Справа № 234/10065/20
Суддя: Нейло І. М.
Дата ухвалення: 2021-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/234/12/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді - Нейло І.М., за участю секретаря судового засідання - Ридош Г.Ю., позивача - ОСОБА_1 , представника позивача Литвиненко В.І., відповідача Мироненко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Краматорську Донецької області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську управління патрульної поліції в Донецькій області Мироненко Андрія Васильовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську Управління патрульної поліції в Донецькій області Мироненко А.В. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 2737379 від 25.06.2020 року та закриття провадження в адміністративній справі.

На обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначає, що 25.06.2020 поліцейським батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську Донецької області відносно нього було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП у зв`язку з порушенням п. 12.4 ПДР України. Позивач вважає, що винесена постанова є протиправною та винесеною з порушенням вимог законів, оскільки прилад вимірювання швидкості руху автомобіля застосовувався не в автоматичному режимі в руках у поліцейського, тому відповідач міг рухаючи рукою змінити швидкість, що вимірюється. Автомобіль поліцейських стояв без увімкнених проблискових маячків. Крім того вважає, що відповідачем був порушений порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення оскільки не складався протокол, відповідач не вручив постанову. Також вважає, що спірна постанова винесена відносно іншої особи « ОСОБА_1 ».

Ухвалою від 10.07.2020 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою від 02.09.2020 відкрито провадження в адміністративній справі.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву згідно якого під час несення служби в м. Слов`янську на автомобільному шляху Н 20 1 км. 600 м. 25.06.2020 року екіпажем патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TRUKAM» (серійний номер ТС001092) було виявлено порушення Правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу «Renault Duster», номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 74 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного більше ніж на 20 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. За результатом розгляду адміністративної справи було прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, просив позовну заяву залишити без задоволення.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Зазначили, що судовий збір не сплачений оскільки позивач є учасником бойових дій, тому має пільги зі сплати судового збору.

Відповідач, інспектор БПП в м. Краматорську та Слов`янську Донецької області Мироненко А.В. в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши сторін, дослідивши додані матеріали, судом встановлено наступне.

Як вбачається я з матеріалів справи 25.06.2020 року відповідачем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ № 2737379 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Згідно даної постанови, позивач, 25.06.2020 рухаючись в м. Слов`янску по автодорозі Н20 1 км. 600 м. перевищив встановлену законом швидкість більше ніж на 20 км. год., швидкість вимірювалась приладом «TRUKAM» ТС 001092, чим порушено вимоги п.12.4 ПДР України.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною ч. 1 ст. 122 КУпАП визначено відповідальність, серед іншого, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Згідно з п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В матеріалах справи наявний фотознімок, здійснений приладом «TruCam» серійний № ТС001092, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 74 км/год.

Суд звертає увагу, що лазерний вимірювач швидкості «TruCam» LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam", який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Лазерний вимірювач швидкості «TruCam» LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог Правил дорожнього руху України.

Суд не приймає до уваги посилання позивача та його представника, що відповідач, корегував показники швидкості автомобіля позивача, оскільки зазначене твердження не було підтверджено в судовому засіданні.

Суд не приймає до уваги заперечення позивача, що інспектором не складався протокол про адміністративне правопорушення оскільки відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Твердження позивача, що інспектор поліції не надав копію постанови спростовуються матеріалами відеозапису з яких вбачається, що позивач від її отримання відмовився.

Стосовно доводу позивача, що в постанові про адміністративне правопорушення невірно вказане його ім`я , суд вважає, що зазначений факт не спростовує порушення позивачем вимог п. 12.4 ПДР, та є опискою, оскільки під час складання постанови особу позивача було встановлено за допомогою посвідчення водія.

Посилання позивача, що автомобіль поліцейських стояв без увімкнених проблискових маячків, не є безумовною підставою для скасування спірної постанови.

Отже, відповідач при винесенні постанови на місці вчинення адміністративного правопорушення відносно позивача, діяв у рамках чинного законодавства України, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений законом. Судом не встановлено порушень з боку інспектора вимог ст. 278, 279 КпАП України, з урахуванням вимог ч.2 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції. Окрім цього, в ході розгляду справи не було встановлено порушення інспектором патрульної поліції вимог чинного законодавства України щодо встановлення обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення та прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 винесено правомірно, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Звертаючись з позовом до суду позивач не сплатив судовий збір та надав як підставу для звільнення від сплати судового збору посвідчення учасника бойових дій.

Суд зазначає, що пункт 13 статті 5 Закону України "Про судовий збір" кореспондується із положеннями статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", якою передбачено, що ветерани війни, до яких належать учасники бойових дій, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від усіх судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Зміст пункту 13 статті 5 Закону України "Про судовий збір", в якому йдеться про "справи, пов`язані з порушенням їхніх прав", вказує на категорію справ, в яких учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що хоча вказана норма не містить вичерпного переліку порушених прав, однак порушені права нерозривно пов`язані саме із статусом учасник бойових дій, який, як і права такої особи, визначається спеціальним законом, а не усіх прав людини і громадянина, які в свою чергу встановлені Конституцією України та іншими законами.

Предмет спору не пов`язаний з порушенням прав позивача на соціальний захист, саме, як учасника бойових дій чи військовозобов`язаного, призваного на військову службу, а пов`язаний із скасуванням постанови про визнання винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП і накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

За розгляд позовної заяви у даній справі має бути сплачено судовий збір у розмірі 420,40 грн, тому, враховуючі, що в позовних вимогах відмовлено, вказана сума підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 5, 139, 257-263, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора батальйону патрульної поліції в м. Краматорську та Слов`янську управління патрульної поліції в Донецькій області Мироненко Андрія Васильовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (зареєстрований АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір 420 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Краматорського

міського суду І.М. Нейло