).

Статтею 47 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Як вказувалось вище, в адміністративному позові ОСОБА_1 пред`явила наступні позовні вимоги: 1) визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області при розгляді її заяви про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах та виплатити недоплачену суму пенсії; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести перерахунок пенсії на пільгових умовах відповідно до поданих заяв до уповноваженого органу.

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції залишив поза увагою ту обставину, що позовні вимоги, які сформульовані позивачем в адміністративному позові, не відповідають вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки є занадто абстрактними, без точного визначення дій, що оскаржуються позивачем, без посилання на дати заяв, які подавались позивачем. При цьому, мотивувальна частина адміністративного позову містить опис обставини подачі позивачем 11.03.2020 до Головного управління Пенсійного фонду України однієї заяви про перерахунок пенсії за період 2018-2020 роки, за результатами розгляду якої відповідачем 20.03.2020 прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії за віком.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції був зобов`язаний залишити позовну заяву без руху, запропонувавши позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом викладення в її резолютивній частині дати вчинення відповідачем дій та їх характер, які позивач оскаржує або конкретного рішення із зазначенням його номера, дати прийняття та змісту, а також чітко визначити спосіб захисту порушеного права, який позивач вважає необхідним та ефективним.

Як свідчать наявні у справі матеріали, ухвалою від 08 вересня 2020 р. суд першої інстанції відкрив спрощене позовне провадження за тими позовними вимогами, які було викладено в адміністративному позові від05 серпня 2020 р., призначивши розгляд справи у судовому засіданні на 06 жовтня 2020 р.

Враховуючи положення статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач мала реалізувати своє процесуальне право на подачу заяви про зміну підстави або предмета позову не пізніше 01 жовтня 2020 р. Такої заяви матеріали справи не містять.

Відтак, суд першої інстанції був зобов`язаний здійснювати розгляд адміністративної справи на підставі поданого адміністративного позову та в межах пред`явлених позовних вимог, як це передбачено частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

У судовому засіданні, яке відбулось 06 жовтня 2020 р. представник позивача (Тупало Н.М.) підтримав позовні вимоги у повному обсязі, однак судом була оголошена перерва до 20 жовтня 2020 р. для надання представником позивача додаткових доказів (а.с.90).

У судовому засіданні, яке відбулось 02 листопада 2020 р. була оголошена перерва до 06 листопада 2020 р. для уточнення позовних вимог представником позивача та надання додаткових доказів (а.с.106).

Матеріали справи містять письмові пояснення за підписом представника позивача Тупало Н.М. від 06 листопада 2020 р., в яких викладено інші позовні вимоги та інші підстави для їх пред`явлення (а.с.111). Жодних додаткових доказів представником позивача суду з 20 жовтня 2020 р. не надано.

Суд першої інстанції прийняв зазначені пояснення та здійснив розгляд позовних вимог, які в них були викладені, а саме: 1) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області перерахувати та призначити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком №2 відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за весь період роботи (з урахуванням навчання) з 01.08.1986 по 06.03.2020, зарахувавши стаж роботи у подвійному розмірі, та провести відповідні виплати; 2) для обрахунку пенсії врахувати період 24 календарні місяці з дня звернення за її призначенням роботи з 19.02.2018 по 21.02.2020; 3) підвищити розмір пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 29 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, як особі, яка виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, застосувавши відсоток 0,75 % - за кожен повний місяць страхового стажу.

Суд першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення фактично вийшов за межі позовних вимог, оскільки визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та призначенні пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку за Списком №2 відповідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення за період роботи з 01.08.1986 по 06.03.2020, зарахувавши стаж роботи у подвійному розмірі, та проведення відповідних виплат у підвищенні розмірі пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 29 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, як особі, яка виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, застосувавши відсоток 0,5 % за 7 календарних місяців. При цьому, мотивувальна частина судового рішення не містить жодного обґрунтування необхідності вчинення такої процесуальної дії, як це передбачено частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів звертає увагу, що предметом позову є конкретні вимоги позивача, підставою позову те, чим він обґрунтовує свої вимоги, а змістом позовної вимоги є спосіб захисту свого права, обраного позивачем. Змінюючи одночасно предмет і підставу, позивач фактично пред`являє новий позов, який повинен розглядатись в іншому провадженні.

За приписами частини 7 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання будь-якої заяви, визначеної частиною першою або третьою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у судовому рішенні.

Матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу письмових пояснень представника позивача Тупало Н.М., які прийняті судом до розгляду в якості «уточнень» до позовної заяви і розглянуті по суті в цей же день 06 листопада 2020 р. За відсутності таких доказів суд першої інстанції не мав процесуального права приймати їх до розгляду.

Зазначені обставини свідчать про порушення прав відповідача, який не був обізнаний зі змінами позовних вимог та їх обґрунтуванням. Відповідачем надавався відзив на позовну заяву без врахування будь-яких додаткових «пояснень» або «уточнень».

Слід зазначити, що ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді діяла через уповноваженого представника ОСОБА_2 , який мав реалізовувати процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки у спосіб, визначений Кодексом адміністративного судочинства України. Суд першої інстанції, у свою чергу, зобов`язаний був надати сторонам роз`яснення порядку та способу реалізації зазначених процесуальних прав, дотримуючись принципу рівності сторін, встановленого частиною першою статті 44 цього ж Кодексу.

За наведених вище обставин колегія суддів дійшла висновку про невідповідність оскарженого рішення суду першої інстанції критерію законності, складовою якого є дотримання норм процесуального права.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 цього ж Кодексу за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині.

Зважаючи на відсутність процесуальних підстав для прийняття письмових пояснень за підписом представника позивача Тупало Н.М. в якості заяви про зміну предмету або підстав позову, колегія суддів розглядає ті позовні вимоги, які заявлені в адміністративному позові (а.с.3-5).

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 пред`явлено наступні позовні вимоги: 1) визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області при розгляді її заяви про перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах та виплатити недоплачену суму пенсії; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести перерахунок пенсії на пільгових умовах відповідно до поданих заяв до уповноваженого органу.

В обґрунтування пред`явленого позову зазначено, що 11.03.2020 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про перерахунок пенсії за період 2018-2019 роки.

В матеріалах справи наявна ксерокопія цієї заяви, відповідно до якої ОСОБА_1 просила розібратися в причині порушень, які, на її думку, були допущені при нарахуванні їй пільгової пенсії за віком (а.с.8). Такими порушеннями ОСОБА_1 вважає:

- неврахування частини трудового стажу з 01.09.1984 по 01.08.1986 (період здобуття спеціальної освіти);

- неврахування до додаткового стажу період роботи з 19.02.2018 по 21.02.2020 (24 місяці страхового стажу, необхідних для повторного звернення для призначення пенсії за віком на пільгових умовах);

- непроведення підвищення розміру пенсії на 0,5 % за кожен повний місяць за 30 календарних місяців з нарахуванням за кожен рік над нормованого стажу;

Також, ОСОБА_1 просила «розглянути нарахування, які були проведені в 2018 році по інвалідності».

Таким чином, підставою звернення 11.03.2020 ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області стала її незгода із розрахунком пенсії за віком на пільгових умовах та пенсії по інвалідності.

За даними Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області, з 21.02.2020 на підставі поданої заяви ОСОБА_1 переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (а.с.36).

Натомість, у позовній заяві ОСОБА_1 зазначає про те, що на її заяву від 11.03.2020 відповідачем протиправно відмовлено у перерахунку пенсії рішенням, оформленим 20.03.2020 протоколом/розпорядженням щодо призначення/перерахунку пенсії (версія 1.6.52.1 від 20.03.2020).

В матеріалах справи наявна ксерокопія вказаного протоколу/рішення, в якому вказаний вид перерахунку - «Уточнення показників середньої ЗП по НГ (міс.) (масовий); підстава перерахунку «Рішення 27) (а.с.21).

Суд першої інстанції встановив, що позивача переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до протоколу від 20.03.2020.

Однак, в матеріалах справи наявний витяг із ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсій, в якому зафіксовано, що перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком щодо ОСОБА_1 здійснено 21.02.2020 (а.с.65 звор. бік).

За результатами аналізу наведених доказів колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 від 11.03.2020 про надання роз`яснень не є заявою про перерахунок пенсії, а «протокол/розпорядження щодо призначення/перерахунку пенсії» (версія 1.6.52.1 від 20.03.2020) є реалізацією рішення 27, пов`язаного із масовим перерахунком пенсій.

Встановлені судом першої інстанції обставина дати переведення позивача з одного виду пенсії на інший та підстава вчинення таких дій (відповідне рішення) не відповідають наявним у справі письмовим доказам, наданим відповідачем разом із відзивом на позовну заяву.

Матеріали справи містять відповіді Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області на численні звернення ОСОБА_1 (за вих. № 359/03-08 від 01.07.2020, вих. № 763-678/Б-03/8-1100/20 від 13.04.2020, вих. № 918-1055/Б-03/8-1100/20 від 30.04.2020), однак, абстрактне формулювання в прохальній частині адміністративного позову позовних вимог без зазначення конкретного рішення відповідача, з яким позивач не згодна (розрахунок пенсії по інвалідності, призначеної 19.02.2018, розрахунок пенсії за віком на пільгових умовах, проведений 21.02.2020, чи перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах від 20.03.2020, чи відповіді на її звернення) не дозволяє суду визначити конкретний предмет спору.

Слід також зазначити, що в матеріалах справи наявна ксерокопія лише одного звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області заяви про надання роз`яснень від 11.03.2020. Про характер інших її звернень, на які були надані зазначені вище відповіді, в адміністративному позові не вказано, їх копії до матеріалів справи позивачем до додані, судом першої інстанції не витребувані.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 має право оскаржити в судовому порядку рішення, дії, бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області при нарахуванні їй пенсії по інвалідності, пенсії за віком на пільгових умовах та перерахунку цих пенсій. Для цього нею має бути подано адміністративний позов, який відповідає вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, із зазначенням конкретних обставин її звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (дати, змісту заяв), прийнятих рішень за результатами розгляду відповідних заяв (в залежності від змісту звернення), зазначивши дату, номер рішення/рішень, які можуть бути оформлені у вигляді листа-відповіді. В залежності від характеру позовної вимоги, позивач зазначає спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Як зазначалось вище, письмові пояснення, що були надані до суду 06 листопада 2020 р. представником позивача, жодним чином не можуть розглядатись як заява про зміну підстави або предмета позову, враховуючи порушення терміну для подачі такої заяви та неповідомлення відповідача.

Незважаючи на характер спору, який виник у зв`язку із захистом соціальних прав, колегія суддів вважає неприпустимим легітимізувати очевидні порушення судом першої інстанції норм процесуального права за наявності у процесуальному законі чітких наслідків недотримання позивачем приписів статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України у вигляді повернення такої заяви.

За результатами розгляду позовних вимог, які були викладені в адміністративному позові, колегія судді дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення за наведеного у цій постанові мотивування.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2020 р. в адміністративній справі № 340/3099/20 скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 31 березня 2021 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова підписана складом суду 31 березня 2021 р.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук