Справа № 280/4260/20
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 280/4260/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 року в адміністративній справі №280/4260/20 (суддя у 1 інстанції Бойченко Ю.П.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування попередження,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області, в якому просив визнати протизаконним та скасувати попередження відповідача від 08.04.2020 року №08/03.4-06/3476.

В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що перевіркою з питань дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) було встановлено факт не укладення позивачем із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 трудового договору, що стало в подальшому підставою для застосування для позивача оскаржуване попередження на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України. Разом з тим, на думку позивача, відповідачем порушено порядок проведення перевірки. Крім того, позивач здійснює підприємницьку діяльність за іншою адресою, працю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не використовує. Крім того вказує, що до затвердження в установленому порядку форми попередження фінансові санкції, передбачені абз. 2 та 6 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України не застосовуються.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протизаконним та скасовано попередження Головного управління Держпраці у Запорізькій області від 08.04.2020 року №08/03.4-06/3476. Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок присуджено на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Запорізькій області.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в ході перевірки встановлено використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин, у зв`язку з чим відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України до позивача застосовано оскаржуване попередження. Зазначено, що у контролюючого органу відсутні підстави для сумніви в обізнаності щодо місця проведення перевірки, оскільки така інформація міститься у листі Головного управління ДПС №196662/10/08-0133-05-09 від 27.03.2020 року.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 03.04.2020 року уповноваженою посадовою особою Головного управління Держпраці у Запорізькій області одержано акт перевірки Головного управління ДПС у Запорізькій області, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю, а саме: допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору у ФОП ОСОБА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_1 ).

Перевірку здійснено в офісі, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 ; фактична перевірка проведена на підставі наказу від 25.02.2020 року № 651, копія якого пред`явлена 26.02.2020 року та 03.03.2020 року ОСОБА_2 , яка на момент перевірки знаходилась у приміщенні та надавала консультації з питань працевлаштування за кордоном, але відмовилась від отримання копії наказу від 25.02.2020 року № 651 та ознайомлення з направленнями від 25.02.2020 року №114, №116; під час виходу на фактичну перевірку 26.02.2020 року в офіс ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що в приміщенні, де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) знаходилась працівник, яка повідомила, що вона ОСОБА_2 та на момент перевірки виконувала послуги консультанта з питань працевлаштування за кордоном, а саме: запропонувала список документів направити за електронною адресою, повідомила, що складання договору «Про надання інформаційних послуг» коштує 350 євро, а також за 1 час виконуваної роботи за кордоном отримують оплату від 7 до 9 євро за годину. ОСОБА_4 пояснила, що працює у ФОП ОСОБА_1 ; в приміщенні знаходилась працівник, яка повідомила, що вона ОСОБА_3 і працює у ФОП ОСОБА_1 ; ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від письмових пояснень відмовились; ФОП ОСОБА_1 повідомлений про початок перевірки в телефонному режимі.

В подальшому відповідачем було винесено спірне рішення у цій справі.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці, відповідно до п. 1 якого Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України «Про зайнятість населення» визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок №509).

Згідно з п. 2 Порядку №509 (тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи накладаються на підставі, крім іншого, акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Відповідно до п. 4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Тобто, відомості, викладені в акті перевірки територіального органу ДПС, підлягають дослідженню та оцінці для вирішення питання щодо наявності підстав для накладення штрафу, а отже такі відомості не є беззаперечним доказом вини особи у порушенні вимог законодавства про працю, а підлягають перевірці.

При цьому, 02.02.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу законів про працю України2 від 12.12.2019 № 378-IX, яким, серед іншого, внесено зміни до частини другої статті 265 КЗпП.

Так, за правилами ч. 2 ст. 265 КЗпП України (у редакції Закону України № 378-IX) юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження;

вчинення порушення, передбаченого абзацом другим цієї частини, повторно протягом двох років з дня виявлення порушення - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення.

Як вже зазначалося раніше, перевірка була проведена за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 17, водночас, як встановлено із відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ФОП ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Жодного доказу, що позивач здійснює підприємницьку діяльність у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проведено фактичну перевірку, суду не надано. Будь-яких письмових пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які, за висновками контролюючого органу, перебувають із ФОП ОСОБА_1 у трудових відносинах без оформлення трудового договору, вказаними особами не надавалося, про що зазначено також в акті перевірки.

Посилання відповідача на акт перевірки Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому зазначено адресу підприємницької діяльності позивача, не може бути розцінений як належний доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження цього. Та враховуючи той факт, що позивач заперечує, що останнім здійснюється підприємницька діяльність за адресою: АДРЕСА_2 .

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що жодного належного та достовірного доказу порушення позивачем вимог ст. 24 КЗпП України матеріали справи не містять, в той час як акт перевірки не є тим єдиним і беззаперечним доказом, який може підтверджувати дійсні обставини справи.

При цьому, за правилами пункту 3 Порядку №509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Доказів того, що відповідачем дотримано вказані вимоги, матеріали справи не містять, як і не містять доказів належного розгляду справи.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 року в адміністративній справі №280/4260/20 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.11.2020 року в адміністративній справі №280/4260/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко

суддя В.А. Шальєва