Справа № 160/2776/21
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2021 року Справа № 160/2776/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кадникової Г.В.;
при секретарі судового засідання Пасічнику Т.В,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), відповідача-2: Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_2 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі відповідач-1) ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження №63372704 від 22.10.2020, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій №63372704 від 22.10.2020, про стягнення виконавчого збору;
- зобов`язання уповноважених осіб Державної казначейської служби України і місті Дніпрі (далі відповідач-2) повернути стягнуті кошти у розмірі 1422грн.00коп. на рахунок боржника в строки, визначенні порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що оскаржувані постанови від 22.10.2019 за виконавчим провадженням №63372704 прийняті відповідачем з порушенням вимог ч.1 ст.38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та вимог ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки державним виконавцем виконавчі документи прийнято з порушенням строків та з порушенням процедури направлення виконавчих документів сторонам виконавчого провадження.
У зв`язку з чим, позивач вважає оскаржувані постанови протиправними, незаконними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 КАС України зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
Ухвалою суду від 05.05.2021 позов прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено її до розгляду у судовому засіданні.
Відповідачі про розгляд справи повідомлені належним чином, що підтверджується роздруківкою відправлень електронної кореспонденції суду та своїм правом на подання відзиву не скористалися.
В порядку ст.175 КАС України, суд вважає можливим вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Позивачем подане клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.
З матеріалів адміністративної справи встановлено, що 22.10.2020 відповідачем-1 на підставі постанови Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради №ІД №00119384 від 14.05.2020 винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №63372704 про стягнення з позивача штрафу у подвійному розмірі 1'020грн.00коп.
Того ж дня, державним виконавцем винесено постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про арешт коштів боржника. 03.11.2020 державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а 12.11.2020 - про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження.
Позивач вважає, що оскаржувані постанови від 22.10.2020 за виконавчим провадженням №63372704, прийняті відповідачем з порушенням строку накладення адміністративного стягнення та строку звернення стягнення до виконання.
Крім того, позивач вказує, що не отримував жодних документів виконавчого провадження чим порушено вимоги Закону України "Про виконавче провадження".
Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, свобод, інтересів, з відповідним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Строки у виконавчому провадженні визначені розділом ІІ Закону України «Про виконавче провадження».
Так, згідно ч.1 ст.12 цього Закону, виконавчі документи, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Статтю 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначені строки прийняття рішень виконавцями та вчинення виконавчих дій.
За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.
Частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови про відкриття виконавчого провадження, як і копії постанов про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини 9 статті 71 цього Закону, надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.
Згідно п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Проте, відповідачем-1 до суду не надано доказів дотримання стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а в матеріалах справи зазначений доказ відсутній.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, як вбачається з листа органу державної виконавчої служби вищого рівня від 23.11.2020 №М-4063-02, оригінал виконавчого документа з 15.08.2020 до 21.10.2020 не був зареєстрований в автоматизованій системі виконавчого провадження та не переданий на виконання жодному державному виконавцю.
Одночасно, суд приймає до уваги підтвердження Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (органом державної виконавчої служби вищого рівня) у листі від 23.11.2020 №М-4063-02 факту ненаправлення позивачу постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією.
Відповідно до абз.3 ч.5 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
Враховуючи вищевикладене, порушення відповідачем-1 процедури прийняття оскаржуваних постанов, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», є очевидним, підтвердженими відповідачем-1 та органом державної виконавчої служби вищого рівня і наведені у судовому рішенні вище.
Скасування постанови про відкриття виконавчого провадження має наслідком скасування інших постанов виконавчого провадження, прийнятих на її підставі.
Відтак, постанови відповідача-1 від 22.10.2020 у виконавчому провадженні №63372704 є протиправними та підлягають скасуванню.
При цьому, суд враховує, що позивач просить повернути стягнуті кошти у розмірі 1'422грн.00коп., що складається з суми штрафу у подвійному розмірі 1'020грн.00коп. (постанова про відкриття виконавчого провадження), суми мінімальних витрат виконавчого провадження 170грн.00коп. (постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження), суми виконавчого збору 102грн.00коп. (постанова про стягнення виконавчого збору), суми додаткових витрат 130грн.00коп. (постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження).
Однак, позивач не просить суд скасувати постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 12.11.2020 №63372704.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відтак, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом визнання протиправною і скасування також постанови про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження від 12.11.2020 №63372704.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання уповноважених осіб Державної казначейської служби України і місті Дніпрі повернути стягнуті кошти у розмірі 1422грн.00коп. на рахунок боржника в строки, визначенні порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, суд виходить з наступного.
У Рішенні Конституційного Суду України від 03.10.2001 року у справі №1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) визначено, що шкода, завдана незаконними діями державних органів, відшкодовується за рахунок державного бюджету.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 року у справі №242/4741/16-ц, з метою формування єдиної правозастосовчої практики у спорах щодо визначення належного відповідача у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, сформулювала правовий висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, заподіяної органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин. При цьому держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого заподіяну шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів ДКСУ чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган.
Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №215 від 15.04.2015 року, Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Згідно з ч.3 п.4 зазначеного Положення саме органи Державної казначейської служби України здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду. Таким чином, у даному спорі держава повинна бути представлена в особі Державної казначейської служби України.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 р. № 45)
Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій), (пункт 3 Порядку 845).

Отже, Державна казначейська служба України як орган державної влади, уповноважений здійснювати безспірне списання коштів державного бюджету на підставі рішення суду, може приймати участь не як суб`єкт владних повноважень, незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю якого позивачу завдано шкоди, відшкодування якої є предметом цього спору, а як представник відповідача - держави, яка є боржником у зобов`язанні зі сплати коштів Державного бюджету України.

З огляду на викладене, у задоволенні позовної вимоги у заявленій редакції до відповідача-2 належить відмовити.

З урахуванням викладених вище у судовому рішенні обставин, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог шляхом зобов`язання Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області здійснити безспірне списання на користь позивача суми у розмірі 1422грн.00коп., стягнутої на підставі платіжної вимоги №63372704/10 від 13.11.2020 р.

Згідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 840грн. 80коп., згідно платіжного доручення №0.0..1 від 30.12.2020, підлягає стягненню з відповідача-1 за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.2, 9, 12, 47, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), відповідача-2: Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Кривозуб О.С. про відкриття виконавчого провадження №63372704 від 22.10.2020, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження №63372704 від 22.10.2020, про стягнення виконавчого збору №63372704 від 22.10.2020, про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження №63372704 від 12.11.2020.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (49000, м.Дніпро, вул.Челюскіна, 1, ) здійснити безспірне списання на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суми у розмірі 1422грн.00коп., стягнутої на підставі платіжної вимоги №63372704/10 від 13.11.2020 р.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (49101, м.Дніпро, вул.Староказацька, 56, ) судовий збір у розмірі 840грн. 80коп. (вісімсот сорок гривень 80коп.).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова