Справа № 420/3069/21
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3069/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Бутенко А.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не зарахування ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 24.11.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника додатків, - НОМЕР_2 ) до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса з 30.12.1985 р. по 07.09.1986 р., з 18.10.1986 р. по 08.01.1987 р„ з 23.01.1987 р. по 06.04.1988 р., з 06.05.1988 р. по 23.12.1991 р., з 05.06.2003 по 18.01.2004 р. та з 09.03.2004 р. по 12.06.2005 р. та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області № 48 від 09.09.2020 року «Про відмову у призначенні пенсії»;

- Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 24.11.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса в Державному підприємстві «Ренійський морський торговельний порт» з 30.12.1985 р. по 07.09.1986 р., з 18.10.1986 р. по 08.01.1987 р., з 23.01.1987 р. по 06.04.1988 р., з 06.05.1987 р. по 23.12.1991 р„ з 05.06.2003 по 18.01.2004 р. та з 09.03.2004 р. по 12.06.2005 р., та призначити з 24.06.2020 року пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до підпункту 1 пункту 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач 24.06.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач) із заявою про призначення пенсії за віком, проте, рішенням №48 від 09.09.2020 року (ділі - спірне рішення) відповідач відмовив у призначенні пенсії за віком.

Позивач вважає, що ефективним способом захисту прав є саме зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком та зарахувати до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса з 30.12.1985 р. по 07.09.1986 р., з 18.10.1986 р. по 08.01.1987 р„ з 23.01.1987 р. по 06.04.1988 р., з 06.05.1988 р. по 23.12.1991 р., з 05.06.2003 по 18.01.2004 р. та з 09.03.2004 р. по 12.06.2005 р.

16.04.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому вважає, що Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів Позивача, а діяло лише на підставі норм діючого законодавства України та не мало законних підстав для призначення Позивачу пенсії за віком згідно Закону № 1058, а тому позовна вимога щодо визнання протиправним та скасуванню Рішення №48 від 09.09.2020, є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Щодо зобов`язання Головне управління призначити пенсію за віком, тобто з 24.06.2020 та зарахувати до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса з 30.12.1985 р. по 07.09.1986 р., з 18.10.1986 р. по 08.01.1987 р„ з 23.01.1987 р. по 06.04.1988 р., з 06.05.1988 р. по 23.12.1991 р., з 05.06.2003 по 18.01.2004 р. та з 09.03.2004 р. по 12.06.2005 р., Головне управління вважає вимогу безпідставною, оскільки в результаті опрацювання всіх наданих Позивачем документів для призначення пенсії за віком на пільгових умовах встановлено, що страховий стаж Позивача склав 37 років 07 місяців а пільговий стаж склав лише 06 років 07 місяців. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи Позивача з 30.12.1985 року по 07.09.1986 року, з 18.10.1986 року по 08.01.1987 року, з 23X1.1987 року по 06.04.1988 року, з 06.05.1988 року по 23.12.1991 року, з 05.06.2003 року по 18.01 2004 року, з 09.03.2004 року по 12.06.2005 року на посаді моториста - матроса, оскільки посада моториста - матроса не передбачена Списком № 2 та робота моториста - матроса вважається роботою на сумісних посадах, а також посада моториста не підтвердилась первинними документами, то і зарахувати зазначені періоди роботи Позивача до пільгового стажу є безпідставним.

Крім того, Відповідач зазначає, що однієї з обов`язкових умов призначення пільгової пенсії, згідно п. б ст.13 Про пенсійне забезпечення, є атестація робочого місця, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке підлягала у наявності результатів атестації відповідного робочого місця т умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу, або з додатком такого витягу;

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин: не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Таким чином, Головне управління діяло в порядку, в межах і спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Заяви чи клопотання від сторін.

19.04.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

21.04.2021 від представника відповідача надійшли заперечення на позов.

Інших заяв чи клопотань від сторін до суду не надходило.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 15.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи, призначено перше судове засідання на 05.04.2021 року.

У зв`язку із знаходженням судді на лікарняному, судове засідання було перенесено зх 05.04.2021 року на 19.04.2021 року,

В зв`язку з неявкою сторін у судове засідання на 19.04.2021 року, враховуючи положення ст.205 КАС України, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Інші процесуальні дії судом не вчинялись.

Обставини справи.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління із заявою 24.06.2020 року, щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі по тексту - Закон № 1058).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 48 від 09.09.2020 р. у призначенні пенсії було відмовлено, до пільгового стажу не зараховано періоди роботи на посаді моториста, матроса: з 30.12.1985 р. по 07.09.1986 р., з 18.10.1986 р. по 08.01.1987 р„ з 23.01.1987 р. по 06.04.1988 р., з 06.05.1988 р. по 23.12.1991 р., з 05.06.2003 по 18.01.2004 р. та з 09.03.2004 р. по 12.06.2005 р., вважаючи, що вказана робота моториста-матроса вважається роботою несумісних посадах (а.с. 44).

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 48 від 09.09.2020 р. протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Джерела права й акти їх застосування.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України Про пенсійне забезпечення №1788-XII та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV (в редакції на час звернення позивача із заявою, тобто від 01.01.2017 року).

Відповідно до п.б ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (461-2016-п), затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Частиною 1 та частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 64 Закону №1058-IV, виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Аналогічні положення містяться також в пункті "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеним нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом третім Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено Порядком № 637.

Згідно з п.п.1, 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01 серпня 1992 року (далі - Порядок №442), на підприємствах незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому проводиться атестація; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до п.4.5 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18 листопада 2005 року, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Відповідно до положень Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше, як один раз на п`ять років.

Для підтвердження результатів атестації робочого місця видається наказ по підприємству про результати атестації робочих місць. Витяги з наказу заносяться до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно із зазначеними нормами права, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до абз.2 п.4 Порядку №442, проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992 року, відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Висновки суду.

Оцінюючи оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 2 КАС України та доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із оскарженого Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 48 від 09.09.2020 р., у призначенні пенсії було відмовлено, оскільки пільговий стаж складає 06 років 07 місяців. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи на посаді моториста, матроса: з 30.12.1985 р. по 07.09.1986 р., з 18.10.1986 р. по 08.01.1987 р„ з 23.01.1987 р. по 06.04.1988 р., з 06.05.1988 р. по 23.12.1991 р., з 05.06.2003 по 18.01.2004 р. та з 09.03.2004 р. по 12.06.2005 р., вважаючи, що вказана робота моториста-матроса вважається роботою несумісних посадах (а.с. 44).

Суд не погоджується із Рішенням Відповідача № 48 від 09.09.2020 р., з огляду на наступне.

З метою забезпечення соціального захисту працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах Кабінетом Міністрів України 18.11.2005 року прийнято Наказ №383 Про затвердження Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383).

Відповідно до п.1 вказаного Порядку №383 згідно з пунктом другим Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (1058-15) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників (36-2003-п) (далі - Список №1) та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників (далі - Список №2), затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Пунктом 3 Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 .

Суд звертає увагу, що період, який позивач просить зарахувати до пільгового стажу, на посаді моториста, матроса: з 30.12.1985 р. по 07.09.1986 р., з 18.10.1986 р. по 08.01.1987 р„ з 23.01.1987 р. по 06.04.1988 р., з 06.05.1988 р. по 23.12.1991 р., з 05.06.2003 по 18.01.2004 р. та з 09.03.2004 р. по 12.06.2005 р..

Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_3 , позивач працював:

З 19.07.1982 р. по 04.11.1982 р. - електромонтер з ремонту обладнання в Одеській теплоелетроцентралі.

З 29.11.1982 р. по 25.12.1984 р. - служба в лавах РА.

З 05.02.1985 р. по 12.05.1985 р. - зарахований учнем мотриста-матроса суден портофлоту в Ренійському морському торговельному порту.

З 12.05.1985 р. по 13.05.1985 р. - присвоєно кваліфікацію матроса ІІ-го класу.

З 13.05.1985 р. по 25.11.1985 р.- переведений матросом ІІ-го класу.

З 25.11.1985 р. по 26.11.1985 р. - присвоєно кваліфікацію матроса 1-го класу.

З 26.11.1985 р. по 29.12.1985 р. по 30.12.1985 р.- присвоєно кваліфікацію моториста ІІ-го класу суден портофлоту.

З 30.11.1985 р. по 04.05.1987 р. - переведений мотористом другого класу- матросом першого класу теплоходу «Єреван».

З 04.05.1987 р. по 05.05.1987 р. - присвоєно кваліфікацію моториста першого класу суден портофлоту.

З 05.05.1987 р. по 24.12.1991 р. - переведений мотористом першого класу- матросом першого класу теплоходу «Єреван».

З 24.12.1991 Р. по 25.06.2001 р. - переведений змінним механіком на теплоході «Єреван».

З 25.06.2001 р. по 05.06.2003 р. - переведений змінним механіком на теплоході «Єреван» портового флоту.

З 05.06.2003 р. по 13.06.2005 р. - переведений мотористом - матросом 2 класу на теплоході «Москва».

З 13.06.2005 р. по 27.07.2005 р. - переведений виконуючим обов`язки механіка наставника портофлоту.

З 27.07.2005 р. по 15.08.2005 р. - переведений мотористом І класу - матросом теплоходу «Московський-1».

З 15.08.2005 р. по 01.02.2006 р.- переведений виконуючим обов`язки механіка наставника портофлоту.

З 01.02.2006 р. - переведений змінним механіком теплоходу «Москва».

Відповідно до ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Позивач на підтвердження пільгового стажу роботи надав належним чином оформлену трудову книжку, що містить належно оформлені записи щодо виконуваної роботи та періодів її виконання а також довідку Державного підприємства Ренійський морський торгівельний порт від 16.06.2020 року №УП 8/73 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 43).

В спірний період роботи позивача мотористом матросом, з 30.12.1985 р. по 07.09.1986 р., з 18.10.1986 р. по 08.01.1987 р„ з 23.01.1987 р. по 06.04.1988 р., з 06.05.1988 р. по 23.12.1991 р., з 05.06.2003 по 18.01.2004 р. та з 09.03.2004 р. по 12.06.2005 р., були чинні Списки робіт, виробництв, професій, посад, показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зокрема: Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію по віку (по старості) на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів СССР №10 від 26.01.1991 року, де в підрозділі 23003000 Морской и речной флот розділу 23000000 XXVIII Транспорт, за номером 706 зазначено посаду мотористы всех наименований та Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів 16.01.2003 року №36, в якому в підрозділі Морський і річковий флот розділу XXVIII ТРАНСПОРТНІ ПОСЛУГИ зазначено посади мотористи 28.3-4в.

Відповідно до довідки Державного підприємства Ренійський морський торгівельний порт від 16.06.2020 року №УП 8/73, позивач в оскаржений період виконував роботи на посаді моториста - мотроса, яка відповідно до Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів 16.01.2003 року №36, розділ 28.3-4в відноситься до посад, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Підставою для відмови у призначені пенсії зазначено, що вказані посади, на яких працював позивач сумісні посади та зазначено, що позивач працював на посаді моториста-матроса.

Однак, суд звертає увагу що в довідці про підтвердження наявного трудового стажу від 16.06.2020 р., та в особовій картці № 40205 на ім`я позивача вказано, що останній працював на посаді моториста, матроса.

У відповідності до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» де під сумісництвом є така трудова діяльність робочих і службовців, яка характеризується одночасною наявністю двох трудових договорів, оплатою понад повну ставку (оклад) за основним місцем роботи (посади), зайняттям в одній і тій же установі, на і.- підприємстві (в організації) крім основної іншої штатної посади, а в окремих випадках ще й встановленням об`ємом роботи.

Таким чином, сумісництво - це поєднання декількох видів трудової діяльності за декількома договорами не тільки в межах одного підприємства, але й на іншому підприємстві.

Іншою правовою формою організації праці є суміщення професій (посад) під яким розуміється «форму організації праці, за якою працівник з його згоди протягом" и установленої законом тривалості робочого дня або робочої зміни поряд зі своєю *1 основною роботою (обумовленою трудовим договором) виконує повністю або частков додаткову роботу за іншою професією чи посадою на одному і тому ж підприємстві, установі, організації за що отримує відповідну доплату» .

Визначення поняття суміщення містить ст. 105 КЗпП України, п. 2 Постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981 р.№ 1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)».

Таким чином, вважаємо, що позивач фактично працював на посаді, які включено до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важким* умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1962 р. №162 (розділ XXVIII).

Чинним законодавством не передбачено заборону працювати на сумісних посадах як це вважає відповідача, вказане не є перешкодою в призначенні пенсії за віком на підставі Списку № 2

З урахуванням зазначеного, посада, на якій позивач працював протягом спірного періоду, який відповідачем не враховано до пільгового стажу, передбачена Списками №2, які були чинні на період, коли позивач займав вказані посади, а також про вказаний період роботи на відповідній посаді міститься запис в трудовій книжці позивача, тому суд вважає необґрунтованими посилання відповідача у відзиві на той факт, що посада моториста матроса не передбачена Списком №2 та посада моториста не підтвердилась первинними документами.

Щодо проведення атестації робочих місць.

Як вже зазначено судом, згідно з пунктом 4 Порядку №442, відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Суд повторює, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 року сформулювала правовий висновок, згідно з яким особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому, на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

З огляду на викладене, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 року, з метою дотримання завдань адміністративного судочинства та забезпечення конституційних гарантій осіб на пенсійне забезпечення, відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 10 вересня 2013 року у справі № 21-183а13, від 25 листопада 2014 року у справі № 21-519а14, від 10 й 17 березня 2015 року у справах № 21-51а15, та № 21-585а14, від 14 квітня 2015 року у справі № 21-383а14, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-1329а15, від 10 лютого 2016 року у справі № 21-5432а15 та від 12 квітня 2016 у справі № 21-6501а15, щодо відсутності підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Згідно з частиною 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких підстав, суд доходить висновку, що позивач на дату звернення за призначенням пенсії мав необхідний вік, загальний стаж, який не є спірним у межах даної адміністративної справи, а також пільговий стаж роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII. Таким чином, суд вважає, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 48 від 09.09.2020 р., про відмову в призначенні ОСОБА_1 , пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 24.11.1997 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса в Державному підприємстві «Ренійський морський торговельний порт» з 30.12.1985 р. по 07.09.1986 р., з 18.10.1986 р. по 08.01.1987 р., з 23.01.1987 р. по 06.04.1988 р., з 06.05.1987 р. по 23.12.1991 р„ з 05.06.2003 по 18.01.2004 р. та з 09.03.2004 р. по 12.06.2005 р., та призначити з 24.06.2020 року пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до підпункту 1 пункту 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Суд зазначає, що згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У даній справі повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також, суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права сформовано у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 227/3208/16-а.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позивач на дату звернення за призначенням пенсії мав необхідний вік та страховий стаж для призначення пенсії за віком, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса в Державному підприємстві «Ренійський морський торговельний порт» з 30.12.1985 р. по 07.09.1986 р., з 18.10.1986 р. по 08.01.1987 р., з 23.01.1987 р. по 06.04.1988 р., з 06.05.1987 р. по 23.12.1991 р„ з 05.06.2003 по 18.01.2004 р. та з 09.03.2004 р. по 12.06.2005 р., та призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, з 24.06.2020 року .

Разом з цим, визначення конкретного розміру наявного трудового стажу при призначенні пенсії віднесено до повноважень відповідача.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 5-9, 72, 77, 90, 139, 242-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області № 48 від 09.09.2020 р., про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до пільгового стажу періоди роботи на посаді моториста, матроса в Державному підприємстві «Ренійський морський торговельний порт» з 30.12.1985 р. по 07.09.1986 р., з 18.10.1986 р. по 08.01.1987 р., з 23.01.1987 р. по 06.04.1988 р., з 06.05.1987 р. по 23.12.1991 р„ з 05.06.2003 по 18.01.2004 р. та з 09.03.2004 р. по 12.06.2005 р., та призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, з 24.06.2020 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 (девятсот вісім) гривень.

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя Бутенко А.В.