Справа № 758/7265/17
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 758/7265/17 Суддя (судді) першої інстанції: Ларіонова Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Аліменка В.О.

суддів: Безименної Н.В., Кучми А.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Інституту ветеренарної медицини Національної академії аграрних наук України на рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині припинення виплати пенсії на пільгових умовах ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) неправомірними;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві відновити ОСОБА_2 виплату призначеної пенсії на пільгових умовах з травня 2018 року.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням Інститутом ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що в Інституті ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України двічі проводилась атестація робочих місць за період, який працювала позивач, у 1998 році та в 2004 році. При цьому, відповідно до висновків атестаційних комісій в Інституті ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України не виявлено факторів виробничого середовища та трудового процесу, які б дозволяли віднести професії та посади наявні в Інституті до категорії пільгових. Крім того, у 2018 році, за ініціативою Інституту Головним управлінням ПФУ у м. Києві проведено перевірки, в результаті яких з`ясовано, що в Інституті відсутні небезпечні професії, роботи, посади взагалі.

З огляду на викладене, апелянт вважає, що позивачу безпідставно призначено пенсію на пільгових умовах, а відтак спірне рішення про зупинення виплати пенсії є правомірним та скасуванню не підлягає.

Крім того, апелянт зазначає, що вказане рішення суду безпосередньо зачіпає його права, оскільки саме у зв`язку із його прийняттям Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві його зобов`язано відшкодувати заборгованість по виплаті позивачу пенсії призначеної на пільгових умовах.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 16 серпня 1990 року по 22 квітня 2004 року працював повний робочий день при повному робочому тижні в лабораторії мікотоксикології Українського науково-дослідного ветеринарного інституту на посаді ветеринарного лікаря І категорії лабораторії мікотоксикології з 16.08.1990 р. (наказ №98-К від 14.08.1990 р.) по 02.11.1992 р., на посаді молодшого наукового співробітника лабораторії мікотоксикології з 03.11.1992 р. по 05.02.1996 р., на посаді наукового співробітника лабораторії мікотоксикології з 06.02.1996 р. по 22.04.2004 р. (наказ №54-К від 22.04.2004 р.), що підтверджується записами №№3-8 у трудовій книжці позивача.

У 1992 році Український науково-дослідний ветеринарний інститут був перейменований на Інститут ветеринарної медицини Української академії аграрних наук, а в 2010 році - на Інститут ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України (далі - Інститут).

В Інституті було розроблене Положення про науково-дослідну лабораторію мікотоксикології, її основні функції і завдання, структуру, склад, а також посадові обов`язки співробітників.

Відповідно до посадових обов`язків позивача під час роботи в лабораторії, визначених розділом 4 Положення, він безпосередньо займався виробництвом отрут біологічного походження стандартів мікотоксинів, які відносяться до груп отрути 1-го класу токсичності. Робота виконувалася в боксах і боксових приміщеннях.

Позивач протягом всього періоду його діяльності в лабораторії мікотоксикології виконував роботи з особливо шкідливими умовами праці, що передбачені Списком №1,позиції 18.2-1 «працівники, зайняті у боксах і боксових приміщеннях» пункту 2 «Виробництво діагностикумів СНІДу та гепатиту В, а також бактерійних та вірусних препаратів з використанням патогенних мікроорганізмів і отрут біологічного походження, які належать до 1-2 груп», розділу «Виробництво фармацевтичних препаратів» Постанови Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 р.

Ці факти підтверджуються уточнюючою довідкою Інституту від 22.12.2015 р. №387.

Згідно з наказом Інституту №120-К від 21.09.1998 р. було проведено атестацію робочих місць - першу атестацію, за результатами якої атестаційною комісією було підтверджено шкідливість умов праці позивача, і, як наслідок, прийнято рішення про встановлення йому скороченого робочого дня, доплати у розмірі 24%, додаткової відпустки тривалістю 7 днів, спеціального харчування, що підтверджується актом атестації робочого місця позивача від 21.09.1998 р.

Отримання позивачем додаткової відпустки та доплати за шкідливі умови праці підтверджується також картками з заробітної плати (за 1993, 2001, 2002, 2003, 2004 роки).

У грудні 2015 року по досягненні 50 років, маючи стаж роботи більше 25 років, з них більше 10 років на роботах з особливо шкідливими умовами праці, позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва, додавши усі необхідні документи, із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду якої йому було надіслано лист №5700/08 від 25.03.2016 року з відмовою у призначенні пільгової пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу (10 років). Разом з тим, у вказаному листі зазначалось про направлення управлінням листа до головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо направлення запиту до Державної експертизи умов праці з проханням надати висновок про підтвердження (скасування) права на пенсію на пільгових умовах позивачу як працівнику, зайнятому у боксах і боксових приміщеннях у виробництві діагностикумів СНІДу та гепатиту «В» в Інституті ветеринарної медицини.

Головне управління Держпраці у Київській області на звернення головного управління ПФУ в м. Києві надало висновок №4.2/5979 від 09.06.2016 р. щодо якості проведення атестації робочого місця позивача для оформлення пенсійного забезпечення на пільгових умовах за Списком №1, в якому подані матеріали атестації робочого місця наукового співробітника - ветеринарного лікаря лабораторії мікотоксикології Українського науково-дослідного ветеринарного інституту (наказ від 21.09.1998 р. №120-К про проведення атестації робочих місць за умовами праці; складена карта умов праці наукового співробітника - ветеринарного лікаря лабораторії мікотоскикології; посадова інструкція наукового співробітника - ветеринарного лікаря лабораторії мікотоскикології; фотографія робочого дня наукового співробітника - ветеринарного лікаря лабораторії мікотоскикології) відповідають в частині пільгового пенсійного забезпечення постановам Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці»; від 11.03.1994 р. №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (розд. 18. поз. 1180200б-17541); Методичним рекомендаціям для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених Мінпраці і МОЗ України №41 від 01.09.1992 р.

Враховуючи вказаний висновок ГУ Держпраці у Київській області, копію трудової книжки, документи про проведення атестації робочого місця та інші надані позивачем документи разом із заявою від 09.06.2016 р., йому було призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 09.06.2016 р., зарахувавши до пільгового стажу роботи періоди з 16.08.1990 р. по 21.08.1992 р., з 21.09.1993 р. по 17.09.1995 р., з 19.10.1995 р. по 21.09.2003 р., що складає 11 років 11 місяців і 6 днів.

Однак, з листопада 2016 року позивачу було припинено виплату пільгової пенсії.

Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо неправомірності припинення виплати пенсії, у відповідь на яку листом №239/2-152 від 06.02.2017 р. відповідач повідомив про те, що ним прийнято рішення (розпорядження від 31.01.2017 р.) про відсутність права на пенсію за віком на пільгових умовах згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з підстав відсутності необхідного пільгового стажу (10 років). Відповідач зазначив, що на виконання доручення Пенсійного фонду України щодо надання інформації про пенсійне забезпечення головним управлінням ПФУ в м. Києві була проведена перевірка матеріалів пенсійної справи та надано доручення щодо проведення перевірки первинних документів, згідно яких складена пільгова довідка від 22.12.2015 р. №387 (Інститут ветеринарної медицини), та щодо призупинення виплати пенсії з листопада 2016 року. Згідно результатів перевірки, акт атестації робочого місця від 21.09.1998 р. було визнано таким, що не відповідає вимогам Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці; наказ про затвердження результатів проведеної атестації відсутній.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернулася з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірності винесення рішення про призупинення виплати позивачу пенсії.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування врегульовано нормами Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV). Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною 1 та абз. 1 ч. 2 ст. 114 Закон №1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно ст. 49 Закону №1058-IV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) (в редакції на час призначення позивачу пенсії), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: - чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; - жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Стаття 62 вказаного Закону визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1,2,3 встановлено, що згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (далі - Порядок №637), що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому, підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Згідно абз. 1, 2 ч. 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні

відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Пункт 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 р. N 442 (далі - Порядок №442), визначає, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно п. 9 Порядку №442, перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Відповідно до абз. 1 п. 10 Порядку №442, результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків N 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

З аналізу наведених норм вбачається, що приймаючи рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах на відповідача покладався обов`язок щодо перевірки результатів атестації робочих місць за умовами праці.

Натомість, як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем призупинено виплату, раніше призначеної пенсії, до проведення перевірки місця роботи позивача, у зв`язку із відсутністю в матеріалах пенсійної справи наказу про підсумки проведеної атестації робочих місць.

Також, було проведено перевірку даних, викладених в довідці про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України.

Перевіркою було встановлено, що в особовій справі відсутні накази про результати атестації робочого місця за умовами праці.

Натомість, відповідачем не обґрунтовано, на яких підставах позивачу була призначена пенсія на пільгових умовах, якщо на час звернення до суду позивачем у пенсійній справі відповідачем було виявлено відсутність наказів про проведення атестації робочого місця на підприємстві. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що при призначенні пенсії позивачем не було надано даних наказів і пенсія на пільгових умовах призначена помилково.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відсутність в матеріалах особової справи позивача копії наказів про проведення атестації робочого місця на підприємстві свідчить про неналежне виконання роботодавцем позивача обов`язку щодо належного проведення атестації робочих місць.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів також вважає за необхідне зауважити на необґрунтованість таких та подання апелянтом до апеляційної скарги суперечливих доказів.

Так в підтвердження відсутності у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №1 апелянтом додано копію Акту атестації робочого місця від 21.09.1998 року складений та засвідчений атестаційною комісією.

Із змісту вказаного акта вбачається, що проведеною атестацією робочого місця позивача комісією прийнято рішення про надання позивачу скороченого робочого дня, доплати до основної заробітної плати в розмірі 24%, додаткову відпустку тривалістю 7 днів, спец. Харчування, а також встановлено право ОСОБА_1 на пільгове пенсійне забезпечення.

Натомість, із наданої апелянтом копії акту вбачається, що в такий внесено виправлення, а саме, у резолютивній частині акту, в графі «Пільгове пенсійне забезпечення» викреслено зазначене атестаційною комісією рішення про наявність у позивача права на пенсію на пільгових умовах, натомість зазначено про відсутність такого права.

На переконання колегії суддів, зазначене виправлення жодним чином не змінює змісту Акта атестації робочого місця позивача, оскільки інші складники, що свідчать про наявність у позивача права на отримання пенсії на пільгових умовах залишись незмінними, а саме виправлення внесено з порушенням норм законодавства. Зокрема, не містить інформації щодо особи, якою таке виправлення здійснено, підстава здійснення виправлення, а також відсутня печатка підприємства, що посвідчує правильність внесеного виправлення.

Також, безпідставними є посилання апелянта на не підтвердження позивачем права на призначення пенсії на пільгових умовах наданою до матеріалів справи копією трудової книжки, оскільки така не містить відомостей щодо спеціальних умов праці позивача.

Поряд із цим, із наявних матерів справи вбачається, що позивачем з метою призначення пенсії на пільгових умовах також подавалась Довідка № 22.12.2015 р. №387року видана Інститутом ветеринарної медицини УААН, якою підтверджено трудовий стаж позивача достатній для призначення пенсії на пільгових умовах.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст., 241, 242-244, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Інституту ветеринарної медицини Національної академії аграрних наук України - залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма