Справа № 160/2129/21
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2021 року Справа № 160/2129/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Луніної О.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , як судді у відставці, у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, із зарахуванням до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті з 01.09.1985 року по 30.06.1989 року, календарний період проходження строкової військової служби з 30.10.1982 року по 28.11.1984 року, а також роботу в органах прокуратури з 01.02.1989 року по 16.11.1999 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті з 01.09.1985 року по 30.06.1989 року, календарний період проходження строкової військової служби з 30.10.1982 року по 28.11.1984 року, а також роботу в органах прокуратури з 01.02.1989 року по 16.11.1999 року 31 рік 7 місяців 12 днів;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді виходячи зі стажу роботи на посаді судді, та суми, зазначеній у довідці Дніпровського апеляційного суду № 04.2/70/20-с від 13 квітня 2020 року, починаючи з 19.02.2020 року без обмеження граничного розміру, та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум, оскільки такий перерахунок викликаний відновленням порушеного права позивача від моменту неправомірного обрахування розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Після виходу у відставку, розпорядженням відповідача, викладеним у протоколі від 18.10.2016 року позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці 80% від суддівської винагороди, виходячи зі стажу роботи на посаді судді 20 років. Вважаючи дії та розпорядження відповідача, щодо визначення стажу та розміру щомісячного грошового утримання 80% від суддівської винагороди лише із стажу на посадах судді із частковим врахуванням стажу ОСОБА_1 на інших посадах, протиправними, позивач оскаржив їх до суду. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року, яка набрала законної сили на підставі ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2017 року у справі № 205/8763/16-а, визнано протиправними дії та розпорядження відповідача, викладене у протоколі від 18.10.2016 року про визначення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання 80% від суддівської винагороди, виходячи зі стажу роботи на посаді судді 20 років та зобов`язано відповідача, починаючи з 16.09.2016 року призначити та виплатити позивачеві щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування. В ухвалі Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 року, при розгляді заяви позивача про усунення описки, в мотивувальній частині судового рішення зазначено, що в рішеннях судів (у справі № 205/8763/16-а) фактично розглядалось питання наявності стажу роботи у ОСОБА_1 на посаді судді понад 25 років, що дало підстави для встановлення відсоткового співвідношення довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від працюючого на відповідній посаді судді. Тобто, у рішеннях судів у справі № 205/8763/16-а стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який повинен враховуватися при нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці остаточно не визначався. 25 квітня 2020 року позивач звернувся до відповідача з електронною заявою № 253 для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, надавши довідку Дніпровського апеляційного суду № 04.2/70-20-с від 13 квітня 2020 року з повною розшифровкою складових суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, з проханням здійснити перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці. Рішенням відповідача від 27.04.2020 року № 127/03.6-22 позивачу відмовлено. Вказані дії оскаржено позивачем до суду. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2020 року у справі № 160/7504/20 позовні вимоги про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суми, зазначеної у довідці про суддівську винагороду, задоволено та зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивачу відповідно до довідки Дніпровського апеляційного суду № 04.2/70-20-с від 13.04.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року. Відповідачем здійснено перерахунок довічного грошового утримання позивачу у розмірі 50 % від суми зазначеної у довідці про суддівську винагороду. Не погодивши з таким перерахунком, позивач звернувся до ПФУ із заявою, на яку отримав відповідь, де зазначено: «Пунктом 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2 відсотки грошового утримання судді. Оскільки на посаді судді Ви пропрацювали з 17.11.1999 по 15.09.2016 16 років 9 місяців 29 днів, щомісячне довічне грошового утримання судді у відставці виплачується в розмірі 50% суддівської винагороди судді». 05.02.2021 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою та повторно надав належним чином завірену копію розрахунку стажу судді апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , який має право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданого Дніпровським апеляційним судом. Відповідачем надано відповідь, в якій зазначено, що згідно із записами трудової книжки та довідки про розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивач працював на посаді судді у період з 17.11.1999 по 15.09.2016, тобто 16 років 9 місяців 28 днів, а тому, згідно із п. 3 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці призначено у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді. Позивач вважає, що зазначеними діями відповідач порушив його право щодо не зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку, та, який повинен враховуватися при нарахуванні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, роботи в органах прокуратури, календарний період проходження строкової військової служби.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 року, відкрито провадження у справі № 160/2129/21 та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
15.10.2020 року судом отримано відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач зазначає про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення, мотивуючи свої доводи наступним. Так, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VІІІ було визначено, що право на отримання щомісячного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В абз. 2 п. 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VІІІ зазначено, що в інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону. Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання. Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 визнано неконституційним пункт 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення». При цьому, рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 не містить положень щодо порядку його виконання. З 18.02.2020 порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці регулюється ст. 142 Закону № 1402-VІІІ, згідно з якою розмір щомісячного довічного грошового утримання не залежить від факту проходження суддею кваліфікаційного оцінювання або призначення на посаду судді за результатами конкурсу. Питання щодо перерахунку раніше, до 18.02.2020, призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці вирішується відповідно до норм ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ. Відповідно до ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ у разі зміни складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Отже, право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не проходив кваліфікаційного оцінювання, не призначався на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності Закону № 1402-VІІІ, не працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, та зверненнями, що надходять після 18.02.2020, виникає згідно ст. 142 Закону № 1402-VІІІ. Суддям у відставці, яким за зверненням до 18.02.2020 перерахунок проведено з 01.01.2020 виходячи з розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ від 07.07.2010, перерахунок буде здійснюватися при збільшенні розміру суддівської винагороди після 18.02.2020. Позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо проведення йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Дніпровського апеляційного суду від 13.04.2020 № 4.2./70/20-с станом на 18.02.2020. В проведенні перерахунку позивачу було відмовлено. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 по справі № 160/7504/20 зобов`язано Головне управління здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Дніпропетровського апеляційного суду від 13.04.2020 № 4.2./70/20-с, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. На підставі рішення суду Головним управлінням проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання відповідно до п.3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ, а саме у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, оскільки позивач працював на посаді судді з 17.11.1999 по 15.09.2016 16 років 9 місяців 29 днів. Позивач звернувся до ПФУ щодо проведення йому перерахунку щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки Дніпропетровського апеляційного суду від 13.04.2020 № 4.2./70/20-с станом на 18.02.2020. Ключовим питанням, що якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок його пенсії у зв`язку із підвищенням грошового утримання судді на підставі довідки. Питання щодо відсоткового розміру грошового утримання для перерахунку пенсії і питання обмеження пенсії максимальним розміром є похідними і повинні вирішуватися після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок. У заяві про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання не йшлося про відсотковий розмір. До стажу роботи для призначення щомісячного довічного грошового утримання позивачу зараховано половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті, строкову військову службу, а також роботу в органах прокуратури.
Справа розглядається судом в порядку спрощеного провадження за приписами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.
Згідно з протоколом № 5014 від 18.10.2016 про призначення довічного грошового утримання ОСОБА_1 зараховано стаж, який складає: 16 років 8 місяців 16 днів- стаж судді; 9 років 10 місяців - прокурор./слідч. склад; 2 роки 29 днів військова служба; 16 років 1 місяць 1 день страх стаж з 01.07.2000 року; 12 місяців 8 років 1 день заг. Стаж (після 2004 року); 34 роки 19 днів - загальний стаж (повний).
Також у протоколі про призначення довічного грошового утримання ОСОБА_1 від 18.10.2016 загальний відсоток розрахунку утримання від заробітку визначено у розмірі 80%.
Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року у справі № 205/8763/16-а задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними. Визнано протиправними дії та розпорядження Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, викладене у протоколі від 18.10.2016 року про визначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання - 80% від суддівської винагороди виходячи зі стажу роботи на посаді судді 20 років. Зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, починаючи з 16.09.2016 року призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.
Постанова Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року у справі № 205/8763/16-а набрала законної сили 16.03.2017 року, після прийняття Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом ухвали, якою апеляційну скаргу Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську залишено без задоволення, а постанову Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду у справі № 205/8763/16-а від 11 квітня 2017 року у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання протиправними дій, бездіяльність та спонукання до вчинення дій, за касаційною скаргою Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську на постанову Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 6 грудня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року, відмовлено.

У мотивувальній частині постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року встановлено, що з трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що він працював на посаді судді Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська з 17.11.1999 року по 05.06.2008 року, з 06.06.2008 року по 15.09.2016 року суддя апеляційного суду Дніпропетровської області. З 15.09.2016 року на підставі постанови ВР України є суддею у відставці. Крім того, ОСОБА_1 має трудовий стаж, який повинен зараховуватися при вирішенні питання про відставку та право на довічне грошове утримання, який складається з:

- строкової служби в збройних силах 2 роки 29 днів;

- Ѕ навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту з 01.09.1985 року по 30.06.1989 рік 1 рік 11 місяців;

- 01.02.1989 року по 10.01.1995 року роботи на посаді стажиста слідчого, слідчого, старшого слідчого прокуратури Кіровського району м. Дніпропетровська 5 років 11 місяців 09 днів;

- 10.01.1995 року по 16.11.1999 року заступник прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська 04 років 10 місяців 06 днів.

Таким чином, підтверджений трудовою книжкою загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 31 рік 6 місяців, з яких стаж роботи на посаді судді 16 років 9 місяців.

Також, ухвалою Третього апеляційного суду від 21.01.2021 року встановлено, що загальний стаж позивача «з урахуванням 9 років 10 місяців роботи на посаді слідчого та прокурора останній (позивач), з урахуванням 16 років 8 місяців 16 днів роботи на посаді судді, 2 років 29 днів військової служби, а також 1 року 11 місяців навчання на денному відділенні Харківського юридичного інституту, становить 30 років 6 місяців 15 днів».

У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, 25.04.2020 року позивач звернувся до відповідача із електронною заявою № 253 про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці до якої додав довідку від 13.04.2020 року №04.2/70-20-с, видану Дніпровським апеляційним судом, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Листом від 27.04.2020 року № 127/03-6-22 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивача про прийняте ним рішення про відмову в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді на підставі довідки від 13.04.2020 року №04.2/70-20-с, виданої Дніпровським апеляційним судом з посиланням, зокрема на те, що суддям у відставці, яким за зверненням до 18.02.2020 року перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проведено з 01.01.2020 року виходячи із розміру суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI у разі зміни збільшення розміру суддівської винагороди після 18.02.2020 року.

Позивач, не погодившись з відмовою у проведенні перерахунку, оскаржив дії відповідача до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року у справі № 160/7504/20 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області викладене у листі від 27.04.2020 року №127/03.6-22 про відмову у здійсненні ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до його електронної заяви №253 від 25.04.2020 року виходячи з розміру, зазначеного у довідці Дніпровського апеляційного суду №04.2/70-20-с від 13.04.2020 року. Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Дніпровського апеляційного суду №04.2/70-20-с від 13.04.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Рішення суду набрало законної сили 29.10.2020 року.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.09.2020 року у справі № 160/7504/20 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 16.11.2020 о 16:01, згідно з яким загальний процент від заробітку зазначено 90%.

В той же день, 16.11.2020 о 16:06 здійснено перерахунок пенсії позивача з розрахунку загального проценту розрахунку пенсії від заробітку 62%.

24.11.2020 року відповідачем знову згідно рішення суду справи № 160/7504/20 від 28.09.2020 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , в якому визначено загальний процент розрахунку пенсії від заробітку 50%.

Дії відповідача щодо зменшення відсотку розміру пенсії від заробітку з 90% на 50% позивач вважає протиправними, внаслідок чого звернувся до суду з позовом.

Так, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що право позивача на перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Дніпровського апеляційного суду №04.2/70-20-с від 13.04.2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року є безспірним, оскільки вказане питання вже вирішено у межах справи № 160/7504/20, за результатом розгляду якої Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято рішення від 28.09.2020 року, яке набрало законної сили 29.10.2020 року.

Водночас спірним є відсоток розрахунку пенсії від заробітку, що визначений довідкою Дніпровського апеляційного суду №04.2/70-20-с від 13.04.2020 рок, який залежить від стажу роботи на посаді судді.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов висновку про таке.

Правовідносини, пов`язані з виходом судді у відставку та призначенням йому щомісячного довічного грошового утримання, регулюються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402).

Відповідно до пункту 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 (у редакції, чинній на час призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, його перерахунку та надання відповіді на заяву про проведення перерахунку), право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Статтею 137 3акону №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього CPCP та республік, що входили до його складу.

Відповідно до положень частини першої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453 (далі - Закон № 2453), до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453 в редакції, чинній до 28 березня 2015 року, передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювалися Законом №2862-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Законом України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (набрав чинності 05 січня 2017 року) пункт 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)». При цьому будь-яких обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом №1402-VIII не встановлено.

Позивач призначений (обраний) на посаду судді за нормами Закону України від 15.12.1992 року №2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон №2862-ХІІ), який набрав чинності 10.02.1993 року і втратив чинність 01.01.2012 року згідно із Законом України від 07.07.2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (Закон №2453-VI).

Так, позивач працював на посадах слідчого і заступника прокурора з 01.02.1989 року по 16.09.1999 рік, що складає 10 років 9 місяців 12 днів.

Також у рішенні № 1496/0/15-16 від 20 липня 2019 року Вищої ради юстиції встановлено, що крім стажу роботи на посаді судді, має також 10 років і 9 місяців стажу роботи на посадах слідчого, старшого слідчого прокуратури Кіровського району міста Дніпропетровська та застпника прокурора Красногвардійського району міста Дніпропетровська.

Також згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (стаття втратила чинність 20.03.2008 року, далі - Указ №584/95), чинної після набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Строкову військову службу позивач проходив з 30.10.1982 року по 28.11.1984 року - 2 роки 29 днів.

Крім того, згідно з абзацом другим пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (яка діяла одночасно із Законом №2862-ХІІ; втратила чинність 01.01.2012 року, далі - Постанова №865), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року №545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Позивач з 30.10.1982 року по 28.11.1984 року навчався в Харківському юридичному інституті за денною формою навчання, отже половина строку його навчання становить 1 рік 11 місяців.

Суд, з урахуванням встановлених обставин та аналізу норм законодавства, що врегульовує визначення стажу судді, який дає право на відставку, дійшов висновку, що підлягає зарахуванню до стажу позивача, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, робота на посадах прокурорів і слідчих, період проходження строкової служби, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, оскільки виконується умова його роботи на посаді судді не менше як 10 років (на момент втрати чинності як Указом №584/95, так і Постановою №865), отже стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить 31 рік 7 місяців 12 днів.

Водночас, суд зазначає, що неправомірним є позбавлення особи, зокрема, судді, набутого статусу (наприклад, статусу особи, яка має стаж роботи на посаді судді у конкретному кількісному вимірі), оскільки це не узгоджується з принципом правової визначеності. Дозволяється виключно шляхом прийняття закону змінити механізм використання такого статусу у формі зменшення розміру фінансових виплат або пільг, а також позбавлення особи права на перерахунок певних соціальних виплат.

Згідно частини шостої статті 47 та пункту 8 частини четвертої статті 48 Закону № 2453 незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Згідно зі статтею 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Крім того, Конституційний Суд України у мотивувальній частині Рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № б-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Також, в рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус судців» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосудця неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Таким чином, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судці у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, роботи на посадах прокурорів і слідчих, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби.

Відповідно дії відповідача щодо не включення до відповідного стажу роботи позивача на посаді судді, зокрема, роботи на посадах прокурорів і слідчих, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження ним строкової військової служби, та врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду його роботи на посаді судці, є протиправними.

Враховуючи виладене, суд дійшов висновку про наявність законних підставя для задоволення вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті з 01.09.1985 року по 30.06.1989 року, календарний період проходження строкової військової служби з 30.10.1982 року по 28.11.1984 року, а також роботу в органах прокуратури з 01.02.1989 року по 16.11.1999 року 31 рік 7 місяців 12 днів.

Щодо розміру відсотку, який застосовується під час перерахунку пенсії, суд зазначає наступне.

Так, позивач просить здійснити перерахунок грошового утримання судді у відставці на підставі частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII, якою передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, частиною третьою цієї статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Вищевказана норма неконституційною не визнавалась.

Суд зазнача, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково положення з різних законів.

При цьому, абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ Закону № 1402-VIІІ визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Наведені норми неконституційними не визнавалась.

Таким чином, при здійсненні обрахунку стажу, що дає право на відставку, необхідно враховувати порядок призначення (обрання) судді на посаду вперше, оскільки при призначенні (обранні) суддів на посаду вперше до стажу, необхідного для зайняття посади судді, застосовувалися різні вимоги, які діяли на момент такого призначення (обрання).

Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008 затверджено Порядок надання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за № 200/14891 (далі Порядок № 3-1).

Позивач звільнилась у відставку 15.09.2016, отже необхідним є застосування Порядку № 3-1 в редакції, чинній на час звільнення позивача та призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Пунктом 2.1 Порядку № 3-1 передбачалось, що до заяви про призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці додаються такі документи, зокрема, розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 3).

Пунктом 3.1 розділу IIІ Порядку № 3-1 визначено, що уповноважена особа впродовж двох робочих днів після видання наказу про відрахування судді зі штату суду на підставі акта Верховної Ради України або Президента України про звільнення у зв`язку з поданням заяви про відставку, у тому числі у відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків, і припинення виплати щомісячного довічного утримання працюючому судді, оформляє необхідні документи, готує подання про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 4), ознайомлює з ними суддю у відставці і направляє їх до органу, що призначає щомісячне довічне утримання.

Пунктом 1 розділу II Порядку № 3-1 передбачено, що заява про перерахунок щомісячного довічного утримання та довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду) або довідка про винагороду судді Конституційного Суду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді Конституційного Суду України у відставці (додаток 3) (далі - довідка про винагороду судді КСУ) подається до органів, що призначають щомісячне довічне утримання.

Перерахунок щомісячного довічного утримання згідно з пунктом 4 розділу II Порядку № 3-1 проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.

Як вже було зазначено раніше, за частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VІІI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідачем розраховано стаж позивача, як судді у відставці який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50 відсотків з урахуванням виключно стажу судді 16 повних років.

Однак, судом встановлено, що стаж роботи позивача на посадісудді складає 31 рік 7 місяців 12 днів.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідно розраховувати із застосуванням у розмірі 72 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 % (20 років роботи) + 22 % (11 років роботи на посаді судді понад 20 років х 2 % грошового утримання судді)).

Зазначене відповідає вимогам статті 142 Закону № 1402-VІІI та матеріалам пенсійної справи.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує положення частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 908,00 грн., що документально підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 11.02.2021 року.

Таким чином, враховуючи обсяг задоволених позовних вимог, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягає стягненню на користь позивача 908,00 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , як судді у відставці, у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, із зарахуванням до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті з 01.09.1985 року по 30.06.1989 року, календарний період проходження строкової військової служби з 30.10.1982 року по 28.11.1984 року, а також роботу в органах прокуратури з 01.02.1989 року по 16.11.1999 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який надає право на відставку судді та повинен враховуватись при нарахуванні і отриманні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті з 01.09.1985 року по 30.06.1989 року, календарний період проходження строкової військової служби з 30.10.1982 року по 28.11.1984 року, а також роботу в органах прокуратури з 01.02.1989 року по 16.11.1999 року 31 рік 7 місяців 12 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зробити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці у розмірі 72% від суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді виходячи зі стажу роботи на посаді судді, та суми, зазначеній у довідці Дніпровського апеляційного суду № 04.2/70/20-с від 13 квітня 2020 року, починаючи з 19.02.2020 року, без обмеження граничного розміру та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна