Справа № 280/598/20
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 травня 2021 року Справа № 280/598/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП: 44118663) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області, яке в подальшому замінено на Головне управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача №48071-5307-0814 від 14.08.2019, зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2019 рік у сумі 7817,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.07.2009 між Оріхівською районною державною адміністрацією Запорізької області та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земель водного фонду №28, на підставі якого позивач є користувачем земельної ділянки із земель водного фонду площею 12,8993 га., яка розташована за межами населених пунктів на території Вільнянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області та є платником орендної плати за землю. Так, пунктом 4.1 цього Договору передбачено, що розмір орендної плати встановлено в розмірі 4% від грошової оцінки землі, що ставить 128,00 грн. за 1 га, 1649,00 грн. на рік. Розмір орендної плати за землю обчислюється з урахуванням індексів інфляції. Відповідно до пункту 1.4 Договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 41212,24 грн. (сорок одна тисяча двісті дванадцять гривень 24 копійки) згідно довідки Оріхівського районного відділу земельних ресурсів від 20.10.2008 №865 щодо визначення грошової оцінки земельної ділянки. Позивач зауважує, що розмір орендної плати з моменту укладання вищезазначеного договору оренди землі від 10.07.2009 жодного разу не переглядався сторонами цього договору. Разом з тим, у вересні 2019 року позивач отримав податкове повідомлення-рішення №48071-5307-0814 від 14.08.2019, у якому позивачу визначено суму податкового зобов`язання у сумі 7817,88 грн. На звернення ОСОБА_1 до контролюючого органу, позивачу повідомлено, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення розраховано розмір орендної плати на рівні 7817,88 грн. виходячи із коефіцієнту індексації нормативно грошової оцінки землі при визначенні розміру орендної плати та податкового зобов`язання, враховуючи розмір нормативно-грошової оцінки за одиницю площі по Запорізькій області станом на 01.01.2019. Позивач вважає, що визначення йому грошового зобов`язання із земельного податку виходячи з нормативно-грошової оцінки ріллі по області без урахування цільового призначення такої ділянки не відповідач вимогам податкового законодавства, оскільки за цільовим призначенням орендована земельна ділянка відноситься до земель водного фонду, а не земель населених пунктів та сільськогосподарського призначення. З урахуванням наведеного, вважає оскаржуване податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 31.01.2020 вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення її недоліків.

06.03.2020 позивачем до суду подані документи на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 10.03.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання на 07.04.2020.

Ухвалою суду від 07.04.2020 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів. Відкладено підготовче судове засідання на 20.05.2020.

Відповідач позовні вимоги не визнав, 09.04.2020 надав до суду відзив на позовну заяву (вх.№16761), в якому із посиланнями на положення статей 274. 288 Податкового кодексу України зазначає, що розрахунок податку з орендної плата з фізичних осіб був зроблений із врахуванням земельної ділянки (ріллі) 12,8993 га, суму нормативної грошової оцінки по Запорізькій області станом на 01.01.2019 - 24984,00 грн. та ставку податку, а саме 4 відсотки, як зазначено в договорі оренди земель водного фонду №28 від 10.07.2009. Вказує на те, що нормативно-грошова оцінка бралась по Запорізькій області а не конкретно на дану ділянку, оскільки відповідно до вимог ст. 20, 21 Закону України «Про оцінку земель» за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, яка підлягає державній експертизі, а у відділі в Оріхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області відсутня технічна документація з нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки. За таких обставин вважає, що контролюючий орган діяв в межах та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 20.05.2020 відкладено підготовче судове засідання на 16.07.2020.

Ухвалою суду від 16.07.2020 відкладено підготовче судове засідання на 05.10.2020.

Ухвалою суду від 05.10.2020 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 10.11.2020.

22.10.2020 від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№50381) про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Позивачем 10.11.2020 подано до суду клопотання (вх.№53710), відповідно до якого просить проводити розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними в ній матеріалами.

Ухвалою суду від 10.05.2021 замінено відповідача, а саме: Головне управління ДФС у Запорізькій області () на правонаступника - Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, код ЄДРПОУ ВП: 44118663).

Частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе завершити розгляд справи в порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено наступне.

0.07.2009 між Оріхівською районною державною адміністрацією Запорізької області та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земель водного фонду №28, на підставі якого позивач є користувачем земельної ділянки із земель водного фонду площею 12,8993 га., яка розташована за межами населених пунктів на території Вільнянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області та є платником орендної плати за землю. Даний Договір зареєстрований у Оріхівському районному відділі Запорізької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру за №51 від 09.11.2009. Договір укладено на двадцять п`ять років, починаючи з дня його державної реєстрації (пункт 3.1. Договору).

Відповідно до пункту 2.1. цього Договору категорія земельної ділянки: землі водного фонду Вільнянської сільської ради.

Згідно пункту 2.2. Договору, цільове використання земельної ділянки - землі водогосподарських потреб.

Пунктом 2.3. Договору визначено, що мета використання земельної ділянки - риборозведення.

У пункті 4.1. Договору передбачено, розмір орендної плати встановлено в розмірі 4% від грошової оцінки землі, що становить 128,00 грн. за 1 га, 1649 грн. на рік. Розмір орендної плати за землю обчислюється з урахуванням індексів інфляції.

Пунктом 4.5. Договору передбачено, розмір орендної плати щорічно переглядається у випадках і з моменту: змін умов господарювання, передбачених договором, підвищення тарифів, інфляційних процесів, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджується документально, збільшення розміру ставок земельного податку та в інших випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до пункту 1.4. Договору, нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 41212,24 грн. (сорок одна тисяча двісті двадцять гривні 24 копійки) згідно довідки Оріхівського районного відділу земельних ресурсів від 20.10.2008 № 865 щодо визначення грошової оцінки земельної ділянки.

Головним управлінням ДФС у Запорізькій області 06.06.2019 винесене податкове повідомлення-рішення №48071-5307-0814 від 14.08.2019, яким позивачу визначено податкове зобов`язання у розмірі 7817,88 грн. з орендної плати з фізичних осіб.

Позивач, не погодившись з правомірністю винесеного податкового повідомлення-рішення 48071-5307-0814 від 14.08.2019, звернувся до суду з вимогою про його скасування.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Згідно підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України, платниками податку є землекористувачі.

Відповідно до підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України, об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Пунктом 285.1 статті 285 Податкового кодексу України передбачено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Згідно пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Пунктом 287.1 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Відповідно до пункту 288.1 статті 288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Пунктом 288.2 статті 288 Податкового кодексу України визначено, що платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

В той же час, із матеріалів справи судом встановлено, що позивачем орендується земельна ділянка земель водного фонду загальною площею 12,8993 га, в т.ч.: під водою - 6,2874, пасовище - 6,3052 га, дамба - 0,3067 га. Проте, із відзиву відповідач вбачається, що відповідачем під час донарахування позивачу податкового зобов`язання застосовано розмір грошової оцінки рілля.

Відповідно до підпункту 14.1.233 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, сільськогосподарські угіддя - рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги.

Статтею 19 Земельного кодексу України встановлено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Відповідно до статті 22 Земельного кодексу України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно із частиною другою статті 22 Земельного кодексу України, до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

В той же час, відповідно до статті 58 Земельного кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті: а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами; б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами; в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; г) береговими смугами водних шляхів; ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Суд зазначає, що плата за надані у користування на умовах оренди водні об`єкти розраховується відповідно до наказу Мінприроди від 28.05.2013 № 236 «Про затвердження Методики визначення розміру плати за надані в оренду водні об`єкти», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за № 986/23518, а обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку, розташовану під водний об`єктом здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, що визначаються Держземагентством за формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2006 №1724 «Деякі питання оренди земель», що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди водного об`єкта чи продовження його дії.

Оскільки законодавець визначив спеціальний порядок обчислення розміру орендної плати та плати за надані у користування на умовах оренди водні об`єкти, а відповідач безпідставно у спірному випадку використовував положення Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, який затверджено наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 18.12.2018 № 605 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.12.2018 за № 1471/32923, визначена податковим органом сума податкового зобов`язання позивача з орендної плати з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 10627,89 грн. - не може бути визнана судом правильною.

Таким чином, передана позивачу земельна ділянка земель водного фонду не може відноситись до земель сільськогосподарської категорії та не може мати призначення сільськогосподарські угіддя.

З огляду на викладене, відповідачем при донарахуванні позивачу податкового зобов`язання протиправно застосовано нормативно грошова оцінка земель іншої категорії, ніж та, що перебуває в оренді позивача.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На підставі викладеного вище, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, відповідачем не спростованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було Головне управління ДПС у Запорізькій області, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати зі сплати судового збору, документально підтверджені у сумі 840,80 грн.

Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166; код ЄДРПОУ ВП: 44118663) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №48071-5307-0814 від 14.08.2019, яке винесено Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 12.05.2021.

Суддя М.С. Лазаренко