Справа № 200/2109/21-а
Суддя: Галатіна О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 р. Справа№200/2109/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Галатіної О.О., розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського, 2-а, 85200) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначила, що перебуває на обліку у відповідача як отримувач довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 вона, як суддя, яка перебуває у відставці, має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання залежно від зміни розміру складових суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді.

Рішенням Донецького оркужного адміністративного суду від 14 жовтня 2020 року по справі №200/8410/20-а за позовом ОСОБА_1 до відповідача зобов`язано перерахувати довічне утримання ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації Донецької області від 26 лютого 2020 року № 04-254 з урахуванням виплачених сум.

Відповідач, виконуючи зазначене судове рішення, листом від 17 лютого 2021 року повідомив позивача про те, що їй зменшено відсоток утримання з 84% до 54;% та посилався на норми Закону України «Про судоустрій та статус суддів» в редакції 2016 року.

Вважаючи, що порушено її право на належне пенсійне забезпечення, просила:

- визнати протиправними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання як судді у відставці з 19 лютого 2020 року в розмірі 54% (п`ятдесят чотири відсотка);

- зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 84% (вісімдесят чотири відсотка).

Ухвалою суду від 02 березня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Відкрито провадження в адміністративній справі № 200/2109/21-а

Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26 березня 2021 року на електрону адресу суду відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачу зроблено перерахунок пенсії на підставі рішення суду № 200/8410/20 від 14.10.2020. Зауважив, що відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частиною четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

З огляду на наведене, відповідач просить суд відмовити у задоволені позовних вимог.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 . РНОКПП НОМЕР_1 , є суддею у відставці, що підтверджується відповідним посвідченням № 01079, перебуває на обліку у відповідача та отримує довічне грошове утримання судді з 14 липня 2011 року в розмірі 84% суддівської винагороди судді, що сторонами не остпорюється.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/7346/19-а (с. ОСОБА_2 ) від 18 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , період навчання за денною формою у вищому юридичному закладі.

Скасовано рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 15 травня 2019 року № 320 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці половини строку навчання.

Зобов`язано Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.05.2019 року № 948 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з зарахуванням половини строку навчання в Харківському юридичному інституті з 01.09.1976 року по 01.07.1980 року з урахуванням правової оцінки суду, наведеної у даному судовому рішенні.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі № 200/7346/19-а залишено без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі № 200/7346/19-а залишено без змін.

26 лютого 2020 року Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Донецькій області було видано позивачу довідку № 04-254 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою, станом на 18 лютого 2020 року її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 94590,00 грн, в тому числі: посадовий оклад - 63060,00 грн, доплата за вислугу років (50%) 31530,00 грн.

03 березня 2020 року позивач звернулась до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою № 969 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 26 лютого 2020 року № 04-254.

Рішенням Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 15 травня 2020 року № 367 про перегляд рішення № 285 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, у зв`язку з тим, що рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020 визнано неконституційними норми пункту 25 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VІІІ (далі Закон № 1402 - VІІІ), якими визначено право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в період та після набрання чинності Законом України №1402-VІІІ від 02.06.2016 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 367 від 15 травня 2020 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку щодо місячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із заявою від 03 березня 2020 року № 969.

Зобов`язано Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щорічного довічного грошового утримання згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецької області № 04-254 від 26 лютого 2020 року з урахуванням фактично виплачених раніше сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Вищезазначене рішення набуло законної сили 21 січня 2021 року, відповідно до ухвали Першого апеляційного адміністративного суду.

На виконання зазначеного рішення відповідач здійснив перерахунок пенсії, визначивши грошове утримання у розмірі 54 відсотки від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про що було винесено рішення № 43 від 16 лютого 2021 року.

Вважаючи протиправними дії пенсійного органу щодо зменшення після перерахунку розміру суддівської винагороди (з 84% до 54%), яка використовується для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно з пунктом 8 частини 4 статті 48 закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016, чинного на час перерахунку з 01.01.2019, незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

За змістом частин 1-4 статті 142 закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини 2 статті 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно статті 129-1 Конституції Українидержава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 2 статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів регламентовано, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У Рішенні від 26 червня 2013 р. № 5-рп/2013 (справа щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ч. 2 ст. 17, п. 8 ч. 1 ст. 26, ч. 1 ст. 50 Закону України Про виконавче провадження) Конституційний Суд України зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист (абзац 5 п.п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013); набрання судовим рішенням законної сили є юридичною подією, з настанням якої виникають, змінюються чи припиняються певні правовідносини, а таке рішення набуває нових властивостей; основною з цих властивостей є обов`язковість - сутнісна ознака судового рішення як акта правосуддя (підпункт 2.4 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018); невід`ємною складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення. Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

За позицією Конституційного Суду України, висловленою у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 (справа щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 2 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження (щодо забезпечення державою виконання судового рішення)) судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України (абзац 15 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002); право на судовий захист є гарантією реалізації інших конституційних прав і свобод, їх утвердження й захисту за допомогою правосуддя (абзац 8 п. 2.1 п. 2 мотивувальної частини Рішення від 23 листопада 2018 року № 10-р/2018).

Отже, як випливає з наведеного, держава повинна повною мірою забезпечити реалізацію гарантованого ст. 55 Конституції України права кожного на судовий захист.

Конституційний Суд України наголосив, що забезпечення державою виконання судового рішення як невід`ємної складової права кожного на судовий захист закладено на конституційному рівні у зв`язку із внесенням Законом України Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя) від 2 червня 2016 року № 1401-VIII змін до Конституції України та доповненням її, зокрема, ст. 129-1, ч. 2 якої передбачено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Також, Конституційний Суд України, взявши до уваги ст. ст. 3, 8, ч. ч. 1, 2 ст. 55, ч. ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України, свої юридичні позиції щодо визначення виконання судового рішення складовою конституційного права на судовий захист, дійшов висновку, що держава, створюючи належні національні організаційно-правові механізми реалізації права на виконання судового рішення, повинна не лише впроваджувати ефективні системи виконання судових рішень, а й забезпечувати функціонування цих систем у такий спосіб, щоб доступ до них мала кожна особа, на користь якої ухвалене обов`язкове судове рішення, у разі, якщо це рішення не виконується, у тому числі державним органом.

Конституційний Суд України наголосив, що визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 р. № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 43 рішення у справі Шмалько проти України, заява № 60750/00; пункт 84 рішення у справі Валерій Фуклєв проти України, заява № 6318/03; пункт 64 рішення у справі Apostol v. Georgia, заява № 30779/04; пункти 46, 51, 54 рішення у справі Юрій Миколайович Іванов проти України, заява № 40450/04).

На підставі аналізу ст. ст. 3, 8, ч. ч. 1, 2 ст. 55, ст. 129, ч. ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України у їх системному зв`язку, Конституційний Суд України у Рішенні від 15 травня 2019 р. № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/7346/19-а (с. ОСОБА_2 ) від 18 липня 2019 року відповідач здійснив позивачу нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 84% суддівської винагороди.

Пунктом 34 Розділу Прикінцевих та перехідних положень закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, позивач призначений на посаду судді до набрання чинності законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІII зберігає визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день його призначення.

Таким чином, з врахуванням положень частини 3 статті 141 закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI в редакції закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 №192-VIII, щомісячне довічне утримання позивача має становити 84% заробітної плати судді.

Тому, відповідач безпідставно здійснив перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з розрахунку 54% суддівської винагороди.

Правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Постановою Верховного Суду від 16.10.2019 у зразковій справі № 240/5401/18 визначено, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Отже, у зв`язку із зміною з 19.02.2020 розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідач зобов`язаний здійснити позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з розрахунку 84% суддівської винагороди.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на фактичні обставини справи, враховуючи наявність рішення відповідача про перерахунок пенсії № 43 від 16 лютого 2021 року, суд вважає ефективним способом захисту порушеного права позивача визнання протиправним та скасування рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 43 від 16 лютого 2021 року.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимогу повному обсязі.

Згідно оригіналу квитанції № 1-332К від 22 лютого 2021 року, позивачем сплачений судовий збір у сумі 908,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь ОСОБА_3 підлягає відшкодуванню сума судового збору в розмірі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124, 125, 132, 134, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського, 2-а, 85200) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 43 від 16 лютого 2021 року Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року в розмірі 54% (п`ятдесят чотири відсотка).

Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року у розмірі 84% (вісімдесят чотири відсотка).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського, 2-а, 85200) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім гривень) 00 коп. на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Рішення прийнято в порядку письмового провадження 05 травня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.О. Галатіна