Справа № 160/15842/20
Суддя: Сидоренко Дмитро Володимирович
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Сидоренко Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нікопольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:
27.11.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Нікопольської міської ради, в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Нікопольської міської ради від 20.11.2020р. №2-74/VІІ Про надання згоди на придбання до комунальної власності територіальної громади м.Нікополя в особі Нікопольської міської ради нерухомого майна.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 20.11.2020 року відповідачем було прийнято, зокрема, оскаржуване рішення, яким надається згода на придбання до комунальної власності територіальної громади м.Нікополя в особі Нікопольської міської ради, нерухомого майна та земельної ділянки. Позивач вважає, що відповідачем порушено порядок прийняття оскаржуваного рішення, порушено Регламент Нікопольської міської ради VII скликання, та рішення прийнято з перевищенням наданих відповідачу повноважень. Наголошує, що він, як член територіальної громади м.Нікополь, є співвласником майна громади, та має право брати участь у розпорядженні бюджетними коштами та в інших питаннях, що стосуються діяльності міста, отже, вважає, що оскаржуваним спірним рішенням Нікопольської міської ради було порушено його права та інтереси, як члена територіальної громади м.Нікополя, тому звернувся до суду.
Ухвалою суду від 11.01.2021 року, після усунення недоліків позовної заяви, відкрито провадження у адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.
15.02.2021 року засобами поштового зв`язку до суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому представник Нікопольської міської ради просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
23.02.2021 року від позивача засобами поштового зв`язку до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.
02.03.2021 року засобами поштового зв`язку до суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких Нікопольська міська рада зауважує, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки виник спір про придбання майна до комунальної власності, за наслідком якого стало укладення договору купівлі-продажу, що виходить за межі публічно-правових відносин. Відповідач вважає, що вирішення переддоговірних спорів врегульовано ст.649 ЦК України, згідно з якою розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні на підставі правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом. З урахуванням наведеного, виходячи з того, що спір виник на підставі акту органу місцевого самоврядування та пов`язаний з подальшим укладенням договору купівлі-продажу та є переддоговірним, тобто спір є приватноправовим і підвідомчість його має визначатись виходячи із суб`єктного складу сторін спірних правовідносин, тому вважає, що даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Ухвалою суду від 05.03.2021 року адміністративну справу було призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, з проведенням підготовчого засідання.
У підготовче засідання, призначене на 22.04.2021 року сторони та їх представники не прибули, належним чином повідомлені про день, час та місце підготовчого засідання, що підтверджується матеріалами справи. 09.04.2021 року засобами поштового зв`язку до суду від ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання, в якому позивач просить розгляд справи провести без його участі. 21.04.201 року засобами електронного зв`язку до суду від відповідача надійшла заява, в якій представник Нікопольської міської ради просить суд закрити підготовче засідання без участі представника відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно з ч.2 ст.173 КАС України, завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позиції сторін, викладені у письмових заявах, суд вважає розглянути в порядку письмового провадження питання щодо закриття провадження в адміністративній справі, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що оскаржуваним Рішенням Нікопольської міської ради VII скликання від 20.11.2020 №2-74/VІІ Про надання згоди на придбання до комунальної власності територіальної громади м.Нікополя в особі Нікопольської міської ради нерухомого майна, було:
3.Управлінню соціальної політики Нікопольської міської ради (Полянська):
здійснити заходи щодо придбання нерухомого майна, зазначеного у п.1 цього рішення та земельної ділянки, зазначеної у п.2 цього рішення;
4.Управлінню комунального майна Нікопольської міської ради (Тимошенко):
вжити заходи щодо прийняття нерухомого майна, зазначеного у п. 1 цього рішення та земельної ділянки, зазначеної у п.2 цього рішення у термін, визначений чинним законодавством.
5.Після придбання до комунальної власності територіальної громади м.Нікополя нерухомого майна, визначити його балансоутримувачем Комунальне підприємство «Міська житлово - технічна інспекція» Нікопольської міської ради».
6.Контроль за виконанням цього рішення покладено на постійну комісію міської ради з питань комунальної власності (Івріна)."
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 КАС України, суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 ч.1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.
Згідно з ч.2 ст.5 КАС України, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР), сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Пунктом 30 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.
Частинами 2 та 5 ст.60 Закону №280/97-ВР визначено, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Згідно з ч.9 ст.60 Закону №280/97-ВР, сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради мають право:
1) вносити пропозиції про передачу або продаж у комунальну власність відповідних територіальних громад підприємств, установ та організацій, їх структурних підрозділів та інших об`єктів, що належать до державної та інших форм власності, якщо вони мають важливе значення для забезпечення комунально-побутових і соціально-культурних потреб територіальних громад;
2) на переважне придбання в комунальну власність приміщень, споруд, інших об`єктів, розташованих на відповідній території, якщо вони можуть бути використані для забезпечення комунально-побутових та соціально-культурних потреб територіальних громад;
3) мати об`єкти комунальної власності за межами відповідних адміністративно-територіальних одиниць.
Предметом цього позову є рішення Нікопольської міської ради від 20.11.2020 №2-74/VІІ Про надання згоди на придбання до комунальної власності територіальної громади м.Нікополя в особі Нікопольської міської ради нерухомого майна.
Відповідно до ст.649 Цивільного кодексу України, розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування та в інших випадках, встановлених законом, вирішуються судом. Розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору не на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом.
Визначальні ознаки приватноправових відносин - юридична рівність і майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило, майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.
Індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади, як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права й обов`язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто справи у них підвідомчі цивільним або господарським судам, з урахуванням відповідності суб`єктного складу сторін таких правовідносин.
Нікопольська міська рада у правовідносинах у цій справі виступає органом, уповноваженим управляти майном, яке перебуває у комунальній власності, що лежить поза межами публічно-правових відносин.
Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Виходячи з того, що спір між сторонами виник на підставі акту органу місцевого самоврядування та пов`язаний з подальшим укладенням договору купівлі-продажу, тобто є переддоговірним, суд доходить висновку, що цей спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства, оскільки має приватноправовий характер і виник за участю органу місцевого самоврядування, який у цьому спорі реалізує свої повноваження та фізичною особою.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до Нікопольської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Нікопольської міської ради від 20.11.2020р. №2-74/VІІ Про надання згоди на придбання до комунальної власності територіальної громади м.Нікополя в особі Нікопольської міської ради нерухомого майна слід розгляди у порядку цивільного судочинства, оскільки спір у цій справі не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів місцевого самоврядування.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2018 року у справі №904/9302/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2020 року у справі №813/1232/18, яка в силу ч.5 ст.242 КАС України, має бути врахована при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Суд зазначає, що право на звернення до суду та способи судового захисту, встановлені ч.5 КАС України, не є абсолютним, а здійснюється на підставах і в порядку, установлених законом. Кожний із процесуальних кодексів установлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур, та осіб, які можуть ініціювати їхнє вирішення. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу, що не є порушенням прав на справедливий судовий розгляд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 6 та 13 Конвенції про захист прав особи й основоположних свобод (далі - Конвенція).
За приписами ст.319 КАС України, порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.183 КАС України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Пунктом 1 ч.1 ст.238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За вказаних обставин, справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, тому суд вважає закрити провадження у справі.
Частиною 2 ст.238 КАС України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.
Згідно із ст.239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі. У разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку цивільного чи господарського судочинства, провадження у справі не може бути закрите з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу.
У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст.2, 5, 238, 239, 250, 256, 295, 297, 319 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Роз`яснити позивачу, що вказаний спір має бути вирішено в порядку цивільного судочинства. Повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.
Копію ухвали направити всім сторонам по справі.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.В. Сидоренко