Справа № 524/2032/21
Суддя: Нестеренко С. Г.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/2032/21
Провадження №2-а/524/41/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2021 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Енергетичної митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року до суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Енергетичної митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0071/90300/20 від 02 березня 2021 року, стягнути з Енергетичної митниці Держмитслужби на її користь 6 тис. грн. у відшкодування моральної шкоди та сплачений судовий збір.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 2011 року працює у ПАТ «Укртатнафта» на посаді інженера з декларування.

10 грудня 2020 року до Енергетичної митниці Держмитслужби за допомогою програмного забезпечення нею була подана митна декларація типу ІМ40 ДТ UA903220/2020/004025 про митне оформлення товару «ациклічні насичені моностирти, метанол технічної марки А». Вказувала, що при оформленні та відправленні вказаної митної декларації були повністю та вірно заповнені всі необхідні графи. Наголошувала на тому, що подання цієї декларації було завершальним етапом у митному оформленні товару і на тому, що митному органу було надано повний перелік документів для випуску товару у вільний обіг.

Позивач зазначила, що з невідомих їй причин (можливий збій програмного продукту), при перевірці митним органом поданої декларації ІМ40 ДТ UA903220/2020/004025 у графі 47 було виявлено такі невідповідності: нарахований код виду платежу - 092 (акцизний збір, який вже був сплачений за митною декларацією ТФ UA903220/2020/003763) не відображений у графі 47, у зв`язку з чим невірно нарахований код виду платежу - 028 (податок на додану вартість).

Також, позивач вказувала, що в її діях відсутній будь-який умисел на вчинення дій, передбачених ст.485 МК України. Окрім цього стверджувала, що внаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень відносно неї явно незаконного рішення їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 6 тис. грн.

Ухвалою судді від 01 квітня 2021 року було відкрито провадження у справі, залучено сторін та постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, витребувані документи та запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

13 квітня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про відмову від позову в частині вимоги про стягнення моральної шкоди.

Ухвалою суду від 14 травня 2021 року була прийнята відмова позивача від позову в частині вимоги про стягнення моральної шкоди, провадження у справі в цій частині позову було закрито.

13 травня 2021 року електронною поштою до суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому відповідач стверджував про вчинення позивачем порушень митних правил.

Будь-які інші клопотання, документи, заяви тощо від сторін у справі до суду не надходили.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює у ПАТ «Укртатнафта» на посаді інженера з декларування з 16 червня 2011 року.

14 грудня 2020року старшим державним інспектором відділу митного оформлення «Полтава» митного поста «Східний» Енергетичної митниці Держмитслужби Світличною А.Ю. було складено протокол про порушення митних правил за № 0071/90300/20, з якого постає, що інспектором було встановлено, що 10 грудня 2020 року до відділу митного оформлення «Полтава» митного поста «Східний» Енергетичної митниці Держмитслужби дослівно декларантом ПАТ «Укртатнафта» гр. України ОСОБА_1 була подана митна декларація типу ІМ 40 ДТ UA903220/2020/004025 в якій невірно заповнена графа 47 «нарахування мита та митних платежів». Крім того з протоколу вбачається, що декларантом невірно нарахований митний платіж з податку на додану вартість замість зобов`язання по сплаті 30 717,07 грн. ПДВ декларант зазначив 498 045,39 грн. ПДВ повернення з бюджету. Дану обставину митний орган кваліфікував як порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена статтею 485 Митного кодексу України.

При складанні протоколу позивачеві уповноваженою особою відповідача були роз`яснені права та обов`язки згідно ст. 63 Конституції України, ст. 494, 498 Митного Кодексу України.

02 березня 2021 року заступником начальника митниці головою комісії з реорганізації Енергетичної митниці Держмитслужби Катреничем Віктором Павловичем було ухвалено постанову в справі про порушення митних правил за № 0071/90300/20, якою позивача ОСОБА_1 визнано винною у вчинені порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, які визначені згідно податкових зобов`язань по сплаті ввізного мита, додаткового імпортного збору, податку на додану вартість по митним деклараціям, а саме 90951,21грн.

Розгляд справи про порушення митних правил і застосування адміністративного стягнення відбувався за участю та в присутності позивача ОСОБА_1 .

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

У п. 1 ч. 1 ст. 19 згаданого Кодексу України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

За змістом ст. 485 цього Кодексу заявлення в митній декларації, з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги є порушенням митних правил, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Отже, однією з обов`язкових ознак порушення митних правил як адміністративного правопорушення є протиправність діяння.

Виходячи із зазначених правових норм, для притягнення до відповідальності згідно із ст. 485 МК України, необхідно доведення факту заявлення у митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості, а також наявність у діях особи особливої мети - ухилення від сплати податків і зборів, або зменшення їх розміру.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.486 МК України щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил згідно із ст.489 МК України зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом, або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 1 ст. 257 цього Кодексу визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 6 ст.264 Митного кодексу України митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Статтею 54 цього Кодексу передбачено, що органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності визначення митної вартості товарів під час проведення митного контролю і митного оформлення. Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно із ч. 2 ст. 270 Митного кодексу України правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Відповідно до пункту 185.1 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку, зокрема, з ввезення товарів на митну територію України.

Пунктом 190.1 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України визначено, що основний метод визначення митної вартості товару - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Таким чином, розмір зобов`язань з ПДВ при здійснені операції імпорту залежить від ціни на товар, що зазначена в контракті. Розрахунок ПДВ у такому випадку ґрунтується на показниках митної декларації про митну вартість товару що ввозиться.

Як вбачається з матеріалів справи, у митній декларації ІМ 40 ДТ UA903220/2020/004025 зазначено опис товару та його вага (графа 32), а також вартість товару (графа 22). Щодо правильності заповнення цих граф митної декларації відповідач заперечень не висловив ні в протоколі, ні в оскаржуваній постанові, ні у відзиві на позов. З урахуванням цих даних заповненню підлягала графа 47 митної декларації, а саме мали бути розраховані митні платежі до бюджету. Як встановлено протоколом про порушення митних правил №0071/90300/20, не всі складові графи 47 митної декларації ІМ40 ДТ UA903220/2020/004025 заповнені правильно. Отже, не зважаючи на правильність декларування ключових показників для розрахунку митних платежів, в частині самого розрахунку митних платежів (графа 47) неправильно зазначено обсяг зобов`язань ПАТ «Укртатнафта» з ПДВ за цією операцією.

Як зазначається самим позивачем, декларація ІМ 40 ДТ UA903220/2020/004025 складалась, заповнювалась та направлялась до митного органу особисто нею як уповноваженою особою ПАТ «Укртатнафта». Відтак відповідальність за повноту та своєчасність поданої митної декларації несе за даних обставин саме позивач.

За змістом ч. 1 ст. 495 Митного кодексу України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24 червня 1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, виходячи із закріпленого в частині 4статті 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 4 МК України визначено, що ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України, вивезення товарів, транспортних засобів за межі митної території України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

За частиною 1 п. 5 ч.8 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості про товари, у тому числі у вигляді кодів: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Відповідно до статті 266 МК України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи. Особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

За положеннями статті 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Обов`язковою умовою притягнення особи до відповідальності за статтею 485 МК України є наявність вини у формі умислу. Диспозиція вказаної правової норми передбачає необхідність спеціальної противної мети у вигляді неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. При цьому, у статті 485 МК України вказано, що застосування адміністративного стягнення до порушника митних правил можливе тільки за заявлення у митній декларації «неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості».

Отже, відповідальність за ст. 485 МК України може наставати лише у випадку, коли правопорушник свідомо, з умислом, спрямованим на зменшення митних платежів, вказав неправдиву інформацію або ж надав органам доходів та зборів документи, в яких містяться відомості, що не відповідають дійсності.

Висновки щодо застосування статті 485 Митного кодексу України викладені у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2020 року (справа № 569/16120/15-а), від 20 серпня 2020 року (справа № 553/1435/17), від 25 червня 2020 року (справа № 163/1218/16-а), від 18 червня 2020 року (справа №638/10546/16-а). Ці висновки зводяться до того, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Отож, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК України) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Матеріалами справи підтверджується, що для митного оформлення імпортованого товару митному органу надано товаросупровідні документи, необхідні для ідентифікації товару, для підтвердження заявленої ваги товару та його митної вартості. За цих умов та за відсутності обґрунтованих доказів, які б свідчили саме про умисел декларанта на заниження митних платежів шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар, сам факт неправильного заповнення графи 47 декларації не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до статті 485 Митного кодексу України.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У протоколі про порушення митних правил та в оскаржуваній постанові про застосування адміністративного стягнення відповідачем не зазначено жодні належні і допустимі докази, які б підтверджували наявність у діях позивача суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України. Тому оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому судом враховується правова позиція, яка висловлена в рішенні ЄСПЛ від 20.10.2011р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

З огляду на встановлені обставини та приймаючи до уваги положення ст.77 КАС України, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та вважає за необхідне задовольнити позов.

Відповідно до ч. 3 п. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення, а тому відсутні підстави для визнання окремо протиправною оскаржуваної постанови.

З огляду на положення ст. 286 КАС України суд вважає за необхідне визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил із закриттям провадження у справі про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 .

Як визначено у ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звідси з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути кошти у розмірі 454 грн. у повернення сплаченого судового збору за вимогу про визнання протиправною та скасування постанови

Позивач не пропустив строк оскарження постанови, оскільки позов було подано у десятиденний строк передбачений ст. 289 КУпАП.

Керуючись ст. 287 - 289 КУпАП, ст. 485, 487, 494, 498, 522-527 МК України, ст. 2, 5, 6, 9, 14, 72-78, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Енергетичної митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника митниці голови комісії з реорганізації Енергетичної митниці Держмитслужби Катренича Віктора Павловича у справі про порушення митних правил за № 0071/90300/20 від 02 березня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення порушень митних правил за ст. 485 Митного Кодексу України та застосування штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 90951,21 грн.

Закрити провадження у справі про порушення митних правил стосовно ОСОБА_1 за ст. 485 Митного Кодексу України.

Стягнути з Енергетичної митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 454 грн.

Повний текст рішення виготовлено 14 травня 2021 року.

Рішення може бути оскаржено до Другого Апеляційного Адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: