Справа № 260/450/20
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2021-04-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 квітня 2021 рокум. Ужгород№ 260/450/20

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Скраль Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Шестак Н.В.,

учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ТБФ ЛТД - представник Калинич І.І.;

відповідач: Головне управління ДПС у Закарпатській області представник Крупа-Газуда М.В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу Товариства з обмеженою відповідальністю ТБФ ЛТД (89645, Закарпатська область, Мукачівський район, с. Бистриця, вул. Шевченка, 30, ) до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 15 квітня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 13 травня 2021 року (у зв`язку із перебуванням головуючої у відпустці з 26 квітня 2021 року по 12 травня 2021 року).

24 лютого 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю ТБФ ЛТД, звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби України у Закарпатській області, якою просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 28.11.2019 року № 000206502; від 28.11.2019 року № 000209502; від 28.11.2019 року № 000211502; від 28.11.2019 року № 000208502; від 28.11.2019 року № 000207502.

02 березня 2020 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання.

31 березня 2020 року ухвалою суду замінено первісного відповідача Головне управління ДФС України у Закарпатській області на належного Головне управління ДПС України у Закарпатській області.

11 червня 2020 року ухвалою суду закрито пiдготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

02 березня 2021 року ухвалою занесеною до протоколу судового засідання відповідача Головне управління ДПС у Закарпатській області, замінено на правонаступника Головне управління ДПС у Закарпатській код ЄДРПОУ ВП 44106694.

15 квітня 2021 року ухвалою суду закрито провадження в адміністративній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ТБФ ЛТД до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень - в частині позовних вимог щодо оскарження податкового повідомлення - рішення № 000211502 від 28.11.2019 року на суму 20563,00 грн. на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України.

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що предметом оскарження є п`ять податкових повідомлень-рішень. Зокрема за ППР № 000206502 відповідачем не визнано витрати на послуги неризедентів всього на суму 557 928 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТБФ ЛТД» засноване у 2015 році, на сьогодні є одним з найбільших виробників щіток та швабр в Україні. Вважають, що з висновків до акту перевірки неможливо чітко ідентифікувати, які саме порушення норм ПК України вбачають ревізори ДФС у Закарпатській області щодо не включення ТзОВ «ТБФ ЛТД» суми 557 928 грн до витрат. Всі операції та сформовані на їх основі витрати підтверджені первинними документами, спричинили реальні зміни майнового стану платника податків за ними проведені розрахунки. Висновки зроблені в загальному без ідентифікації суті порушення. Ревізорами не спростовано невідповідність наданих актів наданим послугам чи статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 № 996-XIV; щодо 765 000 грн - не визнано витрати на інформаційно-консультаційні послуги придбані від ТОВ «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини», де позивачем відповідно до договору від 01.04.2018 року, складено акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) за переліком, що наведений у позові. Перевіркою встановлено, що в актах наданих послуг вищезгаданих фірм-нерезидентів (557 928 грн) та ТОВ «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини» (765 000 грн) стисло відображено виконання предмету Договору. Позивач вважає, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинних документах законодавством не встановлена. Не заповнення у первинних документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не свідченням відсутності виконаних господарських операцій; щодо 63 100 грн - (податкові різниці, перевищення нарахованих у бухгалтерському обліку процентів за кредитами, позиками та іншими борговими зобов`язаннями над 50 відсотками суми фінансового результату до оподаткування, фінансових витрат та суми амортизаційних відрахувань за даними фінансової звітності звітного податкового періоду, в якому здійснюється нарахування таких процентів (пункт 140.2 статті 140 розділу III Податкового кодексу України)» - контролюючим органом в акті перевірки не доведено пов`язаність осіб- нерезидентів, а саме з фірмами: - Н.Г.Ц.-NOELLE HOLDING CONSULTING, Німеччина; "IDC Holding GmbH", Німеччина. Щодо податкових повідомлень-рішень від 28.11.2019 року №00211502; від 28.11.2019 №000208502; від 28.11.2019 року №000207502; (не здійснення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних по послугах нерезидентів у звітній період 2017-2018 р.р.) - прострочення терміну реєстрації податкової накладної, яка не надається отримувачу, не може бути підставою для застосування штрафних санкцій за п. 1201.1 ст. 1201 ПК України, оскільки в такому випадку не реалізується мета захисту будь-яких інтересів держави, суспільства чи окремих платників-контрагентів за операцією. Щодо податкового повідомлення - рішенням від 28.11.2019 року №000209502 перевіркою донараховано податок який утримуються при виплаті доходів (прибутків) нерезидентам із джерелом в Україні на загальну суму 102 596 грн., (окрім донарахування 13 265 грн. податку на прибуток іноземних юридичних осіб та застосування 3 316, 25 грн. штрафних санкцій). Доводять, що між підприємством позивача та підприємствами з країни Німеччини, були укладені договори оренди, а саме:

-Договір оренди №2-М від 30.01.2017р з фірмою Mehler Haushaltsprodukte GmbH (Німеччина) у зв`язку із зміною власника майна (договір купівлі станків від 01.04.2018р), з01.04.2018р орендодавцем виступає KarlHeinz Wegner (Німеччина);

-Договір оренди №1-ВК від 02.04.2018р з фірмою KarlHeinz Wegner (Німеччина);

-Договір оренди №1-EBF від 16.04.2018р з фірмою Michael Jackel Erzgebirgische Burstenfabrik GmbH (Німеччина). Між Україною і Федеративною Республікою Німеччина є діюча Угода про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на доход і майно Угоду ратифіковано Законом N 449/95-ВР від 22.11.95р. Відповідно до Статті 7 Угоди (Конвенції) «Прибуток від комерційної діяльності» прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується тільки у цій Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює комерційної діяльності у другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. Якщо підприємство здійснює комерційну діяльність, як вказано вище, прибуток підприємства може оподатковуватись в другій Державі, але тільки у тій частині, що відноситься до цього постійного представництва. Жодний з вище згаданих контрагентів (з якими укладено договори оренди) не здійснює комерційної діяльності, на території України. Тому, ТОВ «ТБФ ЛТД» скориставшись правом та маючи на це всі підстави не утримувало податок на прибуток з джерела виплати, що також узгоджується із вимогами п. 103.4 ст. 103 ПК України. Позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення від 28.11.2019 року № 000206502; від 28.11.2019 року № 000209502; від 28.11.2019 року № 000211502; від 28.11.2019 року № 000208502; від 28.11.2019 року № 000207502.

22 квітня 2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначають щодо податкового повідомлення-рішення від 28.11.2019 року №000206502, що перевіркою встановлено, що ТОВ ТБФ ЛТД здійснювало придбання від фірм - нерезидентів Michael Jackel Erzgebirgische Burstenfabrik GmbH, Mehler Haushaltsprodukte GmbH, Nolle Profi Brush, Karlheinz Wegner GmbH, А+S Brueck GmbH консультаційних, маркетингових, рекламних, інформаційних та інших послуг і включало їх вартість до складу адміністративних витрат. Перевіркою встановлено, що в актах здачі-приймання наданих послуг стисло відображено виконання предмету договору без зазначення конкретних дій щодо його виконання, а саме обсягу, форми викладення (письмові результати наданих послуг відсутні), тобто, ознаки, які б могли свідчити про реальність здійснення таких операцій, не конкретизовано зміст наданих послуг, акти не містять інформації про фактично понесені виконавцем витрати, залучення безпосередніх виконавців послуги для здійснення цих послуг. По вказаних актах здачі - приймання послуг не можливо ідентифікувати отримані послуги з метою оцінки їх використання у власній господарській діяльності. Первинні документи, складені за наслідками придбання послуг, не містять необхідної для цілей оподаткування інформації про зміст, обсяг наданих послуг, їх конкретних виконавців та місць надання. Надані товариством документи не дозволяють встановити реальність виконання придбаних послуг та факт їх використання у господарській діяльності платника. Відсутні документи, що дали б змогу чітко відстежити результат замовлених робіт (послуг). Щодо податкових повідомлень - рішень від 28.11.2019 №00211502, №000208502, №000207502 зазначають, що для звільнення від відповідальності, передбаченої п.120-1.1 ст. 120-1 Кодексу, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю), та, водночас повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. Щодо податкового повідомлення-рішення від 28.11.2019 №000209502, зазначають, що позивачем укладені договори оренди обладнання з фірмами-нерезидентами Mehler Haushaltsprodukte GmbH, KarlHeinz Wegner, Michael Jackel Erzgebirgische Burstenfabrik GmbH, однак належним чином оформлених довідок, які підтверджують, що нерезиденти Mehler Haushaltsprodukte GmbH, Michael Jackel Erzgebirgische Burstenfabrik GmbH, KarlHeinz Wegner, є резидентами країни, з якою укладено міжнародний договір, ТОВ ТБФ ЛТД для перевірки не надало. Звертають увагу суду, що рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги від 06.02.2020 № 4679/6/99-00-08-05-01-06 встановлено, що за результатами перевірки не спростовано право на звільнення від оподатковування доходів фірми Michael Jaeckel Erzgebirgische Buerstenfabrik, виплачених ТОВ ТБФ ЛТД 05.03.2019, 06.05.2019, 21.06.2019 на загальну суму 2925 євро (88433,94 грн.) і податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Закарпатській області від 28.11,2019 №000209502 в частині донарахування 13265 грн. податку на прибуток іноземних юридичних осіб та застосування 3316,25 грн. штрафних санкцій скасовано.

Під час розгляду справи по суті уповноважений представник позивача позов підтримав повністю, просив суд його задовольнити з мотивів, що у ньому наведені.

Представник відповідача в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечила та просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 06 листопада 2019 року Головним управління ДПС у Закарпатській області складено акт № 127/07-16-05-02/40132878 Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ ТБФ ЛТД з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, валютного за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 р., (т.1 а.с. 25-127).

Відповідно до даного акту, під час перевірки встановлено порушення платником податків:

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст.134, п. 44.1 статті 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), п.5, п.7, п.11, п.15 П(С)БО 16 Витрати, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 p. N 318, ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 № 996-XIV (із змінами та доповненнями), п.2.4 , п.2.15 , п.2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704 донараховано податок на прибуток в сумі 249486 грн., в тому числі за 2018 рік в сумі 88666 грн., за 1 квартал 2019 року в сумі 94683 грн., за 1 півріччя 2019 року у сумі 160820 грн.

- п.185.1. ст.185, п.186.2 ст.186, п.186.3 ст.186, п.186.4 ст.186, п.190.2 ст.190, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200, ст.208 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами і доповненнями), встановлено завищення бюджетного відшкодування в сумі 14055 грн., у т.ч., за вересень 2017 в сумі 3030 грн., за жовтень 2017 в сумі 2419 грн., за січень 2018 в сумі 2219 грн., за лютий 2018 в сумі 3215 грн., за березень 2018 в сумі 3172 грн. (суми ПДВ заявлені до відшкодування з бюджету та відшкодовані на розрахунковий рахунок ТОВ ТБФ ЛТД) та зменшено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 27071 грн., у т.ч., за лютий 2017 в сумі 2635 грн., за березень 2017 в сумі 2665 грн., за квітень 2017 в сумі 2658 грн., за травень 2017 в сумі 2657 грн., за червень 2017 в сумі 2740 грн., за липень 2017 в сумі 2796 грн., за серпень 2017 в сумі 2804 грн., за жовтень 2017 в сумі 611 грн., за листопад 2017 в сумі 3099 грн., за грудень 2017 в сумі 3249 грн., за січень 2018 в сумі 1156 грн.

- пп. 141.4.1, пп. 141.4.2, ст.141, п.103.4, п. 103.5 ст.103 Податкового кодексу України від 02.12.2010 p. № 2755-VI із змінами та доповненнями, перевіркою донараховано податок який утримуються при виплаті доходів (прибутків) нерезидентам із джерел в Україні на загальну суму 103408 грн., у тому числі за 2017 в сумі 22143 грн. за 1 квартал 2018 в сумі 2415 грн., за півріччя 2018 в сумі 9447 грн., за 9 місяців 2018 в сумі 9447 грн., за 2018 в сумі 9447 грн., за І квартал 2019 в сумі 50418 грн., за півріччя 2019 в сумі 71818 грн.

- пп.164.2.17 п.164.2, п. 164,5 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, абз. а п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 p. № 2755-VI із змінами і доповненнями, внаслідок чого донараховано до сплати в бюджет податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 915,26 грн., в т. ч. за лютий 2018 року в сумі 915,26 грн.

- пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 п. 171.1 ст.171, пп.1.4 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 р № 2755-VI із змінами і доповненнями, внаслідок чого донараховано до сплати в бюджет військовий збір в сумі 62,54 грн.

- пп."б"п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами і доповненнями), Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (затвердженого Міністерство фінансів України від 13.01.2015, №4, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015р. за №111/26556 щодо ненадання відомостей про суму доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичної особи та нарахованого (утриманого) податку на доходи фізичних осіб за період 1 кв.2018 року.

- порушення пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № о 2755-VI (із змінами і доповненнями), не здійснено реєстрацію податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних по послугах нерезидентів у звітних періодах 2017-2018.

На підставі акту перевірки Головного управління ДПС у Закарпатській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 28 листопада 2019 року № 000206502; № 000209502; № 000211502; № 000208502; № 000207502, (т.1 а.с. 20-24).

06 лютого 2020 року Державна податкова служба України рішенням про результати розгляду скарги, керуючись главою 4 розділу II ПКУ, скасувала податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Закарпатській області від 28.11.2019 №000209502 в частині донарахування 13265 грн. податку на прибуток іноземних юридичних осіб та застосування 3316,25 грн. штрафних санкцій, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Закарпатській області від 28.11.2019 № 000206502, № 000211502, № 000208502, № 000207502 залишено без змін, а скаргу ТОВ ТБФ ЛТД - частково задоволено, (т.2 а.с. 222-233).

18 грудня 2020 року ГУ ДПС у Закарпатській області листом № 16715/10/07-16-07-09-09 Про направлення податкового повідомлення рішення повідомило ТОВ ТБФ ЛТД, що у відповідності до п.58.3 ст.58, п.86.8 ст.86 Податкового кодексу України, ГУ ДПС у Закарпатській області надсилає податкове повідомлення-рішення за № від 18.12.2020 року з розрахунком штрафних санкцій до податкового повідомлення - рішення, прийнятих за актом документальної позапланової перевірки ТОВ "ТБФ ЛТД" () № 127/07-16-05-02/40132878 від 06.11.2019, розрахованих та прийнятих відповідно до п.73 підр.2 розд. XX Перехідні положення Податкового кодексу України (із змінами, внесеними ЗУ від 16.01.2020 року №466-IX Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві, які набрали чинності 23,05.2020 та з врахуванням змін згідно Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців від 14.07.2020 №786-ІХ). Повідомляють, що у відповідності до п.73 підр.2 розд. XX Перехідні положення Податкового кодексу України (із змінами і доповненнями) попереднє податкове повідомлення-рішення № від 28.11.2019 на суму 20563,0 грн., вважається скасованим (відкликаним), (т.2 а.с. 191-193).

Вважаючи податкові повідомлення- рішення протиправними позивач звернувся до суду із вимогами про скасування податкових повідомлень рішень від 28.11.2019 року № 000206502; від 28.11.2019 року № 000209502; від 28.11.2019 року № 000211502; від 28.11.2019 року № 000208502; від 28.11.2019 року № 000207502.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України (у редакції на час виникнення спірних праовідносин); Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»: де стаття 1 визначає, що господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Частиною 1 статті з цього Закону, визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частина 2 цієї статті зазначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України: господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Предметом оскарження є податкові повідомлення рішення від 28.11.2019 року № 000206502; від 28.11.2019 року № 000209502; від 28.11.2019 року № 000211502; від 28.11.2019 року № 000208502; від 28.11.2019 року № 000207502.

Судом встановлено, що 28 листопада 2019 року на підставі акту від 06.11.2019 р. № 127/07-16-05-02/40132878 Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ ТБФ ЛТД з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, валютного за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 р., прийнято, в тому числі, податкове повідомлення - рішення № 000211502 на суму 20 563,00 грн., (т.1 а.с. 23)

Щодо стосується даного податкового-повідомлення рішення № 000211502, то за Ухвалою суду в даній справі від 15 квітня 2021 року судом закрито провадження - в частині позовних вимог щодо оскарження податкового повідомлення - рішення № 000211502 від 28.11.2019 року на суму 20563,00 грн. на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України, оскільки таке вважалося скасованим та відкликаним в силу вимог ст. 60 ПК України та у відповідності до п. 73 підр. 2 розд. ХХ "Перехідні положення Податкового кодексу України" (із змінами і доповненнями), (а.с.191, т.2). Винесене інше податкове повідомлення рішення № від 18.12.2020 року з розрахунком штрафних санкцій позивачем до суду не оскаржувалося.

Щодо оскарження податкового повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби України у Закарпатській області від 28 листопада 2019 року № 000206502, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств 249 486,00 грн та застосовано 62 372,00 грн штрафні (фінансові) санкції на підставі абз.1 п.123.1 ст. 123 ПК України.

Зокрема контролюючим органом встановлено порушення пп. 134.1.1 п. 134.1 статті 134 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями); ст. 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996 ХІV.

Зменшена сума від`ємного значення визначена контролюючим органом за оскаржуваним податковим повідомленням- рішенням № 000206502, становить 1 386 028 грн та складається з:

557 928 грн не визнано витрати на маркетингові послуги неризедентів;

765 000 грн не визнано витрати інформаційно-консультаційні послуги придбані від ТОВ «ТГФ Закарпатська фабрика виробів деревини»;

63 100 грн (податкова різниця, перевищення нарахованих у бухгалтерському обліку процентів за кредитами, позиками та іншими борговими зобов`язаннями на 50 відсотками суми фінансового результату до оподаткування, фінансових витрат та суми амортизаційних відрахувань за даними фінансової звітності звітного податкового періоду, в якому здійснюється нарахування таких процентів ( п. 140.2 ст. 140 розділу ІІІ ПК України).

Як встановлено судом контролюючим органом не визнано витрати на послуги неризедентів на суму 557 528 грн.

У позовній заяві та в судовому засіданні позивач доводив, що всі операції та сформовані на їх основі витрати підтверджені первинними документами, спричинили реальні зміни майнового стану платника податків за ними проведені розрахунки. Відповідачем зроблені висновки без ідентифікації суті порушення. Ревізорами не спростовано невідповідність наданих актів наданим послугам чи статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.99 № 996-XIV

Позивач доводить статутний характер понесених витрат (статутні витрати), при цьому Відповідач вказує на недоцільність витрат.

На перевірку таких доводів, судом встановлено, що спірні правовідносини стосуються п`ятьох фірм-нерезидентів: "Michael Jackel Erzgebirgische Burstenfabrik GmbH", "Mehler Haushaltsprodukte GmbH", "Nolle Profi Brush", "Karlheinz Wegner GmbH" про надання послуг, "A+S Brueck GmbH". Зокрема ТОВ "ТБФ ЛТД" здійснювало придбання від цих фірм консультаційних, маркетингових, рекламних, інформаційних та інших послуг і включало їх вартість до складу адміністративних витрат.

ТОВ «ТБФ ЛТД» для перевірки було надано:

договори (укладені з фірмою «Mehler Haushaltsprodukte GmbH», Німеччина) про надання послуг (технічне обслуговування верстатів для набивки щетини, консультації щодо правильної роботи верстатів, іншу підтримку) від 01.08.2017 №3-М, від 01.12.2017 №4-М та акти здачі - прийняття наданих консультаційних послуг під 31.08.2017 №1, від 31.12.2017 №1. В актах здачі - прийняття консультаційних послуг (з фірмою «Mehler Haushaltsprodukte GmbH») відсутня інформація щодо забезпечення фірми «Mehler Haushaltsprodukte GmbH» необхідних умов для виконання вказаного договору, зокрема приміщення, засоби праці, робочі місця за місцем знаходження замовника. Відсутня інформація про відповідальних осіб Замовника, визначених для зв`язку з Виконавцем та для оформлення необхідної документації, що передбачено п.2.2 договору від 01.08.2017р. №3-М. Відсутня інформація про фахівців, які від імені Виконавця, надавали послуги Замовнику. Відсутня інформація про перелік обладнання, яке обслуговувалось;

договори (укладені з фірмою «Michael Jackel Erzgebirgische Burstenfabrik GmbH», Німеччина) про надання послуг (консультації щодо правильної роботи обладнання, іншу підтримку) від 01.12.2017 №1, від 01.03.2018 №1 (а.с.135-138 т.1) та акти здачі - прийняття наданих послуг від 29.12.2017 №1, від 30.03.2018 №01, від 31.07.2018 №02, від 31.08.2018 №03, від 31.12.2018 №04, від 28.02.2019 №05, від 30.04.2019 №07, від 31.05.2019 №08. В актах здачі - прийняття наданих послуг (з фірмою «Michael Jackel Erzgebirgische Burstenfabrik GmbH») відсутня інформація щодо забезпечення фірми «Michael Jackel Erzgebirgische Burstenfabrik GmbH» необхідних умов для виконання вказаного договору, зокрема приміщення, засоби праці, робочі місця за місцем знаходження замовника. Відсутня інформація про відповідальних осіб Замовника, визначених для зв`язку з Виконавцем та для оформлення необхідної документації, що передбачено п.2.2 договорів від 01.12.2017 №1, від 01.03.2018 №1. Відсутня інформація про фахівців, які від імені Виконавця, надавали послуги Замовнику. Відсутня інформація про перелік обладнання, яке обслуговувалось;

- договір (укладений з фірмою «Karlheinz Wegner GmbH», Німеччина) про надання послуг (технічне обслуговування верстатів для набивки щетини, консультації щодо правильної роботи верстатів, іншу підтримку) від 01.03.2019 №1KHW та акт здачі - прийняття наданих консультаційних послуг від 31.03.2019 №1. В акті здачі - прийняття консультаційних послуг (з фірмою «Karlheinz Wegner GmbH») відсутня інформація щодо забезпечення фірми «А+S Brueck GmbH» необхідних умов для виконання вказаного договору, зокрема приміщення, засоби праці, робочі місця за місцем знаходження замовника. Відсутня інформація про відповідальних осіб Замовника, визначених для зв`язку з Виконавцем та для оформлення необхідної документації, що передбачено п.2.2 договору від 01.03.2019 р. №1KHW. Відсутня інформація про фахівців, які від імені Виконавця, надавали послуги Замовнику. Відсутня інформація про перелік обладнання, яке обслуговувалось.

Перевіркою встановлено, що в актах здачі-приймання наданих послуг фірм «Michael Jackel Erzgebirgische Burstenfabrik GmbH», «Mehler Haushaltsprodukte GmbH», «Nolle Profi Brush», «Karlheinz Wegner GmbH», «А+S Brueck GmbH» стисло відображено виконання предмету договору без зазначення конкретних дій щодо його виконання, а саме обсягу, форми викладення (письмові результати наданих послуг відсутні), тобто, ознаки, які б могли свідчити про реальність здійснення таких операцій, не конкретизовано зміст наданих послуг, акти не містять інформації про фактично понесені виконавцем витрати, залучення безпосередніх виконавців послуги для здійснення цих послуг. По вказаних актах здачі- приймання послуг не можливо ідентифікувати отримані послуги з метою оцінки їх використання у власній господарській діяльності. Отже, суд погоджується із доводами відповідача, що первинні документи, складені за наслідками придбання послуг, не містять необхідної для цілей оподаткування інформації про зміст, обсяг наданих послуг, їх конкретних виконавців та місць надання. Надані товариством документи не дозволяють встановити реальність виконання придбаних послуг та факт їх використання у господарській діяльності платника. Відсутні документи, що дали б змогу чітко відстежити результат замовлених робіт (послуг).

Так за Договором про надання послуг між позивачем та фірмою "Nolle Profi Brush", № 1 -NP від 01 березня 2019 року ( а.с.131, т.1) про надання маркетингових послуг за напрямками визначених у Договорі (Договором охоплено маркетингові дослідження), а саме: можливості та перспективи ведення комерційних операцій на території; попит на продукцію; відомості про потенційних споживачів; можливість, доцільність та ефективність проведення рекламних кампаній; допомога пошуку клієнтів.

Акт здачі-приймання виконаних послуг від 29 березня 2019 року вказує, що послуги по маркетинговому дослідженню за даним Договором надані у повному обсязі, звіт про проведену роботу замовник отримав, роботи виковувались з 01 березня по 29 березня 2019 року. Вартість робіт 164 Євро, (а.с. 134, т.1)

Однак, як встановлено судом, в актах здачі - приймання виконаних робіт зазначено лише назви послуг (послуги по маркетинговому дослідженню), без відображення за який період здійснювались послуги, який саме вид, тобто відсутня інформація щодо суті господарської операції; розділ акту приймання наданих послуг за своїм змістом не відповідають даним договору на надання маркетингових послуг; в наведених актах відсутня будь-яка інформація щодо маркетингових послуг що вчинялися із 01 березня 2019 року по 29 березня 2019 року; не вказано одиницю виміру господарської операції.

Договір про надання послуг № 1 AS від 01 липня 2018 року де замовником виступає ТзОВ "ТБФ ЛТД" та Фірма "A+S Brueck GmbH" ( а.с.193, т.1), предметом договору є консультації, щодо правильної роботи деревообробного обладнання та іншу підтримку. Розділом 2 Даного Договору визначено, що замовник зобов`язаний виділити для зв`язку з виконавцем і для оформлення необхідної документації відповідальну особу за місцем розташування обладнання, загальна сума вартості послуг 2 2550 Євро, зокрема вид послуги: консультаційні та порадницькі послуги, щодо правильної роботи деревообробного обладнання к-ть люд/год 45 де вартість 1 люд/год 50 Євро, ( а.с.196, т.1). Акт здачі - прийняття наданих консультаційних послуг від 31.07.2018 №01. В акті здачі - прийняття консультаційних послуг (з фірмою «А+S Brueck GmbH») відсутня інформація щодо забезпечення фірми «А+S Brueck GmbH» необхідних умов для виконання вказаного договору. Відсутня інформація про відповідальних осіб Замовника, визначених для зв`язку з Виконавцем та для оформлення необхідної документації, що передбачено п.2.2 договору від 01.07.2018 №1AS. Відсутня інформація про фахівців, які від імені Виконавця, надавали послуги Замовнику. Відсутня інформація про перелік обладнання, яке обслуговувалось.

У постанові Верховного суду від 23 жовтня 2020 року по справі № 815/2126/15 відображена правова позиція, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Пунктом 20 даної Постанови Верховного суду визначено, що маркетингові послуги, як і послуги з консультування, мерчандайзинга (просування товарів), інформаційні послуги належать до безтоварних операцій і за своєю суттю є витратами на збут. Для формування витрат та податкового кредиту за операціями з отримання таких послуг необхідною умовою, яка надає таке право суб`єкту господарювання є доведення безпосереднього зв`язку таких операцій з господарською діяльністю платника податків та підтвердження їх (операцій) належними первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, які б засвідчували факт здійснення господарської операції.

Підтвердженням зв`язку витрат, зокрема, на маркетингові послуги з господарською діяльністю суб`єкта господарювання можуть бути наказ по підприємству про необхідність проведення таких маркетингових досліджень, час проведення, територію, межі тощо, договір на проведення маркетингових досліджень, із зазначенням виду маркетингових досліджень, мету їх проведення тощо. У підтвердження фактичного отримання маркетингових послуг можуть бути надані акт приймання-передачі послуг або інший документ, що підтверджує фактичне надання таких послуг, звіт про проведення маркетингових досліджень, у якому мають бути викладені результати таких досліджень і надані рекомендації замовнику. Розділ акта приймання-передачі послуг, у якому викладено суть господарської операції, має за змістом відповідати даним договору на надання маркетингових послуг і даним звіту про проведені маркетингові дослідження. Крім того, в актах виконаних робіт має бути конкретний перелік наданих послуг, місце і дата їх надання, а також зазначено, у чому виражено їх результат.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції чинній на час вирішення спору), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків сформував витрати та податковий кредит, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

Суду не надано звітів щодо використання наданих послуг на загальну суму 557 928 грн для забезпечення господарської діяльності. Таким чином суд доходить висновку, що позивачем допущено порушення п.п. 134.1.1, п. 134.1 ст. 134 ПК в результаті чого було завищено адміністративні витрати на загальну суму 557 928 грн., по вищезазначеним договорам.

Крім того, проведеною перевіркою встановлено, що відповідно до наданих до перевірки первинних документів ТзОВ " ТБФ ЛТД" здійснювало придбання від ТОВ "ТГФ" Закарпатська фабрика виробів з деревини" інформаційно-консультаційних послуг на загальну суму 918000 грн., у т.ч. ПДВ - 153000 грн , (Договір а.с.4, т.2)

ТОВ «ТБФ ЛТД» для перевірки було надано договір (укладений з ТОВ «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини») про надання інформаційно-консультаційних послуг від 01.04.2018 № б/н та акти здачі-прийняття наданих послуг.

Згідно наданих актів ( а.с.7-21 т.2) видом послуги зазначено - надання інформаційно- консультаційних послуг у сфері зовнішньоекономічної діяльності, однак суд погоджується із доводами відповідача, що за даними актами неможливо визначити отримані послуги з метою оцінки їх використання у власній господарській діяльності позивача.

Контролюючий орган в судовому засіданні доводив, що згідно інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців директором ТОВ «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини» та ТОВ «ТБФ ЛТД» є ОСОБА_1 , що на думку податкового органу свідчить про порушення ст.. 238 ЦК України, за якою встановлена заборона на вчинення правочину, в якому один представник одночасно виступає від імені кількох контрагентів.

Відповідно до ч.3 ст.238 Цивільного кодексу України представник не може вчиняти правочини від імені особи, яку він представляє у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Із змісту Договору про надання інформаційно-консультаційних послуг від 01 квітня 2018 року такий укладений між виконавцем ТзОВ «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини» в особі директора технічного ОСОБА_2 та ТзОВ «ТБФ ЛТД» в особі директора ОСОБА_1 як замовника, ( а.с.4 т.2).

Як підтверджується матеріалами справи, акти здачі прийняття-робіт укладені між ТОВ «ТБФ ЛТД» та ТОВ «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини» №ОУ-0000028 від 29.03.2019, №ОУ-0000034 від 30.04.2019, №ОУ-0000050 від 31.05.2019, № ОУ-0000061 від 27.06.2019 підписані директором ТОВ «ТБФ ЛТД» та ТОВ «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини» ОСОБА_1 ( а.с.18-21 т.2).

Суд критично оцінює такі доводи відповідача, оскільки акт здачі- прийняття робіт (наданих послуг) є лише одним з доказів, що підтверджують належне виконання зобов`язань за договором та є первинним документом, однак саме підписання акту не є правочином та відповідно такі дії позивача не суперечать ст. 238 ЦК України, така ж позиція підтверджена постановою ВС від 22.05.2018 р. у справі № 910/12258/17.

Однак, у вказаних актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не вказано: методи, способи, напрямки надання інформаційно-консультаційних послуг, відсутні результати послуг, відсутній зміст та обсяг господарської операції. В актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) стисло відображено виконання предмету Договору без зазначення конкретних дій щодо його виконання, а саме обсягу, форми викладення (письмові результати наданих послуг), тобто ознак, які б могли свідчити про реальність здійснення таких операцій, не конкретизовано зміст наданих послуг, акти не містять інформації про фактично понесені виконавцем витрати на здійснення цих послуг. У вказаних актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) не можливо ідентифікувати отримані послуги з метою оцінки їх використання у власній господарській діяльності.

Крім того відсутній звіт щодо надання інформаційно-консультаційних послуг. До суду не було надано жодного документу в підтвердження виконання наданих послуг

В зв`язку з чим суд доходить висновку, що позивачем не доведено взаємозв`язок отриманих послуг від ТОВ «ТБФ ЛТД» та ТОВ «ТГФ Закарпатська фабрика виробів з деревини» з підстав, що зазначені вище.

Перевіркою правильності визначення за 2016- півр. 2019 різниці, на яку збільшується фінансовий результат "Сума перевищення нарахованих у бухгалтерському обліку процентів за кредитами, позиками ат іншими борговими зобов`язаннями над 50 відсотками суми фінансового результату до оподаткування, фінансових витрат та суми амортизаційних відрахувань за даними фінансової звітності звітного податкового періоду, в якому здійснюється нарахування таких процентів (пункт 140.2 статті 140 розділу III Податкового кодексу України)» встановлено її заниження на суму 63 100 грн. ( а.с.64 т.1). На думку контролюючого органу відхилення виникло за рахунок допущення підприємством порушень податкового законодавства.

Як встановлено судом позивачем було укладено три договори позики.

Зокрема, ТзОВ "ТБФ ЛТД" укладено договір позики, а саме з фірмою: Н.Г.Ц.-NOELLE HOLDING CONSULTING, Німеччина від 10 січня 2017 року на 100 тис. євро, позика надана для поповнення обігових коштів, процента ставка - 3%, термін повернення - 30 червня 2017 року та сім додаткових угод до Даного Договору. Отримано 28 квітня 2017 року - 100000 євро, повернуто станом на 30.06.2019 року - 0 євро.

ТзОВ "ТБФ ЛТД" укладено договір позики з "IDC Holding GmbH", Німеччина, сума позики згідно договору № 1 -1 від 10 червня 2018 року - 150 000 євро. Позика надана для поповнення обігових коштів, процента ставка - 3%, термін повернення - 31 січня 2019 року.

Повернуто станом на 30.06.2019 року - 0 євро.

ТзОВ "ТБФ ЛТД" укладено договір позики з "IDC Holding GmbH", Німеччина, сума позики згідно договору № 2 -1 від 15 серпня 2018 року - 150 000 євро. Позика надана для поповнення обігових коштів, процента ставка - 3%, термін повернення - 31 березня 2019 року. Отримано у 2018 році - 45 000 євро, в т.ч. 03.01.2019 року - 45 000 євро. Повернуто станом на 30.06.2019 року - 0 євро.

Згідно п 140.2 статті 140 ПК України від 02.12.2010 року ( із змінами і доповненнями) для платника податку, у якого сума боргових зобов`язань, визначених пунктом 140.1 цієї статті, що виникли за операціями з пов`язаними особами- нерезидентами, перевищує суму власного капіталу більше ніж у 3,5 рази, (для фінансових установ та компаній, що займаються виключно лізинговою діяльністю, - більш ніж в 10 разів), фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму перевищення нарахованих у бухгалтерському обліку процентів за кредитами, позиками та іншими борговими зобов`язаннями над 50 відсотками суми фінансового результату до оподаткування фінансових витрат та суми амортизаційних відрахувань за даними фінансової звітності звітного податкового періоду, в якому здійснюється нарахування таких процентів.

Згідно з п. 140.1 ст. 140 ПК України, під борговими зобов`язаннями для цілей цього пункту слід розуміти зобов`язання за будь-якими кредитами, позиками, депозитами, операціями РЕПО, зобов`язання за договорами фінансового лізингу та іншими запозиченнями незалежно від їх юридичного оформлення.

Сума боргових зобов`язань та власного капіталу для цілей цього пункту визначається як середнє арифметичне значень таких боргових зобов`язань та власного капіталу на початок та кінець звітного податкового періоду з урахуванням процентів, зазначених у пункті 140.3 цієї статті.

Підпунктом 14.1.159 ст. 14 ПК України, визначено, що пов`язані особи- юридичні особи та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють з урахуванням критеріїв: а) для юридичних осіб:

сума всіх кредитів (позик), поворотної фінансової допомоги від однієї юридичної особи та/або кредитів (позик), поворотної фінансової допомоги від інших юридичних осіб, гарантованих однією юридичною особою, стосовно іншої юридичної особи перевищує суму власного капіталу більше ніж у 3,5 рази (для фінансових установ та компаній, що провадять виключно лізингову діяльність, - більше ніж у 10 разів). При цьому сума таких кредитів (позик), поворотної фінансової допомоги та власного капіталу визначається як середнє арифметичне значення (на початок та кінець звітного періоду). Положення цього абзацу не поширюються на суму кредитів (позик), залучених під державні гарантії; (абзац підпункту "а" підпункту 14.1.159 пункту 14.1 статті 14 із змінами, внесеними згідно з Законами № 609-VIII від 15.07.2015, № 2245-VIII від 07.12.2017).

Перевіркою визначено середнє арифметичне значень власного капіталу ТОВ «ТБФ ЛТД», розрахунок якого наведено в акті перевірки№127/07-16-05-02/40132878 від 06.11.2019 (стор.43-45).

Сумарне значення показників фінансового результату до оподаткування, фінансових витрат та суми амортизаційних відрахувань ТОВ «ТБФ ЛТД» за звітні (податкові) періоди півріччя 2017 року, 9 місяців 2017 року, 2017 року має від`ємне значення (в тому числі за рахунок від`ємного значення фінансового результату), тому фінансовий результат коригується на всю суму нарахованих процентів за позиками.

З урахування викладеного, перевіркою у відповідності до п.140.2 ст.140 Податкового кодексу України, фінансовий результат до оподаткування збільшено на суму перевищення нарахованих у бухгалтерському обліку процентів за користування позиками, отриманими від нерезидента «Н.Г.Ц.-NOELLE HOLDING CONSULTING» над 50 відсотками суми фінансового результату до оподаткування, фінансових витрат та суми амортизаційних відрахувань за даними фінансової звітності звітного податкового періоду, в якому здійснюється нарахування таких процентів, за звітні податкові періоди півріччя 2017 року, 9 місяців 2017 року, 2017 рік.

Отже, внаслідок допущення підприємством порушенням вимог пп134.1.1. п. 134.1 статті 134 та п. 140.2 ст. 140 ПК України, перевіркою правомірно збільшено різниці, на які збільшується фінансовий результат на суму 63 100 грн.

За наведених обставин суд приходить до висновку про відсутність у даному випадку правових підстав для задоволення даної позовної вимоги, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень у відповідності до ч.2 ст.77 КАС України належними та допустимими доказами доведено правомірність своїх дій та оскаржуваного рішення № 000206502.

Щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби України у Закарпатській області від 28 листопада 2019 року № 000209502.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 06 листопада 2019 року на підставі направлень виданих ГУ ДПС у Закарпатській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТзОВ ТБФ ЛТД та за результатами перевірки складено акт № 127/07-16-05-02/40132878.

28 листопада 2019 року, на підставі вище зазначеного акту, ГУ ДПС у Закарпатській області винесено в тому числі й податкове повідомлення рішення № 000209502.

Позивачем укладені договори оренди обладнання з фірмами-нерезидентами Mehler Haushaltsprodukte GmbH, KarlHeinz Wegner, Michael Jackel Erzgebirgische Burstenfabrik GmbH.

Довідок, які підтверджують, що нерезидент KarlHeinz Wegner, є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір, ТОВ «ТБФ ЛТД» для перевірки не надало, як і не надано суду.

Довідки фірми Michael Jackel Erzgebirgische Burstenfabrik враховані за результатами адміністративного оскарження, (а.с. 33-44 т.2).

Між Україною і Федеративною Республікою Німеччина є діюча Угода про уникнення подвійного оподаткування стосовно податків на дохід і майно Угоду ратифіковано Законом N 449/95-ВР від 22.11.95р. Відповідно до Статті 7 Угоди (Конвенції) «Прибуток від комерційної діяльності» прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується тільки у цій Державі, якщо тільки це підприємство не здійснює комерційної діяльності у другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. Якщо підприємство здійснює комерційну діяльність, як вказано вище, прибуток підприємства може оподатковуватись в другій Державі, але тільки у тій частині, що відноситься до цього постійного представництва. Позивач доводив, що жодний з вище згаданих контрагентів (з якими укладено договори оренди) не здійснює комерційної діяльності, на території України. Тому, ТОВ «ТБФ ЛТД» скориставшись правом та маючи на це всі підстави не утримувало податок на прибуток з джерела виплати, що також узгоджується із вимогами п. 103.4 ст. 103 ПК України.

Відповідно до п. 103.4. ст. 103 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України.

Пунктом 103.5 ст. 103 ПК визначено, що довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.

Відповідно до п.103.10 ст.103 ПКУ у разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.

Відповідно до абз. «ґ» пп.141.4.1 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України лізингова/орендна плата, що вноситься резидентами або постійними представництвами на користь нерезидента - лізингодавця/орендодавця за договорами оперативного лізингу/оренди є доходами, отриманими нерезидентом із джерелом їх походження з України, які оподатковуються в порядку і за ставками, визначеними цією статтею.

Отже, відсутність оригіналу довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, позбавляє можливості застосування пільг в оподаткуванні.

Як вже судом зазначалося, всі винесені податкові повідомлення-рішення ТзОВ "ТБФ ЛТД" оскаржило в порядку адміністративного оскарження, Рішенням ДПС України від 06.02.2020 року № 4679/6/99-00-08-05-01-06 скаргу позивача задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення від 28.11.2019 року № 000209502 в частині донарахування 13 265 грн. податку на прибуток іноземних юридичних осіб та застосування 3 316, 25 грн. штрафних санкцій, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення- рішення ГУ ДПС у Закарпатській області від 28.11.2019 року № 000206502, №000211502, №000208502, №000207502 залишено без змін, ( а.с.202 -233 т.2).

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на дату прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень) контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Повноваження щодо визначення суми грошових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є дискреційним повноваженням таких контролюючих органів. Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності рішення, передбаченим у Кодексі адміністративного судочинства України критеріям, не може підміняти контролюючий орган та перебирати на себе повноваження щодо застосування штрафу в іншому розмірі. Така позиція суду узгоджується із правовою позицією викладеною у Постанові Верховного Суду від 06.11.2018 року в справі № №813/3274/17.

Оскільки зазначене рішення частково скасовано, однак відповідачем нового рішення не сформовано, відповідно позовна вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби України у Закарпатській області від 28 листопада 2019 року № 000209502 є такою, що підлягає до задоволення, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню, як протиправне.

Щодо оскарження податкових повідомлень рішень № 000208502; № 000207502 від 28.11.2019 року, судом встановлено під час розгляду справи, що вказані ППР стосуються трьох договорів оренди обладнання (верстатів, станків). Крім того, із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, також було зв`язано інше податкове повідомлення-рішення № 000211502, яке в результаті адміністративного оскарження було скасовано відповідачем.

За податковим повідомленням-рішенням № 000208502 контролюючим органом встановлено порушення пункту 198.3 статті 198 ПК України та зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 14055 грн. У зв`язку з тим, що заявлені до відшкодування суми ПДВ на дату складання цього податкового повідомлення-рішення відшкодовано у сумі 14055 грн, то відповідно до п. 57.3 ст. 57 розд.2 ПК України визначено податкове зобов`язання з ПДВ та зобов`язано сплатити суму податку у розмірі 72 908 грн та штрафні санкції 3514 грн. ( а.с.24 т.1).

За податковим повідомленням-рішенням № 000207502 від 28.11.2019 року контролюючим органом встановлено порушення пункту 185.1 ст. 185 , п.186.2 ст. 186, п. 186.4 ст.186, п.190.2 ст. 190, п.200.1,3 п.200.2, п.200.4 ст.200, ст. 208 ПК України і зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість та застосовано суму штрафних санкцій 0,0 коп., ( а.с.20, т.1) .

Судом встановлено, що між позивачем та іноземними фірмами було укладено договори оренди обладнання, а саме:

-Договір оренди №2-М від 30.01.2017р з фірмою Mehler Haushaltsprodukte GmbH (Німеччина) у зв`язку із зміною власника майна (договір купівлі станків від 01.04.2018р), з01.04.2018р орендодавцем виступає KarlHeinz Wegner (Німеччина);

-Договір оренди №1-ВК від 02.04.2018р з фірмою KarlHeinz Wegner (Німеччина);

-Договір оренди №1-EBF від 16.04.2018р з фірмою Michael Jackel Erzgebirgische Burstenfabrik GmbH (Німеччина).

Крім того, оскаржуючи дані рішення позивач доводив, (не здійснення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних по послугах нерезидентів у звітній період 2017-2018 р.р.) - прострочення терміну реєстрації податкової накладної, яка не надається отримувачу, не може бути підставою для застосування штрафних санкцій за п. 1201.1 ст. 1201 ПК України, оскільки в такому випадку не реалізується мета захисту будь-яких інтересів держави, суспільства чи окремих платників-контрагентів за операцією. Така податкова накладна по суті є технічним звітом, а будь-якої шкоди контрагенту не може бути завдано, то прострочення терміну реєстрації податкової накладної не може бути підставою для застосування штрафних санкцій за ст.120-1 Податкового кодексу України.

На перевірку таких доводів позову судом встановлено наступне.

Відповідно до п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з п.120-1.1 ст. 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 50 відсотків суми податку на додану вартість зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Системний аналіз ст.201, п.120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої п.120-1.1 ст. 120-1 Кодексу, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю), та, водночас повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 04.09.2018р. у справі №816/1488/17, від 11.12.2018р. у справі №807/68/18, від 18,03.2020 року у справі №640/4200/19.

Крім того, суд виходив із того, що стаття 185 ПК України визначає об`єкти оподаткування за переліком операцій платників податку, в тому числі згідно п. 185 .1 цієї статті за пунктом б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу. Згідно вимог 186.3 ст. 186 ПК - місцем постачання зазначених у цьому пункті послуг вважається місце, в якому отримувач послуг зареєстрований як суб`єкт господарювання або - у разі відсутності такого місця - місце постійного чи переважного його проживання. До таких послуг належать: п. ґ) надання в оренду (лізинг) рухомого майна, крім транспортних засобів та банківських сейфів.

Пункт 187.8 статті 187 ПК, України, датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення.

Стаття 190.2 статті 190 ПК України, визначає, що для послуг, які постачаються нерезидентами на митній території України, базою оподаткування є договірна (контрактна) вартість таких послуг з урахуванням податків та зборів, за винятком податку на додану вартість, що включаються до ціни постачання відповідно до законодавства. Визначена вартість перераховується в національну валюту за валютним (обмінним) курсом Національного банку України на дату виникнення податкових зобов`язань. У разі отримання послуг від нерезидентів без їх оплати база оподаткування визначається, виходячи із звичайних цін на такі послуги без урахування податку.

Виходячи із системного аналізу положень Податкового кодексу України, суд приходить до висновку що позивач занизив податкові зобов`язання по ПДВ на суму 41 126 грн, де (27 071 грн (сума завищення від"ємного значення по ПДВ) + 14 055 (сума завищення бюджетного відшкодування) та всупереч вимогам ст. 185.1 статті 185, ст. 186.3 ст. 186 ПК не нараховував собі податкові зобов`язання по ПДВ, відповідно неправомірно не реєстрував податкові накладні.

З огляду на встановлені обставини справи та враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення відповідача № 000207502 та № 000208502 відповідають критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 КАС України та відповідно позов у цій частині не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при поданні адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 21 020, 00 грн., що підтверджується квитанцією № 199 від 19 лютого 2020 року. (т.1 а.с. 19).

У відповідності статті 4 частини 2 Закону № 3674-VI ставки судового збору встановлюються у таких розмірах, зокрема: за подання до адміністративного суду адміністративного позову, а саме: 1) майнового характеру, який подано: а) суб`єктом владних повноважень, юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, б) фізичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) немайнового характеру, який подано: а) суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, б) фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" станом на 01.01.2020 року встановлено розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб у сумі 2 102 грн.

Позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру та вимогу майнового характеру у розмірі 533 574 грн.

Таким чином, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 10 105,61 грн.

15 квітня 2021 року ухвалою суду закрити провадження в частині позовних вимог щодо оскарження податкового повідомлення - рішення № 000211502 від 28.11.2019 року на суму 20563,00 грн. на підставі пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 2425, 34 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 1 Закону № 3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом

Керуючись статтями 9, 14, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ТБФ ЛТД до Головного управління Державної податкової служби у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби України у Закарпатській області від 28 листопада 2019 року № 000209502.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТБФ ЛТД (89645, Закарпатська область, Мукачівський район, с. Бистриця, вул. Шевченка, 30, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, 52, ) судові витрати у розмірі 2425, 34 грн. (дві тисячі чотириста двадцять п`ять грн. 34 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Суддя Т.В.Скраль