Справа № 826/7792/17
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7792/17 Суддя (судді) першої інстанції: Мамедова Ю.Т.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Земляної Г.В.

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал банк" Савельєва Анна Миколаївна, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал банк" Савельєва Анна Миколаївна (далі по тексту - відповідач, УОФГВФО), третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - третя особа, ФГВФО), в якому просив:

зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал банк" Савельєву Анну Миколаївну внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів та включити ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Радикал банк".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року закрито провадження у справі за даним позовом, оскільки його не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Роз`яснено позивачу, що розгляд такої справи віднесено до компетенції суду господарської юрисдикції.

При цьому суд виходив з того, що спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки у правовідносинах зі складання реєстру акцептованих вимог кредиторів та організації заходів з їх задоволення Фонд виступає як від імені банку, що ліквідується, так і діє при вирішенні певних питань як орган, уповноважений на ліквідацію банку, однак при цьому жодних владних повноважень щодо заявника, який захищає свої майнові права, не вчиняє.

Вважаючи ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року протиправною, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для продовження розгляду

Скаргу обґрунтовано тим, що позовна вимога позивача стосується саме формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та затвердження такого реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Жодних інших вимог позивач не заявляв.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Судом встановлено, що 27 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Радикал банк» та ОСОБА_1 був укладений Договір банківського вкладу № 49-13484, згідно якого Банк прийняв від позивача на вкладний (депозитний) рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у національній валюті у розмірі 200 000 00 грн. (двісті тисяч гривень 00 копійок) строком на 375 днів по 09 березня 2015 року включно з наступним зобов`язанням Банку виплачувати Вкладнику суму вкладу та проценти в порядку, визначеному Договором.

Позивач здійснив поповнення Рахунку власними коштами на суму 200 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією № 15630. Внесення коштів та зарахування їх на рахунок також підтверджується Випискою по особовим рахункам ПАТ «Радикал банк» за 09 липня 2015 року, відповідно до якої на Рахунок зараховано грошові кошти загальною сумою 200 000, 00 грн.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 09 липня 2015 року №452/БТ «Про віднесення ПАТ «Радикал банк» до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09 липня 2015 року № 130 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Радикал банк», згідно з яким у ПАТ «Радикал банк» запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці з 10 липня 2015 року до 09 жовтня 2015 року.

08 жовтня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 184 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Радикал банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», відповідно до якого строк здійснення тимчасової адміністрації продовжено на один місяць по 09 листопада 2015 року (включно).

13 листопада 2015 року розпочато виплати коштів вкладникам ПАТ «Радикал банк». З 13 листопада 2015 року по 24 грудня 2015 року включно вкладники могли звертатись до установ банку-агенту Фонду ПАТ «БАНК ДНІПРО».

При зверненні позивача як вкладника до ПАТ «Радикал банк» йому було повідомлено, що інформація про його банківський вклад не була внесена до Реєстру на виплати гарантованої суми відшкодування за вкладами.

Позивачем було отримано поштою від відповідача повідомлення № 472/16 від 18 лютого 2016 року від Савельєвої А.М. «Про закриття депозитного рахунку 11 березня 2015 року та виплату депозитних коштів» в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позиція відповідача полягає в тому, що позивачу були видані 11 березня 2015 року грошові кошти за депозитним договором № 49-13484 в установі банку, у зв`язку з чим депозитний договір № 49-13484 було закрито.

З метою спростування зазначеної інформації, слід зазначити наступне.

30 грудня 2015 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Радикал банк» Савельєвої Анни Миколаївни із заявою, якою просив надати підтверджуючи касові документи за підписом позивача про виплату по депозитам згідно договорів № 49-13484 від 27 лютого 2015 року та № 49-13584 від 11 березня 2015 року у зв`язку з тим, що відповідних сум виплат не отримував.

Вважаючи, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб безпідставно не включила позивача до переліку вкладників ПАТ «Радикал банк» для виплати гарантованої суми відшкодування відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та не надала Фонду інформацію про позивача як вкладника ПАТ «Радикал банк», він звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1 статті 2 КАС України (тут і далі у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При цьому приписи ч. 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України закріплювали, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з`ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб`єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

З наведеного випливає, що законодавець, вказуючи про можливість оскарження в адміністративному порядку будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження, не зазначив чітких критеріїв віднесення певного спору до публічно-правового чи, відповідно, приватноправового.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до п. 17 ч. 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Згідно ч. 2 статті 27 Закону в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Приписи ч. 1 статті 54 Закону визначають, що рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що уповноважена особа діє від імені Фонду у межах повноважень, передбачених Законом, вчиняє дії щодо збереження активів банку, зокрема, шляхом прийняття обов`язкових для виконання рішень особами, яких таке рішення стосується та може бути оскаржено в судовому порядку. Наведене безумовно свідчить про наявність відносин влади-підпорядкування між сторонами договору та уповноваженою особою. Крім іншого, зміст положень Закону свідчить, що термін «рішення» у статті 54 Закону вживається у широкому розумінні та означає будь-яке рішення, зокрема, уповноваженої особи Фонду, прийняте на виконання останньою функцій, передбачених Законом, та оформлене будь-яким актом. Отже таке рішення уповноваженої особи, прийняте нею на виконання повноважень у відповідності до Закону, підлягає оскарженню до адміністративного суду.

Крім того, як вже зазначалося раніше, Уповноважена особа діє від імені суб`єкта владних повноважень - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та у межах повноважень, передбачених Законом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 статті 3 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відтак, Уповноважена особа, будучи посадовою особою суб`єкта владних повноважень, а не посадовою особою ПАТ "Радикал Банк", здійснює владні управлінські функції на основі законодавства по відношенню до позивача, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про помилковість твердження суду першої інстанції щодо неможливості розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, Уповноважена особа є суб`єктом владних повноважень, яка у правовідносинах щодо захисту прав і законних інтересів вкладників банків та забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків реалізує владні управлінські функції шляхом, зокрема, формування переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.

Помилковим є посилання суду першої інстанції на статтю 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якої протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано повноваження щодо складання реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду.

Так, позивач не є кредитором банку, а є фізичною особою вкладником, що звернулась до Уповноваженої особи з вимогою виплатити кошти за депозитним рахунком в межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Дійсно, в прохальній частині позову зазначено про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал банк" внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів та включення ОСОБА_1 до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Радикал банк". Однак, таке визначення застосовано позивачем помилково, оскільки з обставин справи вбачається, що в позові йдеться саме про відшкодування коштів за вкладами у межах гарантованої Фондом суми.

Отже, спір, який стосується саме формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та затвердження такого реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Оскільки вимога позивача стосується саме формування переліку вкладників, які мають право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та затвердження такого реєстру вкладників для здійснення гарантованих виплат відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то її розгляд належить до юрисдикції адміністративних судів.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про передчасність твердження Окружного адміністративного суду м. Києва про підсудність даного спору місцевому господарському (цивільного) суду.

За таких обставин, даний спір щодо включення особи до реєстру вкладників, який є підставою для відшкодування гарантованої суми вкладу Фондом, є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження в адміністративній справі було допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, направивши справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до статті 320 КАС України - підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема, є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 11 травня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев