Справа № 420/12403/20
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/12403/20

Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.
рішення суду першої інстанції прийнято у
м. Одеса, 29 грудня 2020 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судці-доповідача: Танасогло Т.М.

судців: Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо нарахування та виплати разової грошової допомоги до 5 травня за 2019, 2020 роки у розмірі, п`яти мінімальних пенсій за віком; зобов`язання Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити разову грошову допомогу до 5 травня за 2019, 2020 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Однак, у 2019р. та 2020р. ця виплата була меншою, аніж установлено законом. З метою захисту своїх прав та законних інтересів на соціальний захист, гарантованих конституційними нормами, позивачем на адресу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради направлено письмову заяву про здійснення перерахунку та виплату Позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня як учаснику бойових дій у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком відповідно до рішення Конституційного Суду України від 27.02.2020р. у справі № 3-р/2020 і урахуванням раніше виплачених сум допомоги. Однак листом від 12.10.2020р. № 03-4-50937-п, Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради в задоволенні заяви позивача було відмовлено. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними у зв`язку з чим звернувся до суду.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі, п`яти мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня за 2019, 2020 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2021 року за заявою позивача у справі, судом було виправлено явну описку в частині 3 резолютивної частини рішення суду від 29.12.2020 року по цій справі та зазначено замість: «Зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня за 2019, 2020 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.» на «Зобов`язати Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги.», не змінюючи при цьому зміст судового рішення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням від 29.12.2020р., Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради подано до суду апеляційну скаргу на зазначене рішення, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції під час ухвалення рішення по справі норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги вказано, що виплата разової щорічної грошової допомоги до 5 травня у 2020 році ОСОБА_1 , як учаснику бойових дій була здійснена відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року №112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» у розмірі 1390,00 грн. Вказані положення є чинними та не визнані Конституційним судом України не конституційними. Враховуючи те, що спірна допомога за 2020 рік нарахована та виплачена позивачу в розмірі 1390,00 гривень відповідно до вищевказаних положень законодавства, відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Представник відповідача зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від економічних чинників та зауважує, що право на пенсію, її розмір та суми виплат можна пов`язувати з фінансовими можливостями держави, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами у той чи інший період її розвитку, а також з часом ухвалення відповідних нормативно-правових актів.

В силу приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заперечень проти розгляду справи в порядку письмового провадження сторонами не висловлено.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу та відповіді на відзив, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_1 , відповідно до якого позивач має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

27.02.2020 року рішенням Конституційного суд України № 3-р/2020 у справі 1-247/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України положення п.26 розділу VI "Прикінцевих та перехідних положень" Бюджетного кодексу України в частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Таким чином, норма Закону, яка делегувала відповідні повноваження КМУ, щодо визначення розміру разової грошової допомоги учасникам бойових дій до 5 травня, втратила чинність з 27.02.2020 року.

06.10.2020 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м.Одеси із заявою в якій просить провести перерахунок та нарахувати і виплатити належну йому одноразову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2019 та 2020 рік, відповідно до статті 12 Закону № 3551 XII у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії "за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом №50937-п від 08.10.2020 року Управління соціального захисту населення в Приморському районі м.Одеси повідомило позивача, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 112 від 19.02.2020 року «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань», на підставі списків, наданих до управління військовою частиною НОМЕР_2 , позивачу у червні 2020 року була виплачена разова грошова допомога до 5 травня у розмірі 1390 грн. Разова грошова допомога до 5 травня у період з 2019 року по 2020 рік була призначена та виплачена відповідно до чинного законодавства.

06.10.2020 року позивач звернувся до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою в якій просить провести перерахунок та нарахувати і виплатити належну йому одноразову грошову допомогу до 5 травня, як учаснику бойових дій за 2019 та 2020 рік, відповідно до статті 12 Закону № 3551 XII у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії "за віком, визначеної частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на момент проведених виплат, з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом №03-4-50945-п від 12.10.2020 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради повідомив позивача, що згідно постанов Кабінету Міністрів України від 20.03.2019 року № 237 «Деякі питання виплати у 2019 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", 19.02.2020 № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань", позивачу, як учаснику бойових дій було виплачено разову грошову допомогу до 5 травня у наступних розмірах: у 2019 році - 1295,00 грн.; у 2020 році -1390,00 грн. Разова грошова допомога до 5 травня у період з 2019 року по 2020 рік була призначена та виплачена відповідно до чинного законодавства.

Не погодившись з нарахуванням та виплатою щорічної разової грошової допомоги у меншому розмірі, ніж передбачено нормами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 позивач набув право на соціальне забезпечення у порядку редакції Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для учасників бойових дій 5 мінімальних пенсій за віком, що становить 8190,00грн., однак оскільки позивачу допомога до 5 травня у 2020 році як учаснику бойових дій, була виплачена у меншому розмірі, суд вважав наявними підстави для задоволення позову у цій частині.

З приводу позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нарахування та виплати позивачу допомоги до 5 травня у 2019 році як учаснику бойових дій та зобов`язання нарахувати та виплатити допомогу позивачу до 5 травня у 2019 році як учаснику бойових дій у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, суд першої інстанції вказав, що оскільки, на момент виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2019 рік пункт 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, був чинним та підлягав застосуванню у правовідносинах, пов`язаних із виплатою щорічної разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і «Про жертви нацистських переслідувань", відтак за 2019 рік відповідачем правомірно застосовувалися постанови КМУ № 170 від 14.03.2018 року та № 237 від 20.03.2019 року. Таким чином, суд першої інстанції не вбачав підстав для задоволення позову у цій частині.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини у даній справі виникли стосовно питання розміру щорічної разової допомоги учасникам бойових дій до 05 травня 2020 року.

Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини з приводу соціального захисту ветеранів війни як особливої окремої категорії громадян, визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, є Закон України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (надалі - Закон України №3551-XII).

Пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, встановлені статтею 12 вказаного Закону.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998р. статтю 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» було доповнено частиною четвертою такого змісту: " Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком".

Пунктом 20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» згадану вище норму права викладено в такій редакції: " Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України".

У подальшому, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008р. №10-рп/2008 визнано неконституційними, зокрема, положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Згідно ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Тобто, на момент нарахування і виплати у 2020 році до 5 травня позивачу одноразової грошової допомоги та на дату звернення ОСОБА_1 із заявою до відповідача про перерахунок допомоги, діяли положення ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25.12.1998р., яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для учасників бойових дій п`ять мінімальних пенсій за віком.

За визначенням ст. 17-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII, щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Особи, які не отримали разової грошової допомоги до 05 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Поряд з цим, Законом України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01 січня 2015 року, розділ VІ Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На виконання зазначених приписів Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VІІІ та Бюджетного кодексу України, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 року №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань», якою визначено розмір виплати разової грошової допомоги учасникам бойових дій - 1390 гривень.

Між тим, Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Колегія суддів також звертає увагу, що Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 наголошував на тому, що „законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони" (абзаци третій, четвертий підпункту 5.4 пункту 5 мотивувальної частини).

Крім того, Конституційний Суд України в Рішенні від 18 грудня 2018 року № 12-р/2018 уже наголошував, що „забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них частиною першою статті 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави" (абзац дев`ятий пункту 6 мотивувальної частини).

Відповідно до положень ст. 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційним Судом України в Рішенні від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 вказано про втрату чинності окремого положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України, визнаного неконституційним, саме з дня ухвалення цього Рішення.

Отже, положення п.26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, втратили чинність саме з 27.02.2020р., при цьому необхідно враховувати, що Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним та таким, що не може бути оскаржено.

Таким чином, починаючи з 27.02.2020р., ані положення п.26 розділу VI Бюджетного кодексу України у частині дії ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", ані приписи ст.12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції п.20 Розділу ІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік" не можуть застосовуватися при призначенні та виплаті допомоги до 5 травня для учасників бойових дій.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що починаючи з 27.02.2020 року у позивача виникло право на соціальне забезпечення у порядку редакції ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998р. №367-ХІV, яка передбачала розмір допомоги до 5 травня для осіб - учасникам бойових у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 7 Закону України від 14 листопада 2019 року № 294-IX "Про Державний бюджет України на 2020 рік" установлено у 2020 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2020 року - 1638 гривень.

Отже, з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 розмір разової грошової допомоги до 5 травня учасникам бойових дій у 2020 році становить 8190,00 грн. (1638,00 грн. х 5).

Водночас, як свідчать матеріали справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, позивачу у 2020 році виплачено щорічну разову грошову допомогу до 05 травня в розмірі 1390,00 грн., яка не відповідає Закону №3551-ХІІ та свідчить про порушення прав ОСОБА_1 на отримання такої допомоги у належному розмірі.

Висновки суду першої інстанції у даній справі, з якими погоджується апеляційний суд узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у рішенні у зразковій справі № 440/2722/20, яке набрало законної сили 13 січня 2021 року, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 року у справі № 440/2722/20.

Як встановлено ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що ним правомірно виплачена разова щорічна грошова допомога до 5 травня ОСОБА_1 у розмірі 1390,00 грн. у 2020 році відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 112 від 19.02.2020 року, оскільки норми будь-яких підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов Кабінету Міністрів України, не можуть змінювати приписів закону України, і не позбавляють позивача цього права.

Відсутність встановленого механізму їх виплати не звільняє державу в особі уповноваженого органу від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних їй сум допомоги, чим спростовуються доводи апелянта у цій частині.

Посилання апелянта на рішення Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011, згідно якого передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними; механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів, колегія суддів оцінює критично, з огляду на те, що у даному випадку спірним є питання виплати позивачу як учаснику бойових дій одноразової щорічної допомоги до 5 травня, розмір якої визначений спеціальним Законом, а не наявності повноважень у Кабінету Міністрів України щодо встановлення порядку та розмірів соціальних виплат.

Доводи апелянта про те, що кошти позивачу було виплачено правомірно та виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету, колегія суддів також вважає хибними, з огляду на те, що гарантовані законом виплати, пільги тощо неможливо поставити в залежність від видатків бюджету.

До того ж, апеляційний суд вважає, що відмова Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у перерахунку та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі, визначеному Законом № 3551-XII, порушує гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції право мирно володіти своїм майном. Доки відповідне положення цього Закону є чинним, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в такій виплаті. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Кечко проти України»).

Вказана вище правова позиція узгоджується з висновками Конституційного Суду України, викладеними у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 17 березня 2004 року № 7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року № 20-рп/2004, від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007.

Верховний Суд України у своїх рішеннях також неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат (постанови Верховного Суду України від 22 червня 2010 року у справі № 21-399во10, від 07 грудня 2012 року у справі № 21-977во10, від 03 грудня 2010 року у справі № 21-44а10).

Враховуючи усе викладене вище, судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції стосовно недоведеності відповідачем правомірності відмови у виплаті позивачеві щорічної разової допомоги до 5 травня у 2020 році як учаснику бойових дій, у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком у відповідності до ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За встановлених апеляційним судом обставин, доводи апеляційної скарги є несуттєвими, ґрунтуються на доводах, які вже були предметом дослідження судом першої інстанції та яким надано належну правову оцінку, відтак висновків суду вони не спростовують, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2020 року у справі № 420/12403/20 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 11 травня 2021 року.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Димерлій О.О. Єщенко О.В.