Справа № 160/11763/20
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бондар М.В.
при секретарі судового засідання Серпіковій А.Ю.
представника позивача Хотинець Ю.М.
представника відповідача Рябко Н.В.
третіх осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2
представника третьої особи Нікітенко Є.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Павлоградської міської ради, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Павлоградської міської ради (далі - Павлоградська міськрада, відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Павлоградської міської ради щодо відмови ОСОБА_3 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га між садибами по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ;
- зобов`язати Павлоградську міську раду надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1000 га між садибами по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , відповідно до заяви (клопотання), зареєстрованої Павлоградською міською радою від 28.08.2018р. за вхідним № Р-3076;
- зобов`язати Павлоградську міську раду скасувати рішення Павлоградської міської ради від 10.03.2020р. № 2062-63/VІІ про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки між садибами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позову зазначено, що позивач звернувся до Павлоградської міської ради із заявою та доданим графічним планом про передачу у власність земельної ділянки між садибами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . 05.10.2018 року позивач отримав відповідь, що запитувана земельна ділянка входить до складу садиби АДРЕСА_3 . За змістом така відповідь є фактичною відмовою в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення запитуваної земельної ділянки. Із листа виконкому Павлоградської міської ради від 26.08.2020р. вих. №1202-н позивачу стало відомо про засідання узгоджувальної комісії з питань розгляду земельних спорів та отримано копію витягу рішення сесії Павлоградської міської ради від 18.08.2020 року № 2261-71/VII та Акт № 8 від 16.07.2020р. засідання узгоджувальної комісії з питань земельних спорів. Із отриманих документів позивач дізнався, що рішенням Павлоградської міської ради від 10.03.2020р. №2062-63/VІІ, ОСОБА_1 , який проживає по АДРЕСА_4 , надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки між садибами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , тобто на ту ж саму земельну ділянку, щодо відведення якої звертався позивач. Таким чином, із отриманого листа від 26.08.2020 року від виконкому Павлоградської міської ради позивачу стало відомо про порушення права з боку відповідача про відмову у наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та передачі у власність земельної ділянки між садибами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Отже, на думку позивача, відповідач протиправно відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.
Ухвалою суду від 29.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України та залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 ( далі- ОСОБА_1 ).
22.10.2020 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов, у якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що листом виконавчий комітет Павлоградської міської ради від 05.10.2018 за вих.№р-3076-зв надав позивачеві відповідь, що земельна ділянка входить до складу присадибної ділянки садиби АДРЕСА_3 , яка відображена на схематичному плані земельної ділянки житлового будинку АДРЕСА_3 в технічному паспорті, виготовленому 02.02.2017 року КП Павлоградське МБТІ і може бути виділена лише за умови відмови землекористувача гр. ОСОБА_4 від права її користування. Більш детальним аналізом документів було встановлено, що вищевказана земельна ділянка входить до садиби АДРЕСА_5 . Отже, на момент звернення позивача, вищезазначена земельна ділянка перебувала у користуванні гр. ОСОБА_4 . Відповідно до рішення виконкому Павлоградської міської ради №212 від 12.09.2000 року «Про надання земельних ділянок громадянам у приватну власність та тимчасове користування», земельна ділянка площею 0,2722 га за адресою: АДРЕСА_6 та АДРЕСА_2 ), про яку саме і зазначено у доданій до позовної заяви копії відповіді Відділу у м. Павлограді міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № 432/121-20 від 14.09.2020, була передана гр. ОСОБА_2 у тимчасове користування. Площа земельної ділянки - 0,2722 га - також була відображена у технічному паспорті КП «Павлоградське МЕТІ», як закріплена територія за домоволодінням.
На підставі ухвали від 22.12.2020 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 13.01.2021 року та за клопотанням представника позивача залучив до участі у справі третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ у місті Павлограді міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області.
В підготовчому засіданні 13.01.2021 року замінено третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ у місті Павлограді міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області) та оголошено перерву до 04.02.2021 року.
21.01.2021 року до канцелярії суду від представника ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення. В обгрунтування своєї позиції ОСОБА_1 зазначив, що на момент звернення до відповідача позивачем зазначена земельна ділянка не була вільною. Рішенням сесії Павлоградської міської ради №212-ХХІІІ від 12.09.2000 року "Про надання земельних ділянок громадянам у приватну власність та тимчасове користування" ОСОБА_2 було передано у тимчасове користування зазначену спірну земельну ділянку. Таким чином, за ОСОБА_2 зберігається право на земельну ділянку, яку він отримав у тимчасове користування на підставі рішення сесії Павлоградської міської ради. Відповідно до Закону України "Про землеустрій землеустрій в Україні здійснюється не тільки на підставі рішення органу місцевої влади, а і на підставі договорів, укладених між особами та розробниками землевпорядної організації. Діючим законодавством не передбачено обов`язок Павлоградської міської ради надавати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та статтею 118 ЗК України передбачено альтернативний варіант вирішення зазначеної проблеми, а саме право у місячний строк з дня закінчення місячного строку замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу.
04.02.2021 року в підготовчому засіданні задоволено клопотання представника ОСОБА_1 та залучено до участі у справі третю особу на стороні відповідача, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 ( далі- ОСОБА_2 ), продовжено підготовче провадження на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 18.02.2021 року.
Ухвалою суду від 11.02.2021 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.
17.02.2021 року на адресу суду засобами електронного зв`язку від представника ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області надійшли пояснення. В обгрунтування своєї позиції третя особа зазначила, що 04.11.2020 року ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області був складений Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки в АДРЕСА_2 між садибами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_7 від 04.11.2020 року за №1269-ДК /1193/АП/09/01/-20, де було встановлено, що зазначена земельна ділянка використовується ОСОБА_2 без укладання договору на право користування цією земельною ділянкою, без оплати земельного податку та не за цільовим призначенням, встановлено порушення ч.1 ст.96 Земельного кодексу України.
17.02.2021 року представник позивача надала відповідь на пояснення третьої особи та відзив відповідача, в якій зазначила, що ОСОБА_2 та його представник не надали суду доказів про укладання договору оренди, або будь-якої іншої угоди, які були зареєстровані у міській раді за приписами Земельного кодексу України в редакції від 13.03.1992 року в період з 12.09.2000 по 25.10.2001 року та які б засвідчили право тимчасового користування землею згідно рішення Павлоградської міської ради від 12.09.2020 року №212. Отже, таке рішення не було виконано на момент введення в дію чинного ЗК України. Земельна ділянка, яка використовується третіми особами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є самовільно зайнятою, використовується без сплати земельного податку та будь-яких інших платежів. Спірна земельна ділянка станом на 28.08.2018 року сформована не була, відомості щодо неї до Державного земельного кадастру внесені не були. На момент звернення позивача з заявою від 28.08.2018 року запитувана земельна ділянка була вільною.
18.02.2021 року до канцелярії суду від ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення. В обгрунтування своєї позиції зазначив, що спірна ділянка рішенням сесії Павлоградської міської ради № 212-XXIII від 12.09.2000 року було передано у тимчасове користування ОСОБА_2 та на теперішній час знаходиться у нього в користуванні.
18.02.2021 року оголошено перерву у підготовчому провадженні до 04.03.2021 року.
04.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 26.03.2021 року.
26.03.2021 року у судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити; представник відповідача, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та його представник проти позову заперечували та просили відмовити у його задоволенні. Представник ГУ Держгкокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду справи по суті за його відсутності.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в частині, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 28.08.2018 року ОСОБА_3 звернувся до Павлоградської міської ради з заявою та доданим графічним планом про передачу у власність земельної ділянки між садибами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_7 площею 0,1000 га.
Листом від 05.10.2018 за вих.№р-3076-зв виконавчий комітет Павлоградської міської ради надав позивачеві відповідь, що земельна ділянка входить до складу присадибної ділянки садиби АДРЕСА_3 , яка відображена на схематичному плані земельної ділянки житлового будинку АДРЕСА_3 в технічному паспорті, виготовленому 02.02.2017 році КП Павлоградське МБТІ і може бути виділена лише за умови відмови землекористувача гр. ОСОБА_4 від права її користування.
Рішенням сесії Павлоградської міської ради від 10.03.2020р. № 2062-63/VII «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, вид цільового призначення земель (КВЦПЗ) - 02.01. на АДРЕСА_1 ) площею 0,1000 га.

11.09.2020 року вих.2104/0/2-20 на адвокатський запит щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_2 між садибами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_7 виконавчий комітет Павлоградської міської ради повідомив, що станом на 28.08.2018 року спірна земельна ділянка сформована не була, відомості щодо цієї ділянки до Державного земельного кадастру не надавались.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у не наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою позивачу та надання такого дозволу ОСОБА_1 , позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, вказаним у заявах по суті спору, суд виходить з наступного.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю врегульовані Земельним кодексом України (далі ЗК України).

Згідно зі статтею 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (пункт «б», частина 1 статті 81 ЗК України).

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань стосовно передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно із частиною шостою статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

На підставі частини десятої статті 118 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Як встановлено матеріалами справи, позивач, звернувся до відповідача із заявою від 28.08.2018 року про передачу у власність земельної ділянки між садибами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_7 площею 0,1000 га.

Листом від 05.10.2018 за вих.№р-3076-зв виконавчий комітет Павлоградської міської ради надав позивачеві відповідь, що земельна ділянка входить до складу присадибної ділянки садиби АДРЕСА_3 , яка відображена на схематичному плані земельної ділянки житлового будинку АДРЕСА_3 в технічному паспорті, виготовленому 02.02.2017 році КП Павлоградське МБТІ і може бути виділена лише за умови відмови землекористувача гр. ОСОБА_4 від права її користування.

Під час судового розгляду справи не знайшли документального підтвердження доводи щодо належності спірної земельної ділянки до житлового будинку АДРЕСА_3 та її перебування у користуванні гр. ОСОБА_4 .

Таким чином, відмова у задоволенні заяви позивача з мотивів перебування спірної земельної ділянки в користуванні іншої особи є протиправною.

Також, суд зазначає, що пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Відповідно до пункту «б» частини 1 статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно з частиною 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

Судом встановлено, що відповідач з метою вирішення клопотання (заяви) позивача від 28.08.2018 року не приймав у встановлений законодавством строк та у передбаченій законом формі рішення про надання чи відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, суд приходить до висновку, що неприйняття жодного з рішень, визначених Земельним кодексом України, за клопотанням позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, є протиправним.

За наведених обставин, суд визнає протиправною бездіяльністю Павлоградської міської ради щодо нерозгляду заяви ОСОБА_3 від 28.08.2018 року за вхідним № Р-3076 у встановленому законодавством порядку.

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з тих рішень, які передбачені чинним законодавством, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Павлоградської міської ради прийняти відповідне рішення, тобто рішення про надання або рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, за встановлених обставин порушення прав позивача з боку відповідача, наявними є підстави для виходу за межі позовних вимог відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України для повного захисту порушеного права шляхом зобов`язання Палоградську міську раду розглянути вказане клопотання позивача і прийняти відповідне рішення.

Крім того, суд зазначає, що за наслідком судового розгляду справи не знайшли підтвердження доводи представника позивача щодо протиправності рішення Павлоградської міської ради від 10.03.2020р. № 2062-63/VII «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок», яким надано дозвіл ОСОБА_1 , внаслідок чого у суду відсутні підстави для його скасування.

Представником третьої особи було заявлено клопотання про залишення позову без розгляду через зловживання позивачем процесуальними правами шляхом подання завідомо безпідставного позову.

Проте, за наслідком розгляду справи судом встановлено наявність порушеного права позивача, за захистом якого ОСОБА_3 і звернувся до суду, внаслідок чого клопотання представника третьої особи є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Згідно частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 840,80 грн., що документально підтверджується квитанцією №38123 від 24.09.2020 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок Павлоградської міської ради пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 420,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_8 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) до Павлоградської міської ради (адреса: 51400, Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Соборна, буд.95; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 33892721), третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (адреса: 49006, м. Дніпро, вул. Філософська, 39-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 39835428), треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_9 ), ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_9 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльністю Павлоградської міської ради щодо нерозгляду заяви ОСОБА_3 від 28.08.2018 року за вхідним № Р-3076 у встановленому законодавством порядку.

Зобов`язати Павлоградську міську раду розглянути заяву ОСОБА_3 від 28.08.2018 року за вхідним № Р-3076 та прийняти рішення в порядку, встановленому чинним законодавством України.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_3 за рахунок Павлоградської міської ради судові витрати у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар