Справа № 420/13234/20
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/13234/20
Головуючий в 1 інстанції: Харченко Ю.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді - доповідача - Стас Л.В.

суддів Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Одеській області, 3-тя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління Служби безпеки України в Одеській області (далі відповідач), за участю 3-ої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУПФ в Одеській області), в якому просив визнати протиправною відмову відповідача, викладену у листі за номером № 65/23/С-66/389 від 21.10.2020 року, щодо не складення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019 рік належної довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії; зобов`язати відповідача вчинити дії станом на 05.03.2019 рік щодо перерахунку ОСОБА_1 розміру посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п. 4 Постанови п.1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів Украй "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом «Про Державний бюджет України на 2019 рік", але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 року, і відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 4, 14; зобов`язати відповідача підготувати та надати до ГУПФ в Одеській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 05.03.2019 року.

В обґрунтування позову вказував, що відповідачем на його звернення надано довідку №100 від 10.08.2020 про розмір грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення із служби), проте позивач не погоджується із вказаними у ній розрахунками складових його грошового забезпечення та вважає їх помилковими, оскільки розрахунки посадового окладу позивача мають проводитись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. На думку позивача, відмова Управління СБУ у проведенні належного перерахунку пенсії, не включення до довідки усіх належних надбавок з подальшим направленням такої довідки до ГУПФ України в Одеській області, є протиправною, порушує і звужує конституційні права позивача на належний соціальний захист.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року та прийняти нове - про задоволення позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 наголошував на тому, що розрахунки його посадового окладу мають проводитись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, тобто відповідно до вимог приміток до Додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704.

Апелянт вважає помилковими посилання суду першої інстанції на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 16.12.2016 року № 1774-VII, яким визначено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим законом, не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів. На думку апелянта, якщо держава задекларувала певні правила проведення розрахунку виплат при обчисленні посадових окладів та окладів за військовим звання (додатки 1 та 14 до Постанови КМУ № 704), то вона повинна вжити всіх заходів для забезпечення реалізації цих правил.

Відповідач, Управління Служби безпеки України в Одеській області, у відзиві на апеляційну скаргу зазначав про безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року залишити без змін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, згідно якого суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 04 серпня 2020 р. звернувся із заявою до Управління СБУ в Одеській області про надання нової довідки про розмір її грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 р. на підставі постанови Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 826/3858/18, якою визнано протиправними та не чинними пункти 1,2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших категоріям осіб». Включення до довідки відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, премії) для проведення перерахунку пенсії з 01 квітня 2019 року.

Листом № 65/23/С-44/389 від 10.08.2020 року Управління СБУ в Одеській області надіслало позивачу довідку № 100 від 10.08.2020 року про розмір грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою на день звільнення зі служби станом на 05 березня 2019 року, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». При цьому, в даному листі вказано, що довідка складена на підставі рішення Верховного Суду від 17.12.2019 року у зразковій справі № 160/8324/19 щодо підготовки нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно довідки Управління СБУ в Одеській області № 100 від 10.08.2020 р. про розмір грошового забезпечення позивача, за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення зі служби) старший оперуповноважений в особливо важливих справах ЦУ СБУ, станом на 05 березня 2019 року встановлені наступні види грошового забезпечення: посадовий оклад - 6910,00 грн.; оклад за військове звання підполковник - 1 410,00 грн.; надбавка за вислугу років (45%) - 3744,00 грн.; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (15%) - 1036,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби (47%) - 5670,08 грн.; доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно - розшуковій діяльності на конфіденційній основі (5%) - 345,50, премія (10%) - 691,00 грн., усього в розмірі 19807,08 грн.

При цьому в даній довідці також вказано, що вона складена на підставі рішення Верховного Суду від 17.12.2019 року у зразковій справі № 160/8324/19 щодо підготовки нової довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для проведення обчислення та перерахунку з 01 квітня 2019 року основного розміру пенсії.

Не погодившись з обсягом та розміром зазначених у довідці складових грошового забезпечення 23 вересня 2020 року, ОСОБА_1 повторно звернувся із заявою до Управління СБУ в Одеській області. Проте, Листом № 65/23/С-66/389 від 21.10.2020 року Управління СБУ в Одеській області повідомило позивача про те, що вище зазначену довідку № 100 від 10.08.2020 року про розмір грошового забезпечення за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення зі служби) станом на 05 березня 2019 року направлено до ГУПФ, без змін, про які просив позивач у своїй заяві від 23 вересня 2020 року.

Не погоджуючись з вищевказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що Додатки 1 і 14 до Постанови КМУ № 704 затверджені 30.08.2017 року, а пункт 4 цієї ж постанови змінено 21.02.2018 року, на підставі Постанови КМУ № 103, а тому пріоритетними в цьому випадку є положення саме пункту 4 Постанови КМУ № 704. Також суд послався на те, що пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року №1774-VIII (надалі - Закон №1774), який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата (на чому наполягає позивач) не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача підготувати та надати до ГУПФ України в Одеській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення із зазначенням усіх складових грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії) для проведення перерахунку пенсії, суд дійшов висновку що зазначені вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки є необґрунтованими.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII, в редакції чинній на час звільнення позивача із служби, (надалі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 1, 2 статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" встановлено, що Кабінет Міністрів України на основі, та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що Постанова №704 є підзаконним нормативно-правовим актом, яким Кабінет Міністрів України, відповідно до частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", встановлює види та розміри грошового забезпечення військовослужбовців.

Як вбачається зі структури Постанови №704, пунктом 1 її постановляючої частини затверджені нормативні акти, зокрема тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (Додаток 1), схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (Додаток 14).

У пункту 4 постановляючої частини постанови Кабінету Міністрів України №704, у якій містяться нормативні положення, наведений порядок визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу.

Відповідно до норми пункту 4 Постанови №704, на час прийняття цієї постанови передбачалося, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Постановою №103 до пункту 4 Постанови №704 внесено зміни, якими встановлено залежність розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01 січня 2018 року, та вилучено умову, що такий розрахунок повинен проводиться виходячи із 50% розміру мінімальної зарплати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на тому, що пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата (на чому наполягає позивач) не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Згідно з Постановою №704 (в редакції Постанови №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Такі ж правила діють при визначенні грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби.

Колегія суддів враховує, що Постанова №704 (в редакції Постанови №103) є чинною, а отже підлягає застосуванню.

Таким чином, доводи апелянта щодо необхідності застосування при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням таку розрахункову величину як мінімальна заробітна плата, згідно вимог приміток до Додатків 1 та 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704, колегія суддів відхиляє, оскільки ці примітки не містять норм права та не узгоджуються з пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач діяв правомірно, застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням таку розрахункову величину як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня календарного року, а тому підстави для визнання протиправними дії відповідача, які полягають у не застосуванні п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови №704 при обчисленні позивачу розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня 2019 року відсутні.

Колегія суддів також враховує, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» від 27 лютого 2014 року №794-VII, Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України (ч.2 ст.49 Закону).

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України є нормативно-правовим актом Уряду України.

Нормативно-правовий акт - офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженими на це суб`єктами нормотворчості у визначеній формі та за встановленою процедурою, спрямований на встановлення, зміну або скасування норми права.

Іншими словами, нормативно-правовий акт - це документ, прийнятий у визначеному порядку компетентним органом публічної влади, у якому містяться норми права. У правовій системі України нормативно-правовий акт є основним джерелом права.

Отже, за загальним правилом, примітка застосовується законодавцем для супроводу та зв`язку з нормою права, якої вона стосується. Тобто, примітка повинна бути у безпосередньому зв`язку з нормою, в даному випадку п.4 Постанови №704, і не повинна суперечити змісту основної норми, яку вона супроводжує.

Відповідно до пп.2 п.20 Правил підготовки проектів актів Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 06 вересня 2005 року №870, до змісту проекту положення або іншого нормативно-правового акта, який передбачається затвердити постановою, встановлюються такі вимоги: 2) стосовно структури проекту документа: - в окремих випадках допускається, як виняток, застосування примітки (зноски) без нормативних положень.

Таким чином, Примітка, як складова частина нормативно-правового акту, не може містити в собі нормативних положень.

За таких обставин, Примітка у Додатку 1 та Додатку 14 постанови КМУ №704 не може мати нормативного характеру, відтак, застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення основної норми Постанови №704 пункт 4, яка має нормативний характер, тобто містить правила поведінки для невизначеного широкого кола осіб.

Аналізуючи вищенаведені норми права в контексті спірних правовідносин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно необґрунтованості позовних вимог щодо необхідності застосування при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням, що враховуються для такої розрахункової величини як мінімальна заробітна плата з посиланням на текст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704, оскільки вказані примітки не містять норм права та не узгоджуються з п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016року за №1774-VIII.

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо помилкового застосування судом першої інстанції пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року №1774-VIII, то відповідно застосування мінімальної заробітної плати, як наполягає апелянт, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, колегія суддів зазначає таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 листопада 2020 року по справі №200/9195/19-а дійшла висновків, що зі змісту Закону №1774-VIII вбачається, що ним вносилися зміни до низки законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Отже, таким приписом законодавець заборонив застосовувати розмір мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів. Водночас пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII законодавець передбачив, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року.

Отже, з прийняттям Закону №1774-VIII в Україні було змінено підхід щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини не лише при визначенні посадових окладів, а й щодо розрахунку всіх виплат, де раніше застосовувалася як розрахункова величина мінімальна заробітна плата. Аналіз такого правового регулювання дає підстави зробити висновок про те, що законодавець, по-перше, заборонив застосовувати для визначення розмірів посадових окладів розмір мінімальної заробітної плати; по-друге, чітко передбачив, що для визначення посадових окладів застосовується розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений на 01 січня відповідного календарного року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апелянта, що розміри посадових окладів, окладів за військовим (спеціальним) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу для обчислення розміру перерахованих пенсій відповідно до Постанови КМУ №103, повинні визначатися у редакції п.4 Постанови №103, чинному на момент її прийняття, а саме: розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 є помилковим, оскільки норма п.3 розділу II Закону №1774 не втратила чинності і має вищу юридичну силу відносно положення п.4 Постанови №704 (в редакції Постанови №103).

Стосовно доводів апеляційної скарги щодо помилковості висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача видати оновлену довідку із зазначенням усіх складових грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії), колегія суддів зазначає таке.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем підготовлено та направлено довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 №100 від 10.08.2020 року до ГУПФ в Одеській області згідно якої грошове забезпечення позивача встановленого за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення зі служби) станом на 05.03.2019 року, згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», обраховується з наступних складових: посадовий оклад - 6910,00 грн.; оклад за військове звання підполковник - 1410,00 грн.; надбавка за вислугу років (у відсотках посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням) 45% - 3744,00 грн.; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень ( у розмірі 10, 15 або 20 відсотків посадового окладу в залежності від ступеня секретності) 15% - 1036,50 грн.; надбавка за особливості проходження служби ( у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) 47% - 5670,08 грн.; доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі (у розмірі до 20 відсотків посадового окладу) 5% - 345,50 грн.; премія (у розмірі не менш як 10 відсотків посадового окладу) 10% - 691, усього 19 807,08 грн.

Під час виготовлення довідки відповідачем було враховано, що з 01.03.2018 порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям СБУ визначено Інструкцією про грошове забезпечення, та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженою Наказом ЦУ СБУ № 515/ДСК від 10.04.2018, розробленою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Грошове забезпечення згідно з цією Інструкцією виплачується військовослужбовцям СБ України, які займають військові посади в органах, підрозділах, закладах та установах СБУ; проходять військову службу (навчання) у вищих навчальних закладах (військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти) СБ України; перебувають у розпорядженні відповідних начальників (керівників) органів, підрозділів, закладів та установ СБУ тощо - за місцем їх постійної служби і виключно в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисах органів, підрозділів, закладів та установ СБУ.

Складається грошове забезпечення військовослужбовців СБ України з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Вищевказаними нормативно-правовими актами визначені лише граничні розміри деяких надбавок (доплат, премій). Персональні розміри цих видів грошового забезпечення встановлюються кожному військовослужбовцю наказом відповідного керівника залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою; відповідно до його особистого вкладу в загальні результати служби; наявності доступу та допуску до державної таємниці та ступеню секретності відомостей, що становлять державну таємницю, з якими згідно з посадовими обов`язками постійно працює військовослужбовець, тощо.

Так, Наказом ЦУ СБУ №515/ДСК передбачено виплату військовослужбовцям виплат та надбавок, серед яких, до Позивача можуть бути застосовані лише посадовий оклад; оклад за військовим званням; процентна надбавка за вислугу років; надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці; надбавка за оперативно-розшукову діяльність; надбавка за особливості проходження служби; премія.

Оскільки такі надбавки, як надбавка за інформаційне аналітичне забезпечення та надбавка за спеціальне завдання чи державну охорону Наказом ЦУ СБУ № 515/ДСК та Постановою КМУ № 704 не передбачені взагалі, то відповідно до абзацу 7 пункту 5 Порядку № 45 (в редакції після скасування змін, внесених Постановою № 103) для перерахунку пенсії не враховуються.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо безпідставності позовних вимог в частині необхідності зобов`язання відповідача зазначити такі складові грошового забезпечення у довідці про розмір грошового забезпечення позивача.

Відносно тверджень апелянта про те, що розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення повинні враховуватися як ті, які діяли з моменту звільнення, в той час як позивачем зменшено відсоткове значення складових грошового забезпечення таких як надбавки за особливості проходження служби (зі 100% на 47%) та доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі (зі 20% на 5%), суд зазначає таке.

Так, відсотковий розмір надбавки за особливості проходження служби та доплата військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі військовослужбовцям СБУ, визначено положеннями Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ СБУ від 10.04.2018р. №515/ДСК, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 25.04.2018р. за №512/31964, а також наказу ЦУ СБУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України у 2019 році» від 14.02.2019 №245/ДСК.

Надбавка за особливості проходження служби обчислена відповідно до таблиці додатку 15 Наказу СБУ №245/дск, а саме: згідно тарифного розряду 27 зазначена надбавка (враховуючи вимоги глави 2 розділу III Інструкції СБУ№515/дск) становить 44 відсотка від посадового окладу, окладу за військовим званням та вислуги років, а тому відповідачем цілком правомірно вказано відсотковий розмір цієї надбавки у довідці про розмір грошового забезпечення позивача №100 від 10.08.2020 року.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта стосовно того, що Управлінням не включено до довідки надбавка за знання східної мови 15%, надбавка за службу в підрозділах «К» (боротьба з корупцією) 22%, надбавка за спеціальне завдання чи державну охорону 67% і доплата за роботу з агентурою на конфіденційній основі 17%, оскільки вказана позивачем доплата за роботу з агентурою на конфіденційній основі (17%) аналогічна визначеній Інструкцією №515/ДСК доплаті військовослужбовцям оперативних підрозділів, які постійно співробітничають з особами, залученими до участі в оперативно-розшуковій діяльності на конфіденційній основі, зазначена у довідці, алгоритм розрахунку якої окреслено вище.

Крім того, з дати набрання чинності Постанови № 704 - 01.03.2018, змінився порядок нарахування грошового забезпечення військовослужбовців та окремі додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців були скасовані.

Відтак, вказані позивачем надбавка за знання та використання в роботі іноземної мови («надбавка за знання 1 східної мови») (15%) та надбавка військовослужбовцям, які безпосередньо займаються виконанням спеціальних завдань із забезпечення державної безпеки («надбавка за спеціальне завдання чи державну охорону») (67%) у Інструкції №515/ДСК, відсутні, а тому правові підстави для зазначення їх Управлінням у довідці, також відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для визнання, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв правомірно, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що справа віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду 05 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Одеській області, 3-тя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного судового рішення 13.05.2021р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.