Справа № 140/2308/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2308/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області, пенсійний орган) про визнання протиправними дії щодо відмови в призначенні пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов`язати відповідача зарахувати до страхового та пільгового стажу період роботи з серпня 2016 року по вересень 2016 року на ДП «Шахта №1 «Нововолинська» та з жовтня 2018 року по листопад 2020 року на ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля»; зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 24 грудня 2021 року (з дати звернення).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію по інвалідності, призначену у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач в січні 2021 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідно до Списку №1, однак відповідач листом від 22 лютого 2021 року №1335-1053/К-02/8- 0300/21 повідомив, що у призначенні вищевказаної пенсії було відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу не менше 15 років.

Вказує, що згідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 він майже 16 років працював на посаді гірника підземного ІІІ розряду з повним робочим днем під землею та його пільговий стаж за Списком №1 становить 15 років 06 місяців 05 днів, однак відповідача, зарахував до його пільгового стажу 11 років 1 місяць 16 днів.

Уважає відмову пенсійного органу у зарахуванні до страхового та пільгового стажу позивача періоду роботи з серпня 2016 року по вересень 2018 року на ДП «Шахта №1 «Нововолинська» та з жовтня 2018 року по листопад 2020 року на ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» з підстав несплати роботодавцем єдиний соціальний внесок безпідставною та незаконною, з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву від 24 березня 2021 року №0300-0802-8/14000 відповідач позовних вимог не визнав. Повідомив, що ОСОБА_1 з 24 грудня 2020 року призначено пенсію по інвалідності, відповідно статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при призначенні пенсії страховий стаж позивача становив 46 років 08 місяці 13 днів (в кратному обчисленні), в тому числі до страхового стажу зараховано 10 років додатково за роботу по Списку №1.

Позивач 08 лютого 2021 року звернувся до відповідача із заявою про обчислення пенсії із застосуванням статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», за результатами розгляду якої відповідач повідомив, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на підземних роботах (15 років), на нього не поширюється дія статті 8 вказаного Закону.

Вказує, що оскільки з наявних у справі письмових доказів вбачається, що з 30 серпня 2016 року по 28 вересня 2018 року за період роботи у Державному підприємстві «Шахта №1 «Нововолинська» та з 01 жовтня 2020 року по 16 листопада 2020 року за період роботи у Відокремленому підрозділі «Шахта «Бужанська» Державного підприємства «Волиньвугілля» за даними персоніфікованого обліку відсутня інформація про сплату внесків, тобто страхові внески не сплачені, а тому зазначений період не може бути зарахований до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 .

З наведених підстав просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 27-29).

Інших заяв по суті справи, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до суду не надходило.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (арк. спр. 21).

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, частини п`ятої статті 262 КАС України дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, з урахуванням строків, визначених статтею 258 КАС України.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 15 березня 2004 року прийнятий тимчасово учнем гірника підземного на ДП «Волиньвугілля» «Шахта №1 «Нововолинська» та направлений на курси по підготовці гірників підземних, 28 травня 2004 року - переведений гірником підземним 3 розряду, 09 вересня 2015 року був звільнений на підставі частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України (за власним бажанням) у зв`язку із невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору. В подальшому 30 серпня 2016 року був прийнятий на роботу підземним гірником з ремонту гірничих виробів з повним робочим днем під землею на ДП «Волиньвугілля» «Шахта №1 «Нововолинська», 28 вересня 2018 року був звільнений з роботи за пунктом 1 статті 40 КЗпП України (скорочення чисельності); 01 жовтня 2018 року прийнятий на роботу гірником з ремонту гірничих виробів ІV розряду на ВП «Шахта «Бужанська» та 16 листопада 2020 року був звільнений на підставі частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю (за власним бажанням) у зв`язку із невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору (арк. спр. 16-17).

Позивач 22 січня 2021 року звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії по інвалідності (арк. спр. 31-32).

Згідно рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 01 грудня 2021 року №71 ОСОБА_1 з 24 грудня 2020 року призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При призначенні пенсії його страховий стаж становив 46 років 08 місяців 13 днів, в тому числі до страхового стажу зараховано 11 років 2 місяці 15 днів додаткового стажу за роботу по Списку №1 (арк. спр. 33-34).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 08 лютого 2021 року, в якій зазначив, що його пільговий стаж становить понад 15 років, у зв`язку із чим просив призначити пільгову пенсію відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (арк. спр. 40), однак ГУ ПФУ у Волинській області листом від 22 лютого 2021 року №1335-1053/К-02/8-0300/21 повідомив, що до страхового стажу не враховано період роботи на ДП «Шахта №1 «Нововолинська» з серпня 2016 року по вересень 2018 року та на ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» з жовтня 2018 року по листопад 2020 року у зв`язку із відсутністю відомостей щодо факту сплати страхових внесків до ПФУ роботодавцем та у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового шахтарського стажу роботи - 15 років, на ОСОБА_1 не поширюються норми Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (арк. спр. 9).

ОСОБА_1 , уважаючи протиправною відмову пенсійного органу у зарахуванні до його страхового та пільгового стажу вказаного періоду роботи, а також щодо непризначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 24 грудня 2020 року звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадянам гарантоване право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спірні відносини врегульовані Законом України від 09 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) та Законом України від 02 вересня 2008 року №345-VI "Про підвищення престижності шахтарської праці" (далі - Закон №345-VI).

Закон №1058-IV, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону №345-VI його дія поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

За приписами статті 8 Закону №345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Такі ж самі умови для виплати у зазначеному розмірі пенсії працівникам, зайнятим повний робочий день під землею, встановлені абзацом третім частини першої статті 28 Закону №1058-IV.

Отже, з наведеного слідує, що необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в розмірі, передбаченому статті 8 Закону №345-VI, є зайнятість на підземних роботах за Списком №1 повний робочий день не менш як 15 років (для чоловіків).

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення").

Згідно з пунктами 2, 3, 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80% робочого часу, встановленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Пунктом 20 Порядку №637 обумовлено, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Як установлено судом ОСОБА_1 з 24 грудня 2020 року отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону №1058. При призначенні пенсії його страховий стаж становив 46 років 08 місяців 13 днів, в тому числі до страхового стажу зараховано 11 років 2 місяці 15 днів додаткового стажу за роботу по Списку №1. Наявність вказаного стажу підтверджується відповідачем.

Поряд з цим, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач працював на посадах гірника підземного, гірника з ремонту гірничих виробів на ВП «Шахті №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та ВП «Шахта «Бужанська» понад 15 років.

Суд зазначає, що виконувана ОСОБА_1 робота у спірний період на ДП «Шахта №1 «Нововолинська» та ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» передбачена Списком №1, що затверджений постановами Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 (розділ І розділ 1 підрозділ 1а, поз. 1.1а) та від 24 червня 2016 року №461 (розділ І розділ 1 підрозділ 1), що підтверджується довідками про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 11 січня 2021 року №7 та від 11 січня 2021 року №06 (арк. спр. 10-11, 38).

Наказами по ВП «Шахта «Бужанська» від 26 січня 2015 року №24 та від 24 січня 2020 року №25 за результатами атестації робочих місць затверджено перелік робочих місць, професій і посад, працівників, котрим призначене пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1, зокрема, гірник з ремонту гірничих виробів (арк. спр. 39).

Отже, наведені докази підтверджують стаж позивача на підземних роботах за Списком №1 та з урахуванням безспірного стажу 11 років 2 місяці 15 днів пільговий стаж становить більше 15 років, тобто, умова для перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону №345-VI виконується.

Як убачається із листа ГУ ПФУ у Волинській області від 22 лютого 2021 року №1335-1053/К-02/8-0300/21 до страхового стажу позивача не враховано період роботи на ДП «Шахта №1 «Нововолинська» з серпня 2016 року по вересень 2018 року та на ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» з жовтня 2018 року по листопад 2020 року у зв`язку із відсутністю відомостей щодо факту сплати страхових внесків до ПФУ роботодавцем.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування (частина перша статті 21 Закону №1058-IV).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (абзац десятий частини третьої статті 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

За приписами статті 1 Закону №1058-IV застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону №1058-IV).

Частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою, дванадцятою статті 20 Закону №1058-IV встановлено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

На переконання суду, відсутність за даними системи індивідуальних відомостей про застраховану особу про сплату страхових внесків за вказані періоди не може бути підставою для не зарахування таких до страхового стажу під час визначення пільгового стажу для призначення пенсії позивачу.

Порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Суд зазначає, що фактично внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Таким чином позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача такого періоду роботи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 березня 2020 року по справі №535/1031/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі №414/736/17, від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17, від 27 березня 2018 року у справі №208/6680/16-а..

Згідно з індивідуальними відомостями з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про застраховану особу (довідка за формою ОК-5) В період роботи з серпня 2016 року по вересень 2018 року на ДП «Шахта №1 «Нововолинська» та з жовтня 2018 року по листопад 2020 року на ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» ОСОБА_1 була нарахована та виплачена заробітна плата, однак інформація щодо сплати страхових внесків за вказаний період відсутня (арк. спр. 12-15).

Обставини виплати позивачу заробітної плати у період роботи з серпня 2016 року по вересень 2018 року на ДП «Шахта №1 «Нововолинська» підтверджується також довідкою про нараховану заробітну плату та фактичну сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхання від 23 березня 2021 року №166 (арк. спр. 43) та у період з жовтня 2018 року по листопад 2020 року - довідкою ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» від 25 березня 2021 року №374/7.2.4/01-19 (арк. спр. 45).

При цьому слід зазначити, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за спірний період, не може бути підставою для позбавлення пенсіонера права на пенсію у відповідному розмірі з урахуванням періоду його трудової діяльності, оскільки застрахована особа не відповідає за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків.

Суд наголошує, що механізм державного соціального страхування передбачає державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх конституційних прав, а тому позивач не може бути позбавлений права на отримання соціальних гарантій через те, що орган, відповідальний за повноту та своєчасність сплати страхових внесків, своєчасно не вжив дієвих заходів, що призвело до порушення гарантованого державою права на отримання позивачем належної пенсії із солідарної системи з урахуванням страхового стажу. Застраховані особи самостійно, без сприяння державних органів, позбавлені можливості безпосередньо і оперативно впливати на повноту і своєчасність сплати роботодавцями страхових внесків.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Таким чином, висновки відповідача про не поширення на ОСОБА_1 норм Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» із відсутністю необхідного пільгового шахтарського стажу роботи - 15 років, є безпідставними, а незарахування до його пільгового стажу періоду роботи з серпня 2016 року по вересень 2018 року на ДП «Шахта №1 «Нововолинська» та з жовтня 2018 року по листопад 2020 року на ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» з підстав відсутності відомостей про сплату роботодавцем страхових внесків не узгоджуються з наведеними вище нормами чинного законодавства та порушує державні гарантії на пенсійне забезпечення позивача.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, відповідач не довів правомірність оскаржуваних в даній адміністративній справі дій щодо незарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з серпня 2016 року по вересень 2018 року на ДП «Шахта №1 «Нововолинська» та з жовтня 2018 року по листопад 2020 року на ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» при призначенні пенсії по інвалідності.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій щодо відмови в призначенні пенсії відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 24 грудня 2020 року (з дати звернення), то такі вимоги підлягає до часткового задоволення, враховуючи наступне.

Як встановлено судом ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та з 24 грудня 2020 року отримує пенсію по інвалідності, відповідно до Закону №1058.

Статтею 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено такий вид трудової пенсії як за вислугу років.

За приписами частини першої статті 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Отже, величина пенсійних виплат для осіб з інвалідністю 1, 2 і 3 груп визначається в процентному співвідношенні пенсії за віком.

Згідно з частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону №1058-IV визначено порядок перерахунку призначеної пенсії.

З аналізу вищенаведеного випливає, що пенсії в Україні, при настанні певних юридичних фактів (вік, стаж, пільги тощо), призначаються лише в одноразовому порядку.

У разі виникнення необхідності у зміні певних складових пенсії або зміни її виду в цілому, законодавством передбачено лише два механізми - переведення з одного виду пенсії на інший (частина третя статті 45 Закону №1058-IV) та перерахунок пенсії (частини четверта статті 45 Закону №1058-IV).

Суд звертає увагу, що наведені у позовній заяві твердження позивача про те, що в січні 2021 року він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідно до Списку №1 не підтверджуються письмовими доказами, оскільки в матеріалах справи міститься лише заява позивача від 22 січня 2021 року про призначення пенсії по інвалідності (арк. спр. 31), за результатами розгляду якої саме такий вид пенсії йому і виплачується з 24 грудня 2020 року, а тому відсутні правові підстави зобов`язувати відповідача призначити та виплачувати позивачу з 24 грудня 2020 року інший вид пенсії, а саме: пенсію за віком.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначений Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Згідно з пунктом 1.5. Порядку №22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Пунктом 1.7. Порядку №22-1 передбачено, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Згідно пункту 2.8 Порядку №22-1 подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до пункту 4.1. Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Тобто, в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття перепризначення, повторного призначення або будь-якого іншого призначення пенсії, окрім поняття «призначення пенсії», яким є первинне та єдине її призначення, а всі подальші зміни та доповнення відбуваються виключно шляхом перерахунку або переведення.

Позивачем не доведено та в матеріалах пенсійної справи відсутні докази звернення ОСОБА_2 до пенсійного органу із заявою про переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, як і докази відмови у призначені і виплаті йому пенсії за віком.

Не може таким доказом слугувати і заява позивача від 08 лютого 2021 року, в якій він просив призначити пільгову пенсію відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а не про переведення на інший вид пенсії - пенсію за віком.

Відтак, права позивача належать захисту саме шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок призначеної пенсії по інвалідності, а не призначення пенсії за віком.

При вирішенні даного спору суд також виходить з того, що позивач отримує пенсію по інвалідності з 24 грудня 2020 року та оскільки судом встановлено, що позивач відпрацював на підземних роботах не менш як 15 років та він має право на отримання пенсії по інвалідності за нормами статті 8 Закону №345-VI, а тому пенсійний орган слід зобов`язати зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 24 грудня 2020 року.

З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що для належного та ефективного способу захисту порушеного права позивача позовні вимоги належить задовольнити шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового та пільгового стажу періоду роботи на ДП «Шахта №1 «Нововолинська» з серпня 2016 року по вересень 2018 року та на ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» з жовтня 2018 року по листопад 2020 року та зобов`язати пенсійний орган здійснити позивачу перерахунок та виплату призначеної пенсії відповідно до статті 8 Закону №345-VI (з урахуванням виплачених сум) з 24 грудня 2020 року (з дня її призначення), зарахувавши до страхового та пільгового стажу позивача вказаний період роботи. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із того, що часткове задоволення позовних вимог зумовлене обрання судом ефективного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів позивача протиправними діями/рішення відповідача.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок), який сплачений відповідно до квитанції від 01 березня 2021 року №0.0..1 (арк. спр. 5) та зарахований до спеціального фонду Державного бюджету, що підтверджується відповідною випискою (арк. спр. 21).

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового та пільгового стажу періоду роботи з серпня 2016 року по вересень 2018 року на ДП «Шахта №1 «Нововолинська» та з жовтня 2018 року по листопад 2020 року на ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з серпня 2016 року по вересень 2018 року на ДП «Шахта №1 «Нововолинська» та з жовтня 2018 року по листопад 2020 року на ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» та здійснити перерахунок і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум), з урахуванням вказаного пільгового страхового стажу, відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з 24 грудня 2020 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 11 травня 2021 року.