Справа № 160/7380/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
14 травня 2021 р.Справа №160/7380/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Голобутовський Р.З., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 160/7380/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,
- визнати протиправним та нечинним Рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 325 від 16.02.2004 року зі змінами «Про Порядок розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі, Положення про порядок демонтажу та зберігання рекламних засобів в місті Дніпрі».
Позовна заява обґрунтована тим, що Рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 325 від 16.02.2004 року зі змінами «Про Порядок розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі, Положення про порядок демонтажу та зберігання рекламних засобів в місті Дніпрі» є протиправним.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду.
13.05.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, у якій просить:
- зупинити дію Рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 325 від 16.02.2004 року зі змінами «Про Порядок розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі, Положення про порядок демонтажу та зберігання рекламних засобів в місті Дніпрі».
В обґрунтування заяви зазначено, Рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 325 від 16.02.2004 року за своєю правовою природою є регуляторним актом, яким змінені норми права, оскільки воно розраховано на неодноразове застосування і щодо невизначеного кола осіб, з метою встановлення Порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі та Положення про порядок демонтажу та зберігання рекламних засобів в місті Дніпрі».
Таким чином, виходячи зі встановленої природи спірного рішення як регуляторного акту, його прийняттю мала передувати визначена законом процедура.
Розміщення зовнішньої реклами в місті Дніпрі, порядок демонтажу та зберігання рекламних засобів в місті Дніпрі здійснюється в порушення вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».
Отже, на думку позивача очевидними є ознаки протиправності Рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 325 від 16.02.2004 року, а тому необхідно забезпечити позов та зупинити дію рішення, як такого, яке може завдати шкоди.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову по суті, суд виходить з наступного.
Частинами 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За приписами ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.
При розгляді та вирішенні заяви про забезпечення позову судом надається оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи.
Згідно з ч. 5 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
Окрім посилань заявника на те, що оскаржуване рішення може завдати шкоди позивачу, жодних доказів, у розумінні ст. ст. 73, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, а також того, що відновлення його прав без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду не надано.
З урахуванням викладеного, у суду відсутні підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, а тому суд робить висновок про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Також суд зазначає, що заявник не позбавлений права повторного звернення до суду із заявою про забезпечення позову, обґрунтувавши її та надавши докази на підтвердження своєї правової позиції.
Керуючись ст. ст. 150-154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі № 160/7380/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський