Справа № 520/3786/21
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 травня 2021 р. справа № 520/3786/21

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №5728 головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 02.11.2020 р. щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії за вислугу років відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з моменту звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (з 28.10.2020 р.) пенсію за вислугу років на підставі п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням його страхового стажу у 26 років 2 місяці 19 днів.

Згідно з положеннями п.3 та п.10 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг та у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п.3 та п.10 ч.6 ст.12, ч.1 ст.257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 02.11.2020 року відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення №5728, яким вирішено відмовити позивачу в призначені пенсії за вислугу років відповідно до п.«є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. Позивач вважає, що дії відповідача, що полягають у винесені рішення № 5728, яким відмовлено йому у призначенні пенсії за вислугу років є незаконним та протиправними з огляду на те, що відповідно до записів внесених до трудової книжки позивача серія НОМЕР_2 його страховий стаж становить 26 років 2 місяці 19 днів. Довідкою з Міністерства молоді та спорту України від 16.09.2020 р. за № 3541/4.2 підтверджено, що позивач дійсно перебував у складі штатної команди національної збірної України з плавання у період з 03.01.1994 року по 31.07.2020 р. та був неодноразовим чемпіоном та призером чемпіонатів Європи. 05 грудня 2011 року Наказом № 1762 позивачу присвоєно звання Заслуженого майстра спорту України з плавання, про що Державною службою молоді та спорту України видано посвідчення № 06. Всупереч зазначеним фактам, у рішенні № 5728 відповідачем протиправно зазначено, що загальний страховий стаж позивача складає 24 роки 9 місяців 29 днів, спеціальний стаж 22 роки 8 місяців 14 днів. Оскільки стаж позивача становить 26 років 2 місяці 19 днів, позивач вважає, що вказане дає право позивачу на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Вважаючи зазначене рішення відповідача протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник відповідача надав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у спосіб та у межах повноважень, визначених чинним законодавством. Представник відповідача вказав, що відповідно до пункту «є» статі 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788) право на пенсію за вислугу років мають спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 25 років у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, не залежно від віку. В свою чергу, відповідно до Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу - членам збірних команд України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №583, із змінами №529 від 29.07.2015, згідно якої пенсії за вислугу років призначаються спортсменам, які мають особливі заслуги перед фізкультурним рухом, - заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу при стажі роботи не менше 25 років і перебування в складі збірних команд України не менше 6 років не залежно від віку. Призначення і виплата зазначених пенсій здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням статей 7, 21, 51, 52 і 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До стажу роботи зараховується перебування вказаних осіб у складі збірних команд України, а також інші види діяльності, передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, обчислюється на підставі трудової книжки та інших документів, що підтверджують перебування в складі збірних команд України, а також у разі наявності звання заслуженого майстра спорту або майстра спорту міжнародного класу. Пунктом 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право на пенсію за вислугу років, за умови, якщо вони на день набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148- VII, тобто станом на 11.10.2017 року мають вислугу років, необхідну для призначення пенсії. Враховуючи вищезазначене та згідно наданих позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії за вислугу років документів загальний страховий стаж складає 24 роки 09 місяців 29 днів, в той час, спеціальний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років складає 22 роки 08 місяців 14 днів. Стаж зараховано по 10.10.2017 року у відповідності до приписів пункту 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи вищевикладене, в Головного управління з урахуванням вимог чинного пенсійного законодавства не має правових підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «є» статі 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій підтримав позицію, викладену у адміністративному позові. Представник позивача зазначив, що у відзиві відповідач зазначає, що при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за вислугу років, Головне управління керувалось пунктом «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, яка відповідно до Рішення Конституційного Суду №2-р/2019 від 04.06.2019 року визнана неконституційною та втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. На думку представника позивача, твердження відповідача, щодо зарахування загального страхового стажу та спеціального стажу роботи позивача лише по 10.10.2017 р. на підставі пункту 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставними, оскільки відповідний пункт передбачає право особи на пенсію за вислугу років, за умови, якщо на день набуття чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-УІІ. Тобто особа, яка має вислугу років станом на 11.10.2017 р., необхідну для призначення пенсії, має право, а не обов`язок, звернутись за призначенням такої пенсії. Однак, позивач вирішив продовжити працювати, що жодним чином не може позбавляти його конституційного права на пенсію за вислугу років в розмірі співрозмірному до реально набутого страхового стажу та спеціального стажу роботи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 28.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При зверненні позивачем було надано наступні документи: паспорт, довідку про реєстраційного номера облікової картки платника податків, трудову книжку, військовий квиток, довідку №3541/4.2 від 16.09.2020 видану Міністерством молоді та спорту України, посвідчення заслуженого майстра спорту України.

З наявних матеріалів справи вбачається, що відповідно до записів внесених до трудової книжки серія НОМЕР_2 до складу страхового стажу позивача входить:

- з 03.01.1994 р. по 31.12.2006 р. прийнято на роботу по контракту до штатної збірної команди України з плавання на посаду спортсмена-інструктора;

- з 01.02.2007 р. по 30.06.2007 р. прийнято на роботу по контракту в штатну збірну команду України з плавання на посаду спортсмена-інструктора;

- з 01.09.2007 р. по 31.12.2013 р. прийнято на роботу по контракту в штатну збірну команду України з плавання на посаду спортсмена-інструктора;

- з 01.01.2014 р. по 31.08.2015 р. прийнято на роботу за контрактом на посаду спортсмена-інструктора штатної збірної команди України з плавання;

- з 09.10.2015 р. по 30.09.2016 р. прийнято на роботу за контрактом на посаду спортсмена-інструктора штатної збірної команди України з плавання;

- з 03.10.2016 р. по 31.12.2017 р. прийнято на посаду спортсмена-інструктора штатної команди національної збірної команди України з плавання за контрактом;

- з 04.01.2018 р. по 31.08.2018 р. прийнято на посаду спортсмена-інструктора штатної команди національної збірної команди України з плавання за контрактом;

- з 01.09.2018 р. по 31.12.2018 р. прийнято на посаду спортсмена-інструктора штатної команди національної збірної команди України з плавання за контрактом;

- з 01.01.2019 р. по 31.07.2019 р. прийнято на посаду спортсмена-інструктора штатної команди національної збірної команди України з плавання;

- з 01.08.2019 р. по 31.12.2019 р. прийнято на посаду спортсмена-інструктора штатної команди національної збірної команди України з плавання;

- з 01.01.2020 р. по 31.07.2020 р. прийнято на посаду спортсмена-інструктора штатної команди національної збірної команди України з плавання.

Також судом встановлено, що 05 грудня 2011 року Наказом № 1762 позивачу присвоєно звання Заслуженого майстра спорту України з плавання, про що Державною службою молоді та спорту України видано посвідчення № 06.

Згідно з довідкою з Міністерства молоді та спорту України від 16.09.2020 р. за №3541/4.2, Заслужений майстер спорту України з плавання ОСОБА_1 дійсно перебував у складі штатної команди національної збірної України з плавання у період з 03.01.1994 року по 31.07.2020 р. та був неодноразовим чемпіоном та призером чемпіонатів Європи.

Судом встановлено, що Відділом з питань призначення пенсій управління застосування пенсійного законодавства Головного управління за результатами розгляду вищевказаної заяви та доданих до неї документів, було винесено рішення № 5728 від 02.11.2020 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років. У вказаному рішенні відповідач зазначив, що згідно абзацу другого пункту 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону України № 1058 визначено, що положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Закону України № 2148 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Відповідно до п «є» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 25-у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, не залежно від віку. Право на пенсію визначається Порядком призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу - членам збірних команд України затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992р. № 583, із змінами №529 від 29.07.2015, згідно якого пенсії за вислугу років призначаються спортсменам, які мають особливі заслуги перед фізкультурним рухом, -заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу при спеціальному стажі роботи не менше 25 років і перебуванні в складі збірних команд України не менше 6 років незалежно від віку. Стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, обчислюється на підставі трудової книжки та інших документів, що підтверджують перебування в складі збірних команд України, а також у разі наявності звання заслуженого майстра спорту або майстра спорту міжнародного класу. Пенсія за вислугу років призначається і виплачується за умови вибуття осіб зі збірних команд України. На підставі наданих документів та враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 24 роки 9 місяців 29 днів, спеціальний стаж - 22 роки 8 місяців 14 днів (стаж зараховано по 10.10.2017).

Не погодившись із вказаним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком (стаття 51 Закону України Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ).

Положеннями статті 52 Закону №1788-ХІІ встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають, у тому числі, спортсмени, відповідно до пункту «є» статті 55.

Відповідно до пункту «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, право на пенсію за вислугу років мають спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 25 років - у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 1 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу - членам збірних команд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1993 № 583 пенсії за вислугу років призначаються спортсменам, які мають особливі заслуги перед фізкультурним рухом, - заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу при стажі роботи не менше 25 років і перебуванні в складі збірних команд України не менше 6 років незалежно від віку.

Призначення і виплата зазначених пенсій здійснюється у порядку, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням статей 7, 21, 51, 52 і 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

До стажу роботи зараховується перебування вказаних осіб у складі збірних команд України, а також інші види діяльності, передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, обчислюється на підставі трудової книжки та інших документів, що підтверджують перебування в складі збірних команд України, а також у разі наявності звання заслуженого майстра спорту або майстра спорту міжнародного класу.

11.10.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, у зв`язку з чим особами, які на день набрання чинності цього Закону мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VIII, тобто 11.10.2017, мають вислугу та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Отже, у спірних правовідносинах до спеціального стажу зараховуються періоди роботи, що були набуті до 11.10.2017, а отже станом на 11.10.2017 для призначення пенсії позивачу необхідно мати стажі роботи не менше 25 років і перебуванні в складі збірних команд України не менше 6 років незалежно від віку.

Суд звертає увагу, що з рішення № 5728 від 02.11.2020 року про відмову в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не зрозуміло, чому саме було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, зважаючи на відсутність необхідної кількості стажу. При цьому, відповідно до поданих позивачем документів вбачається, що позивач мав необхідний 25-річний стаж для призначення пенсії, що означає, що певний період не зарахований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області до стажу ОСОБА_1 .

Відповідачем також не було наведено жодних обґрунтувань у відзиві на позовну заяву.

При цьому, головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами владних повноважень, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, настанов для їх розв`язання що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003 вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Отже, відмовляючи особі у призначенні пенсії, пенсійний орган повинен обов`язкове висвітлити у відповідному рішенні причини такої відмови з конкретними посиланнями на спірні питання та сформулювати певні висновки з посиланням на норми чинного законодавства, в яких розв`язати питання, що виникли при призначенні пенсії особі.

Так, у даному випадку, вбачається, що позивачу не було зараховано до стажу певний період згідно його документів, що вплинуло на кількість стажу та, відповідно, на його право на призначення пенсії на пільгових умовах. Водночас, окрім загальних посилань на відсутність необхідної кількості стажу пенсійним органом не наведено жодних пояснень та обґрунтувань, з огляду на що суд дійшов висновку про протиправність рішення про відмову у призначенні пенсії.

Обираючи спосіб ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи встановлення судом протиправності рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії як такого, що не містить достатніх обґрунтувань, а також відсутність підстав для самостійного розрахунку стажу для призначення пенсії, оскільки такі повноваження належать виключно до компетенції пенсійного органу та суд у даному випадку не може підмінити собою цей орган, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині щодо зобов`язання відповідача вчинити дії у частковому розмірі - шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

За приписами ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Відносно заяви позивача про компенсацію судових витрат, щодо стягнення з Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в розмірі 2837,50 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.8 ст.137 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача не скористався правом надання заперечень щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до наявних матеріалів справи, позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 2837,50 грн. Вартість професійної правничої допомоги адвоката підтверджується договором про надання правової допомоги №0103/21 від 09.03.2021 року, розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу від 09.03.2021 року; актом виконаних робіт (наданих послуг) від 09.03.2021 року, квитанцією про сплату гонорару №0004 від 09.03.2021 року про сплату позивачем послуг адвоката на загальну суму 2837,50 грн.

Суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

За визначенням ч.1 ст.132 КАСУ, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

В свою чергу, у відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КАСУ до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАСУ).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАСУ).

Частинами 4, 5 статті 134 КАС України запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Таким чином, КАС України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст.30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04, п. 269).

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" також роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Окрім цього, відповідно до вимог ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо.

На підтвердження понесених витрат представником позивача надано до суду: договір про надання правової допомоги №0103/21 від 09.03.2021 року, розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу від 09.03.2021 року; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 09.03.2021 року, квитанцію про сплату гонорару №0004 від 09.03.2021 року про сплату позивачем послуг адвоката на загальну суму 2837,50 грн.

Так, зі змісту розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 09.03.2021 року та акту виконаних робіт (наданих послуг) від 09.03.2021 року встановлено, що позивачу надані послуги щодо пошуку та аналізу судової практики з питань застосування у спірних правовідносинах (вартість послуги 1702,50 грн.) та складання позовної заяви (вартість послуги 1135,00 грн.).

При цьому, на переконання суду, послуга щодо пошуку та аналізу судової практики з питань застосування у спірних правовідносинах є подібними діями представника позивача під час яких здійснюється формування позиції позивача при підготовці адміністративного позову щодо спірних правовідносин, аналізу судової практики, надання пояснень, тощо. Окрім цього, адміністративний позов та відповідь на відзив не містять жодного посилання на судову практику щодо спірних правовідносин. Також, дана справа є справою незначної складності.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому, вартість такої послуги, а саме 2837,50 грн., в даному випадку є необґрунтованою та явно завищеною.

Крім того, згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece) від 19.10.2000, скарга № 31107/96, узагальнив свою минулу практику стосовно угод про виплату адвокату гонорару і сформулював основні положення стосовно таких угод.

Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи "Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)" (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

На підставі викладеного, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог та співмірності, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 1135,00 грн., понесених у зв`язку з розглядом справи, які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №5728 головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 02.11.2020 р. щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії за вислугу років відповідно до п. «є» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку із відсутністю необхідного спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) від 28.10.2020 року про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 13.05.2021 року.

Суддя Біленський О.О.