Справа № 200/4140/21
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 р. Справа№200/4140/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області (місцезнаходження: вул. Героїв Праці, буд. 6, м. Селидове, Донецька області, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

09 квітня 2021 року на адресу Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області без номера від 25 лютого 2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.02.2020 року № 1114 з зарахуванням до пільгового стажу період роботи з

17.03.1988 року по 20.04.1988 року, з 16.08.1990 року по 21.10.1991 року, з 01.12.1997 року по 01.03.2000 року на підприємстві шахта «Прогрес»;

з 31.101991 року по 18.11.1993 року на підприємстві шахта «Річна», з 18.07.1994 року по 14.07.1996 року на підприємстві Ш/у № 1 в/о «Торезантрацит»;

з 15.02.2001 року по 13.08.2001 року на підприємстві Тунельний загін № 4 ВАТ «Київметробуд»;

з 01.01.2011 року по 30.06.2014 року на підприємстві ДП «Торезантрацит»;

з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року, з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року на підприємстві ДП «Торезантрацит»;

з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року на підприємстві ДП «Торезантрацит».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії. Позивачу було відмовлено в призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідних документів, підтверджуючих пільговий характер роботи та даних про атестацію робочих місць.

Позивач вважає дії відповідача щодо не зарахування стажу роботи протиправними та такими, що порушують його конституційні права, оскільки в трудовій книжці позивача наявні всі необхідні записи для призначення пільгової пенсії, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник відповідача надав до суду відзив,у якому вказав, що позивачу не зараховано періоди роботи, оскільки на виконання вимог п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України позивачем не надано пільгові довідки. Крім того зазначає, що відсутні дані про сплату щомісячних внесків.

У зв`язку з чим, представник УПФ вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 14 квітня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі, за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи, поновлено позивачу строк звернення до суду.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , 20 лютого 2020 року звернувся до управління відповідача з завою № 1114 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Селидовського об`єднаного управління ПФУ Донецької області від 25 лютого 2020 року відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Вказана відмова обґрунтована тим, що в позивача відсутній необхідний пільговий стаж роботи.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи:

- з 17.03.1988 по 20.04.1988, з 06.08.1990 по 21.12.1991, 01.12.1997 по 01.03.200 на підприємстві шахта «Прогрес», з 31.10.1991 по 18.11.1993 на підприємстві «Річна», з 18.07.1994 по 14.07.1996 на підприємстві ш/у № 1 в/о «Торезантарцит», з 15.02.2001 по 13.08.2001 на підприємстві Тунельний загін №4 ВАТ «Київметробуд», оскільки відсутні необхідні документи підтверджуючі пільговий характер роботи;

- з 01.01.2011 по 30.06.2014 на підприємстві ДП «Торезантарцит», оскільки відсутні дані про атестацію робочих місць в спецстаж в індивідуальній відомості про застраховану особу від 21.02.2020.

До пільгового та страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.07.2014 по 31.07.2014, з 01.09.2014 по 30.09.2014, з 01.12.2014 по 31.12.2014 на підприємстві ДП «Торезантрацит», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків та дані про атестацію робочих місць за ці періоди в спецстажі.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.10.2014 по 31.10.2014 на підприємстві ДП «Торезантрацит», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків.

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 працював:

- з 17.03.1988 по 20.04.1988 електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем під землею на шахті «Прогрес»;

- з 06.08.1990 по 21.10.1991 учнем прохідника підземного з повним робочим днем під землею на шахті «Прогрес»;

- 31.10.1991 по 18.11.1993 прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею на шахті «Речная» в/о Торезантрацит;

- з 18.07.1994 по 14.07.1996 прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею на шахті Торезьке управління № 1 в/о Торезантрацит;

- 01.12.1997 по 01.03.2000 електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем під землею на шахті «Прогрес»;

- з 15.02.2001 по 13.08.2001 прохідником 4 розряду на підземні роботи з повним робочим днем в Тонельному отряді № 4 Київметростроя;

- з 16.12.2003 по 19.08.2019 прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею.

Позивач надає суду довідки про підтвердження наявного пільгового стажу від 16.03.2021 року, 25.03.2021 року та накази про атестації робочих місць.

Спірним питанням даної справи є правомірність дій відповідача стосовно не зарахування стажу для призначення пенсії позивачу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже, відповідач має діяти в межах та у спосіб, встановлених законодавчих норм.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 N 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно ч.3 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Відповідно до частини 3 статті 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідачем вказано, що позивачем не надано довідку, що уточнює його пільговий характер роботи.

Суд зазначає, що на підставі частини 3 статті 44 Закону України від 09.07.2003 № 1058 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування Пенсійним фондом може бути проведення перевірка дотримання вимог законодавства у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з питання достовірності документів наданих для призначення (перерахунку) пенсій.

Разом з цим, суд зазначає, що професії електрослюсар підземний, прохідник підземний відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162 відноситься до посад, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до рішення відповідача, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії.

Суд зазначає, що періоди роботи позивача з 17.03.1988 року по 20.04.1988 року, з 06.08.1990 року по 21.10.1991 року, з 01.12.1997 року по 01.03.2000 року на підприємстві шахта «Прогрес»; з 31.101991 року по 18.11.1993 року на підприємстві шахта «Річна», з 18.07.1994 року по 14.07.1996 року на підприємстві Ш/у № 1 в/о «Торезантрацит»; з 15.02.2001 року по 13.08.2001 року на підприємстві Тунельний загін № 4 ВАТ «Київметробуд»; з 01.01.2011 року по 30.06.2014 року на підприємстві ДП «Торезантрацит»; з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року, з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року на підприємстві ДП «Торезантрацит»; з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року підтверджуються трудовою книжкою позивача.

Щодо не врахування пільгового стажу роботи позивача через відсутність даних про проведення атестації, несплати страхових внесків, суд зазначає, що належне виконання або не виконання підприємством обов`язку проводити атестацію робочих місць є перешкодою в отриманні позивачем права на отримання пенсії, що є недопустимим, оскільки працівник не несе відповідальність за неналежне виконання підприємством своїх обов`язків, та такі недоліки не повинні перешкоджати працівнику на зарахування його стажу для призначення пенсії.

Крім того, позивачем до суду надані довідки, у яких міститься інформація, яка підтвержує пільговий стаж роботи позивача. Також, позивач надав до суду наказ про проведення атестації робочих місць.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25 лютого 2020 є протиправним та підлягає скасуванню в частині не зарахування вказаних періодів роботи позивача до його пільгового, страхового стажу.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Така редакція існує після визнання неконституційними змін, внесених пунктом «б» підпункту 10 пункту 35 Розділу 2 Закону України від 28 грудня 2007 року № 107-6 визнаних такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Відповідно до п.6 ст. 92 Конституції України включно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення. Такими законами є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-12 та Закон України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» №1058 від 9 липня 2003 року.

Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Так, зокрема статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону).

Суд зазначає, що позивач просить суд весь незарахований відповідачем стаж зарахувати до його пільгового стажу, проте частина стажу не була зарахована відповідачем до страхового стажу, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом зарахування не зарахованої частини стажу до страхового стажу позивача.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Матеріали справи свідчать, що відповідачем протиправно не призначено позивачу пенсію, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За правилами частин 1, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в разі якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, з урахуванням положень статті 9 КАС України, з метою повного захисту законних прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 20.02.2020 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні з зарахуванням до його пільгового та страхового стажу не зарахованих періодів роботи.

При цьому, суд вважає, вищевказаний спосіб захисту достатнім, враховуючи обставини по справі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем сплачено суму судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з управління відповідача судового збору у розмірі 908,00 грн. на користь позивача, як того вимагає ч.2 ст. 4 Закон України Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області (місце знаходження: вул. Героїв Праці, буд. 6, м. Селидове, Донецька області, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду Донецької області без номера від 25 лютого 2020 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.02.2020 року № 1114 з зарахуванням

до пільгового стажу період роботи:

з 17.03.1988 року по 20.04.1988 року, з 06.08.1990 року по 21.10.1991 року, з 01.12.1997 року по 01.03.2000 року на підприємстві шахта «Прогрес»;

з 31.101991 року по 18.11.1993 року на підприємстві шахта «Річна», з 18.07.1994 року по 14.07.1996 року на підприємстві ш/у № 1 в/о «Торезантрацит»;

з 15.02.2001 року по 13.08.2001 року на підприємстві Тунельний загін № 4 ВАТ «Київметробуд»;

з 01.01.2011 року по 30.06.2014 року на підприємстві ДП «Торезантрацит»;

до пільгового та страхового стажу:

з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року, з 01.09.2014 року по 30.09.2014 року, з 01.12.2014 року по 31.12.2014 року на підприємстві ДП «Торезантрацит»;

до страхового стажу:

з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року на підприємстві ДП «Торезантрацит».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 14 травня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Арестова