Справа № 540/982/21
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2021-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/982/21

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Альошиній І.В.,

за участю:

представників позивача - Стороженка Д.П., Гузиніної С.С.,

представника відповідача - Александрова О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського та річкового транспорту України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до Державної служби морського та річкового транспорту України (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби морського та річкового транспорту України від 18.02.2021 р. № 104-к про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України з 20 лютого 2021 року та допустити в цій частині негайне виконання судового рішення;

- стягнути з Державної служби морського та річкового транспорту України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 лютого 2021 року по день ухвалення рішення у справі та допустити в цій частині негайне виконання судового рішення в межах суми за один місяць.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 2019 року працював у Державній службі морського та річкового транспорту України на посаді заступника начальника відділу державного контролю (нагляду) за безпекою судноплавства і дипломно-паспортних та адміністративних послуг у сфері водного транспорту в Херсонському морському порту Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління. 29.04.2020 р. відповідачем надано на ознайомлення попередження про наступне звільнення з вищевказаної посади та запропоновано вакантну посаду начальника відділу надання адміністративних послуг Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління, у зв`язку із чим 04.05.2020 р. ним написав заяву про переведення з однієї посади на іншу. 27.10.2020 р. позивача ознайомлено з попередженням від 19.10.2020 р. про наступне звільнення через 30 календарних днів з дати його вручення. Однак, по закінченню вказаного строку позивача не було звільнено, більше того в даному попередженні не запропоновано іншу посаду в Державній службі морського та річкового транспорту України. Наказом від 18.02.2021 р. № 104-к ОСОБА_1 у відповідності до п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу" звільнено з посади начальника відділу надання адміністративних послуг Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління з 19 лютого 2021 року. Підставою для звільнення вказано накази Морської адміністрації від 02.10.2020 р. № 255 "Про введення в дію структури Державної служби морського та річкового транспорту України" та № 256 "Про введення в дію штатного розпису Державної служби морського та річкового транспорту України", попередження про наступне звільнення від 19.10.2020 р. № 96. З наказом про звільнення позивач не погоджується та вважає його протиправним, оскільки відповідач обов`язку стосовно надання пропозицій про працевлаштування на наявних вакантних посадах, які позивач може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, не надав, в установленому порядку не повідомив про звільнення за 30 днів. Зауважує, що фактично не відбулось скорочення посади позивача, а тому у відповідача не було жодних правових підстав для звільнення ОСОБА_1 . Крім того, положення Закону України "Про державну службу" не передбачають порядку звільнення державних службовців у випадку скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, як і не містять жодних застережень щодо застосування норм законодавства про працю у такому випадку.

Ухвалою від 19.03.2021 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

06.04.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що Морською адміністрацією повністю дотримано процедуру звільнення позивача, а саме, позивач ознайомився з попередженням про своє майбутнє звільнення 27.10.2020 р., що ним не заперечується. Слово "може" у ч.3 ст.87 Закону України "Про державну службу" визначає дискреційне право суб`єкта призначення, а не обов`язок пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). Крім того, у роз`ясненні Національного агентства з питань державної служби від 20.02.2020 р. № 86 зазначено, що при звільненні державного службовця на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу" пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не його обов`язком. На думку відповідача, процедура звільнення позивача Морською адміністрацією дотримана повністю, при цьому надання будь-яких додаткових попереджень позивачу про майбутнє звільнення законодавством не передбачено. Зазначає, що посада начальника відділу надання адміністративних послуг Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління (яка передбачена наказом № 256) за своїм функціональним навантаженням та змістом повноважень розрізняється та є нетотожною від посади, яка була передбачена попереднім штатним розписом та структурою. Отже, у зв`язку з тим, що відбулося скорочення посади начальника відділу надання адміністративних послуг Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління внаслідок зміни структури та штатного розпису Морської адміністрації без скорочення чисельності державних службовців відповідачем прийнято оскаржуваний наказ.

Ухвалою від 06.04.2021 р. задоволено клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 07.05.2020 р. о 10:00 год.

12.04.2021 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій з обставинами, викладеними у відзиві на позовну заяву, не погоджується та наполягає на задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 05.05.2021 р. задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання, призначеного на 07.05.2021 р. о 10:00 год., в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх з підстав, вказаних у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, вказаних у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до наказу від 16.12.2019 р. № 436-к ОСОБА_1 з 17.12.2019 р. призначено на посаду заступника начальника відділу державного контролю (нагляду) за безпекою судноплавства і дипломно-паспортних та адміністративних послуг у сфері водного транспорту в Херсонському морському порту Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління, як такого, що успішно пройшов конкурсний відбір та визнаний переможцем конкурсу.

На підставі наказу від 04.05.2020 р. № 161-к позивача переведено на посаду начальника відділу надання адміністративних послуг Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління.

19.10.2020 р. відповідачем видано попередження про наступне вивільнення № 96, за змістом якого у зв`язку з введенням в дію з 02.10.2020 р. структури та штатного розпису Морської адміністрації, відповідно до наказів Морської адміністрації від 02.10.2020 р. № 255 "Про введення в дію структури Державної служби морського та річкового транспорту України" та від 02.10.2020 р. № 256 "Про введення в дію штатного розпису Державної служби Морського та річкового транспорту" повідомлено про наступне звільнення на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу" через 30 календарних днів з дати вручення попередження. Зазначено, що буде виплачена вихідна допомога у розмірі двох середньомісячних заробітних плат, відповідно до Закону України "Про державну службу".

З попередженням позивач ознайомився та отримав його примірник 27.10.2020 р., про що свідчить відповідна відмітка.

Згідно наказу від 18.02.2021 р. № 104-к ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу надання адміністративних послуг Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління з 19 лютого 2021 року, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису Державної служби морського та річкового транспорту України, відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу".

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено в Законі України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення врегульовано статтею 87 Закону № 889-VIII.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 та ч.3 ст.87 Закону № 889-VIII (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу. Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.

У пунктах 54-59 постанови Верховного Суду від 24.07.2020 р. у справі № 816/654/17 (номер у ЄДРСР 90591059) викладено наступну правову позицію "Умовою припинення державної служби з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII (пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України) є, зокрема, ліквідація державного органу або його реорганізація, що поєднана зі скороченням штату/чисельності державних службовців та/або змінами в організації роботи (служби), унаслідок яких державний службовець об`єктивно не може виконувати посадових обов`язків за посадою, яку обіймав до запровадження змін в організації роботи, а щодо переведення на іншу посаду він або заперечує, або для цього об`єктивно немає можливості.

Сама лише трансформація одного структурного підрозділу юридичної особи публічного права в інший без скорочення штату не є підставою для звільнення з публічної служби чи зміни істотних умов її проходження.

Відповідно до пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" під час розгляду спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

Отже, вирішуючи спори про припинення державної служби з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII, суди повинні з`ясувати: чи мала місце ліквідація державного органу або його реорганізація, якщо так, то чи мало це наслідком скорочення чисельності та/або штату державних службовців.

Скорочення штату може бути встановлене шляхом порівняння штатних розписів цієї юридичної особи до і після її реорганізації.

При цьому судам необхідно звертати увагу, що оптимізація системи державних органів чи структури окремого державного органу, унаслідок яких змінюється належність посади державної служби до певної категорії посад; основні посадові обов`язки, - є зміною істотних умов державної служби, що за змістом та юридичними наслідками не є тотожним скороченням штату або чисельності працівників".

В матеріалах справи містяться копії наказів Морської адміністрації від 02.10.2020 р. № 255 "Про введенню в дію структури Державної служби морського та річкового транспорту України" та від 02.10.2020 р. № 256 "Про введення в дію штатного розпису Державної служби морського та річкового транспорту України", попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 від 19.10.2020 р. № 96, які були підставою для винесення оскаржуваного наказу.

Як вбачається зі штатного розпису Державної служби морського та річкового транспорту України у розділі ХХХІІ "Чорноморсько-Азовське міжрегіональне управління" міститься відділ надання адміністративних послуг та посада - начальник відділу та введено 54 штатні посади.

У штатному розпису, що діяв до 02.10.2020 р., а саме: штатний розпис Державної служби морського та річкового транспорту України, введеного в дію наказом Державної служби морського та річкового транспорту України від 01.04.2020 р. № 75, у розділі ХХХІ "Чорноморсько-Азовське міжрегіональне управління" міститься відділ надання адміністративних послуг та посада - начальник відділу та введено 64 штатні посади.

З аналізу штатних розписів Державної служби морського та річкового транспорту України вбачається, що посада начальника відділу надання адміністративних послуг скорочена не була, а штат Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління не було змінено.

Таким чином, у відповідача не відбулося скорочення посади, яку обіймав ОСОБА_1 до звільнення, внаслідок зміни структури та штатного розпису.

Зважаючи на викладені обставини та норми законодавства, суд прийшов до висновку, що відповідачем порушено вимоги п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу" (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин), а тому наказ Державної служби морського та річкового транспорту України від 18.02.2021 р. № 104-к "Про звільнення ОСОБА_1 " є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У відповідності до вимог ч.1 ст.235 КЗпП України позивач підлягає поновленню на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (ч.2 ст.235 КЗпП України).

Згідно п.32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично відпрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

У відповідності до абз.3 п.2 Порядку № 100 збереження заробітної плати "у всіх інших випадках", до яких відноситься й випадок вимушеного прогулу, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п.8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Згідно довідки Державної служби морського та річкового транспорту України від 29.03.2021 р. № 185 заробітна плата ОСОБА_1 за два останні місяці роботи, що передували звільненню, становить 13996,21 грн. (грудень 2020 року - 11991,50 грн., січень 2021 року - 2004,71 грн.).

У розрахунковому періоді позивачем фактично відпрацьовано 25 днів, а тому середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 559,85 грн. (13996,21 грн. : 25 р. д.).

Період вимушеного прогулу з 20.02.2021 р. по 07.05.2021 р. - 52 робочі дні (лютий 2021 року - 5, березень 2021 року - 22, квітень 2021 року - 22, травень 2021 року - 3).

Отже, заробітна плата за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню на користь позивача, становить 29112,20 грн. (559,85 грн. х 52 р. д.).

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць та поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Розмір заробітної плати за один місяць складає 6998,13 грн. (середня кількість відпрацьованих у грудні 2020 року, січні 2021 року днів - 12,5 (25 : 2); середньоденна заробітна плата 559,85 грн.; 12,5 х 559,85 грн. = 6998,13 грн.).

Відтак, рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України з 20.02.2021 р. та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі стягнення за один місяць у розмірі 6998,13 грн. підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Оцінивши докази, які є у справі, враховуючи те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів правомірності свого рішення, суд дійшов до висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .

Щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5500 грн. суд зазначає наступне.

Згідно із ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.ч.1, 7, 9 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Так, позивачем надано договір про надання правової допомоги від 22.02.2021 р. № 46/1, який укладено між адвокатом Гузиніною С.С. та ОСОБА_1 .

За змістом п.3.2 розділу 3 "Гонорар" даного договору клієнт зобов`язаний сплатити за виконання обов`язків покладених на адвоката цим договором суму, яка обумовлена між ним та адвокатом у відповідному додатку до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Згідно додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 22.02.2021 р. № 46/1, загальна сума гонорару за цим договором визначається на підставі актів наданих послуг, які підписуються сторонами (п.1).

У п.2 додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 22.02.2021 р. № 46/1 сторони погодили, що виплата гонорару (винагороди) здійснюється клієнтом протягом тридцяти днів після ухвалення судом першої інстанції рішення по суті (за позовом ОСОБА_1 до Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) про визнання наказу протиправним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку).

Відповідно до акта наданих (виконаних) послуг від 12.04.2021 р. № 1-46/1 № 1 до договору про надання правової допомоги від 22.02.2021 р. № 46/1 адвокат виконав, а клієнт прийняв за період з 22.02.2021 р. по 12.04.2021 р. включно наступні послуги з правової допомоги:

- юридична консультація клієнта з питань порядку звільнення державних службовців - 500 грн. (1 год. Х 500 грн.);

- вивчення матеріалів для підготовки позовної заяви. Аналіз законодавства та судової практики з питань незаконного звільнення осіб, які перебувають на державній службі - 1000 грн. (2 год. х 500 грн.);

- складання позовної заяви про визнання наказу протиправним, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку. Виготовлення копій додатків до позовної заяви та засвідчення вірності їх копій - 2500 грн. (5 год. х 500 грн.);

- ознайомлення зі змістом відзиву на позовну заяву по адміністративній справі № 540/982/21 та додатками, які до нього долучені. Складання відповіді на відзив по адміністративній справі № 540/982/21 - 1500 грн. (1,5 год. х 500 грн.).

Суд частково погоджується зі складовими гонорару та вважає, що послуга за № 2 по суті стосується підготовки позовної заяви, а тому охоплюється послугою № 3 та не може рахуватися окремо. Відтак, суд не враховує окремо послугу № 2 на суму 1000 грн. у загальну вартість наданих позивачу послуг.

Враховуючи те, що предмет спору у цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, а також приймаючи до уваги надані докази понесення витрат на правову допомогу, суд дійшов до висновку про те, що обґрунтованою є вартість послуг адвоката у розмірі 4500 грн. та саме така вартість є співмірною виконаним адвокатом роботам (наданим послугам), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

З огляду на викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у сумі 4500 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 262, 371 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Державної служби морського та річкового транспорту України (03110, м.Київ, вул.Преображенська, буд.25, ) про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби морського та річкового транспорту України (03110, м.Київ, вул.Преображенська, буд.25, ) від 18.02.2021 р. № 104-к "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України з 20 лютого 2021 року.

Стягнути з Державної служби морського та річкового транспорту України (03110, м.Київ, вул.Преображенська, буд.25, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 20 лютого 2021 року по 07 травня 2021 року включно в сумі 17751 (сімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят одна) грн. 24 коп. з відрахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) на посаді начальника відділу надання адміністративних послуг Чорноморсько-Азовського міжрегіонального управління Державної служби морського та річкового транспорту України з 20 лютого 2021 року.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Державної служби морського та річкового транспорту України (03110, м.Київ, вул.Преображенська, буд.25, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць у розмірі 6998 (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім) грн. 08 коп. з відрахуванням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Державної служби морського та річкового транспорту України (03110, м.Київ, вул.Преображенська, буд.25, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 12 травня 2021 р.

Суддя О.І. Бездрабко

кат. 106030000