Справа № 360/2528/20
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року справа №360/2528/20

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лисичанського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року (повне судове рішення складено 09 лютого 2021 року у м. Сєвєродонецьку) у справі № 360/2528/20 (суддя в І інстанції Шембелян В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Лисичанського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лисичанського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі - Відділення), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Відділення щодо відмови перерахунку страхових виплат ОСОБА_2 на підставі копії довідки Установи ВК 305/49 від 24.01.1978 № 52/105 про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії, виданої на ім`я ОСОБА_2 , засвідченої заступником начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області;

- зобов`язати відповідача зробити перерахунок страхових виплат ОСОБА_2 на підставі копії довідки Установи ВК 305/49 від 24.01.1978 № 52/105 про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії виданої на ім`я ОСОБА_2 , засвідченої заступником начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у березні 2019 року позивач звертався до відповідача з заявою про призначення страхових виплат у зв`язку з встановленням 13.03.2019 50% стійкої втрати професійної працездатності та III групи інвалідності, за наслідками нещасного випадку, що стався 29.06.1977 під час роботи фрезерувальником в період відбування покарання в Установі ВК 305/49.

Заява була розглянута відповідачем та з 13 березня 2019 року, у зв`язку з тим, що позивачем не була надана довідка про заробітну плату, йому призначені щомісячні страхові виплати, виходячи з мінімальної заробітної плати на день настання права на отримання соціальної виплати - 4173,00 грн.

У серпні 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо перерахунку страхових виплат з урахуванням копії довідки про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії Виправної колонії № 305/49 від 24.01.1978 № 52/105 посвідченої заступником начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області.

Проте, 13 серпня 2019 року позивач отримав лист відповідача, в якому зазначено про неможливість перерахунку страхових виплат на підставі копії довідки про заробіток.

На початку березня 2020 року отримано відповідь Державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» № 3-3-20/0-3 від 14.02.2020, з якої стало відомо, що в установі припинено діяльність підприємства згідно наказу ДДУ з ППВ № 27 від 06.02.2006 «Про ліквідацію підприємства Петрівської виправної колонії № 49», у зв`язку з ліквідацією, документи за 1976-1977 роки не збереглися. Позивач вважав дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року позовні вимоги задоволені.

Визнано протиправними дії Відділення щодо не нарахування страхових виплат ОСОБА_1 на підставі копії довідки Установи ВК 305/49 від 24.01.1978 № 52/105 про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії виданої на ім`я ОСОБА_2 , засвідченої заступником начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області.

Зобов`язано позивача здійснити перерахунок страхових виплат ОСОБА_1 на підставі копії довідки Установи ВК 305/49 від 24.01.1978 № 52/105 про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії на ім`я ОСОБА_2 , засвідченої заступником начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд не надав належної правової оцінки фактичним обставинам справи в сукупності з нормами чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, у зв`язку із чим дійшов хибного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Так, відповідно до ч. 12 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV (далі - Закон № 1105-ХІV), якщо на час звернення за страховою виплатою документи про заробіток потерпілого до ушкодження здоров`я не збереглися, сума страхової плати визначається за діючою на час звернення тарифною ставкою (окладом) за професією (посадою) на підприємстві (в галузі), на якому працював потерпілий, або за відповідною тарифною ставкою (окладом) подібної професії (посади), але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на день виплати. Відсутність документів про заробіток підтверджується довідкою роботодавця або відповідного архіву.

Оскільки оригіналу довідки про заробітну плату надано не було, підстав для врахування копії такої довідки законодавством не передбачено.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4зв.).

Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по-батькові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Лисичанськ, Луганської області, перемінив прізвище на ОСОБА_1 , про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові 24.12.2002 зроблено запис №49 (а.с.5).

16.05.2019 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Лисичанського відділення про призначення страхових виплат у зв`язку з нещасним випадком на виробництві. Разом із заявою позивачем були подані визначені Порядком № 11 документи, окрім довідки про середню заробітну плату (а.с.68).

15.04.2019 відповідачем був направлений лист № 1070/02-1 до Державної установи «Петрівська виправна колонія (№49), в якому він просив надати довідку про заробітну плату для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням ОСОБА_4 або в разі відсутності даних про заробітну плату за період з 01.06.1976 по 31.05.1977 надати довідку про розмір середньої заробітної плати за професією фрезеровщик за період з 01.03.2018 по 31.03.2019 (а.с.69).

Листом № 12-49-2756-3.1 від 18.06.2019 Державної установи «Петрівська виправна колонія» (№ 49) було повідомлено про те, що за період з 01.06.1976 до 31.05.1977 дані про заробітну плату та інші доходи засудженого ОСОБА_3 відсутні. Згідно з штатним розписом посад обслуговуючого персоналу на 2019 рік професією фрезерувальник не передбачено (а.с.70).

12.07.2019 відповідачем винесена постанова № 1208/3300/3300/1 про призначення потерпілому щомісячної страхової виплати, з якій зазначено, що ОСОБА_1 призначено щомісячну грошову виплату в розмірі 2086,50 грн. (а.с.71).

Позивач, не погодившись з призначеною сумою страхових виплат, звернувся із заявою від 06.08.2019 до Відділення, в якому просив перерахувати розмір страхової виплати на підставі копії довідки про заробітну плату від 23.01.1978 № 52/105, виданої Установою ВК 305/49 для обчислення пенсії (а.с.72).

Листом Відділення від 13.08.2019 № 2013/02-1 надано роз`яснення ОСОБА_1 щодо перерахунку страхових виплат, в якому повідомлялось, що на підставі п. 19 Порядку про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 (далі - Порядок № 1266) та, ураховуючи відсутність інформації про заробітну плату потерпілого, з 13.03.2019 позивачу призначено щомісячні страхові виплати виходячи з мінімальної заробітної плати на день настання права на страхові виплати (4173,00 грн.) (а.с.74).

На виконання вимог ухвали суду від 14.12.2020 управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області надано фотокопію довідки № 52/105 від 23.01.1978 про заробітну плату ОСОБА_3 за період з червня 1976 року по квітень 1977 року, видану Установою ВК-305/49, завірену начальником УПФУ в м. Лисичанську, оригінал якої знаходиться в матеріалах пенсійної справи позивача.

Зазначена довідка виконана на спеціальному бланку, видавалася для обчислення пенсії на підставі особових рахунків, платіжних відомостей, інших документів про виплачену заробітну плату, що зазначено в самому бланку довідки (зворотній бік) (а.с.110, 110зв.бік).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

В Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України).

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України Права, свободи та обов`язки людини і громадянина. Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Конституції України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до яких громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

З 01 січня 2015 року набув чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII, яким Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» викладено в новій редакції, згідно з якою він став називатися Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п.п.4 та 5 розд. VII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1105-ХІV утворено Фонд соціального страхування України, реорганізувавши шляхом злиття Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Фонд соціального страхування України та його робочі органи є правонаступниками Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділень у районах і містах обласного значення, а також Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, його виконавчої дирекції, відділень цього Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі та їх робочих органів.

Згідно з ч. 3 ст. 8 вказаного Закону робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами.

З огляду на наведені положення законодавства до відповідача у справі перейшли обов`язки щодо призначення та виплати виплат, що передбачені Законом № 1105-ХІV.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон № 1105-XIV.

Статтею 173 Кодексу законів про працю України регламентовано, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Закон № 1105-XIV в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Розділом V Закону № 1105-XIV врегульовані питання загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Згідно з частиною першою статті 36 Закону № 1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Відповідно до частини сьомої статті 36 Закону № 1105-XIV страхові виплати складаються із:

1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них (частина п`ята статті 47 Закону № 1105-XIV).

Частиною першою статті 47 № 1105-XIV визначено, що страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду:

1) потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання;

2) особам, які мають право на виплати у зв`язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого, але не раніше дня виникнення права на виплати.

Згідно з частинами четвертою, сьомою статті 47 Закону № 1105-XIV виплати, призначені, але не одержані своєчасно потерпілим або особою, яка має право на одержання виплат, провадяться за весь минулий час, але не більш як за три роки з дня звернення за їх одержанням. Якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України «Про оплату праці».

Згідно із статтею 44 Закону № 1105-XIV, фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Фонд може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», а саме, пункти 15 і 18 доповнені реченням такого змісту: "Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України".

Проте, за змістом конституційних норм (ст.ст. 113, 116, 117 Конституції України), Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року та № 2-рп-99 від 02 березня 1999 року висловив позицію, згідно з якою Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України виключно законами України визначаються, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (параграф 52).

Відповідно до п. 3.1 Постанови правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 11 (далі - Порядок № 11) для призначення щомісячних страхових виплат до відділення Фонду подаються наступні документи:

1) заява потерпілого про призначення страхових виплат;

2) копія індивідуального податкового номера, засвідчена підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

3) копія паспорта, засвідчена підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

4) акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за встановленою формою (якщо стався нещасний випадок), висновок за формою Т-1 (якщо такий складався);

5) акт (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася), за формою Н-5 (якщо такий складався);

6) акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою;

7) рішення суду про встановлення факту нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (якщо було засідання суду з цього питання); 8) висновок медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) про ступінь втрати професійної працездатності;

9) довідка про середню заробітну плату (дохід) у разі відсутності інформації в Державному реєстрі застрахованих осіб;

10) копія трудової книжки або витяг з неї, засвідчена страхувальником або підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

11) копія цивільно-правового договору (для осіб, які працюють на умовах такого договору), засвідчена страхувальником або підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

12) копія документа, що підтверджує державну реєстрацію особи, як суб`єкта підприємницької діяльності, засвідчена страхувальником або підписом працівника управління (відділення) Фонду при пред`явленні оригіналу;

13) довідка про розмір пенсії по інвалідності (якщо вона призначена) унаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (у тому числі про розмір одержуваних надбавок) у разі настання права на страхову виплату до 11.10.2017;

14) довідка будинку-інтернату для громадян похилого віку та інвалідів або пансіонату для ветеранів війни та праці про розмір вартості утримання потерпілого в ньому;

15) протокол засідання комісії з питань охорони праці підприємства, а у разі, якщо вона не створена на підприємстві, комісії з питань вирішення спорів при управлінні (відділенні) Фонду про відсоток зменшення розміру одноразової допомоги потерпілому на виробництві (у разі встановлення комісією з розслідування нещасного випадку, що ушкодження здоров`я настало не лише з 4 причин, що залежать від роботодавця, а і внаслідок порушення потерпілим нормативних актів про охорону праці). Зазначені документи формуються в справу про страхові виплати та зберігаються в управлінні (відділенні) Фонду. До справи додаються відомості про заробітну плату (дохід) потерпілого з Державного реєстру застрахованих осіб.

Згідно з п.1 ст.42 Закону № 1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини другої статті 37 цього Закону не повинен перевищувати 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб.

Відповідно до п.9 ст.42 Закону України № 1105-XIV середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.19 Порядку № 1266 у разі коли на час звернення за страховою виплатою документи про заробітну плату застрахованої особи до ушкодження здоров`я не збереглися, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з розміру середньої заробітної плати, що склалася на час звернення за відповідною професією (посадою). За відсутності на підприємстві відповідної професії (посади) середня заробітна плата обчислюється виходячи з розміру середньої заробітної плати за аналогічною професією (посадою), що склалася на час звернення на підприємстві, на якому працювала застрахована особа, але не менше розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Відповідно до п.17 Порядку № 1266 у разі подання застрахованою особою для призначення страхових виплат довідки про заробітну плату за період до 1 січня 1992 року під час обчислення коефіцієнта заробітної плати середня заробітна плата за рік у відповідному періоді вважається середньомісячною заробітною платою працівників, зайнятих в економіці України, за відповідний рік.

Судами встановлено, що документ про заробітну плату позивача як застрахованої особи до ушкодження здоров`я зберігся, це оригінал довідки № 52/105 від 23.01.1978 про заробітну плату ОСОБА_3 за період з червня 1976 року по квітень 1977 року, виданої Установою ВК-305/49, який знаходиться в матеріалах пенсійної справи позивача (а.с.110-110зв.бік).

За таких обставин, середній заробіток позивача має враховуватися відповідачем саме на підставі відомостей, вказаних в зазначеній довідці № 52/105 від 23.01.1978 на підставі вимог п. 17 Порядку № 1266.

Слід зазначити, що пункт 19 Порядку № 1266 відповідач має застосовувати лише за відсутності належним чином оформлених документів про заробітну плату застрахованої особи до ушкодження здоров`я, якщо відомості про її заробітну плату дійсно не зберіглися.

Однак, як встановлено судами, позивач 06.08.2019 звернувся до відповідача та надав копію зазначеної довідки, що завірена належним чином повноважною особою, тому місцевий суд дійшов правильного висновку, що відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу в перерахунку розміру щомісячних виплат на підставі відомостей довідки № 52/105 від 23.01.1978 через відсутність другого оригіналу такої довідки в позивача.

Вимагаючи оригінал такої довідки, відповідач, на думку суду, вдається формального підходу до вирішення зазначеного питання, що не припустимо з боку суб`єктів владних повноважень, на що неодноразово звертав увагу Європейський суд з прав людини в рішеннях, прийнятих на захист порушених соціальних прав позивачів. Отже така відмова є протиправною, порушені права позивача на отримання щомісячних страхових виплат в більшому розмірі мають бути поновлені судом, що відповідає принципу верховенства права.

За приписами статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Також колегія суддів цілком погоджується з доводами суду першої інстанції про необхідність обрання належного ефективного способу захисту порушених прав позивача, а саме визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування страхових виплат позивача на підставі копії довідки Установи ВК 305/49 від 24.01.1978 № 52/105 про заробіток, який враховується при обчисленні пенсії, виданої на ім`я ОСОБА_2 , засвідченої заступником начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок страхових виплат позивача на підставі вказаного документу.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо не перерахунку страхових виплат.

Отже, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лисичанського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Луганській області залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року в справі № 360/2528/20 залишити без змін.

Повне судове рішення 13 травня 2021 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук