Справа № 540/3536/20
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 р. Категорія 109020100м.ОдесаСправа № 540/3536/20
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

час і місце ухвалення: 10:23, м. Херсон

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Домусчі С.Д. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, мотивуючи його тим, що рішенням Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області від 13.10.2020 року №611 позивачам протиправно відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення їм земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства загальною площею 21,0300 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю), на території Каїрської сільської ради Каховського району Херсонської області, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства «ХЛІБОРОБ», ОСОБА_4 , для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею (кадастровий номер :02:001:0945), виданого на підставі рішення Каїрської сільської ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23.12.1992 року №36, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №74, загальною площею 30,2 га.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення XXIV сесії Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області від 13.10.2020 року №611 «Про розгляд заяв ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , загальною площею 21,0300 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю), на території Каїрської сільської ради Каховського району Херсонської області, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства «ХЛІБОРОБ», ОСОБА_4 , для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею (кадастровий номер :02:001:0945), виданого на підставі рішення Каїрської сільської ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23.12.1992 року №36, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №74, загальною площею 30,2 га. Зобов`язано Любимівську селищну раду Каховського району Херсонської області прийняти рішення, яким затвердити погоджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , загальною площею 21,0300 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю), на території Каїрської сільської ради Каховського району Херсонської області, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства «ХЛІБОРОБ», ОСОБА_4 , для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею (кадастровий номер :02:001:0945), виданого на підставі рішення Каїрської сільської ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23 грудня 1992 року №36, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №74, загальною площею 30,2 га, та передати земельні ділянки у власність членам фермерського господарства громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Любимівська селищна рада Каховського району Херсонської області подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивачів відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що проект землеустрою позивачів розроблений з порушенням чинного законодавства, а саме проект розроблений на вже сформовану ділянку згідно технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель Любимівської селищної ОТГ (Каїрська сільська рада) загальною площею 29,9427 га кадастровий номер :02:001:0945.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_3 ) є членами Фермерського господарства «Хлібороб» (далі ФГ «Хлібороб»), створеного згідно Закону України «Про селянське фермерське господарство» на підставі рішення Каїрської сільської Ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23.12.1992 року №36 та державного акта на право користування землею. Також членом господарства та його головою значиться ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_4 ).

Фермерське господарство діє на підставі статуту, затвердженого протоколом зборів ФГ «Хлібороб» від 09.09.2019 року № 6.

Фермерське господарство створене та здійснює фермерську діяльність на земельній ділянці площею 30,2 га, згідно Державного акту на право постійного користування землею серії IV-XC №009938, який зареєстровано за №74 від 05.11.1997 року, кадастровий номер :02:001:0945, виданого на ім`я засновника господарства ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть особи).

18.11.2019 року позивачами, як членами фермерського господарства, протоколом вирішено подати клопотання до Любимівської селищної ради про безоплатну передачу в приватну власність членам ФГ «Хлібороб» земельних ділянок, із земель раніше наданих засновнику ФГ ОСОБА_4 , для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею (кадастровий номер :02:001), виданого на підставі рішення Каїрської сільради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23.12.1992 року №36, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №74, загальною площею 30,2 га, за рахунок яких створено ФГ «Хлібороб» та які перебувають у його користуванні, згідно п. 6.8 статуту ФГ.

04.12.2019 року позивачами направлено заяви з відповідним пакетом документів на адресу відповідача (зареєстровано відповідачем 12.12.2019р.).

Оскільки у місячний строк з моменту реєстрації заяв про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відповідачем не надано відповідного дозволу або мотивовану відмову, 03.02.2020 року позивачі направили відповідачу письмове повідомлення, де з посиланням на приписи ч. 7 ст. 118 ЗК України зазначили, що між ними та проектною організацією укладено договір від 03.02.2020 року №7830 про виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

11.02.2020 року Любимівською селищною радою направлено позивачам відповідь на лист від 04.12.2019 року, в якій повідомлено про те, що питання надання позивачам дозволів на розробку проекту землеустрою було розглянуто на засіданні постійної депутатської комісії з питань екології, земельних відносин, раціонального використання земельних і природних ресурсів 05.02.2020 року.

18.02.2020 року позивачами направлено на адресу відповідача проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність у розмірі земельної частки (паю) членам ФГ «Хлібороб»: ОСОБА_2 (7,0100 га), ОСОБА_1 (7,0100 га), ОСОБА_3 (7,0100 га) загальною площею 21,0300 га для підпису та скріплення проекту печаткою установи, як суміжних користувачів та представника органу місцевого самоврядування.

Листом відповідача №231-01-0-23-198 у підписанні проекту відмовлено з підстави його невідповідності вимогам чинного законодавства (посилання на порушені норми відсутнє).

У ході виготовлення проекту землеустрою, на виконання вимог частини восьмої статті 118 Земельного кодексу України та в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, отримано погодження компетентного органу, яке відображене у Висновку про погодження проекту землеустрою від 15.07.2020 року №11300/82-20.

Земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери та здійснено державну реєстрацію земельних ділянок у Державному земельному кадастрі (а.с. 70, 73, 76).

25.08.2020 року позивачі звернулися до Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області з клопотаннями про оформлення речових прав на земельні ділянки, до яких було додано відповідний проект, витяги з Державного земельного кадастру та висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 15.07.2020 року №11300/82-20.

13.10.2020 року рішенням Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області від 13.10.2020 року №611 "Про розгляд заяв гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 " відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , загальною площею 21,0300 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю), на території Каїрської сільської ради Каховського району Херсонської області, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства «ХЛІБОРОБ», ОСОБА_4 , для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею (кадастровий номер :02:001:0945), виданого на підставі рішення Каїрської сільської ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23.12.1992 року №36, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №74, загальною площею 30,2 га, у зв`язку з тим, що:

- проект землеустрою розроблено з порушенням Земельного кодексу України, а саме ч. 1 121 (громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у таких розмірах: для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цим підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району, а саме не враховано, що на території Любимівської селищної ОТГ розпайовано 4 сільськогосподарських підприємства КСП «Росія», КСП «Родіна» на території Каїрської сільської ради (Каїрський старостинський округ) Горностаївського району Херсонської області, КСП ім. Карла Маркса на території Василівської сільської ради (Василівський старостинський округ) Каховського району Херсонської області, КСП «Любимівське» на території Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області;

- не дотримання ст.25 ЗК України (приватизація земель фермерського господарства його члени здійснюють у порядку, передбаченому для приватизації земель працівниками державних та комунальних підприємств, установ та організацій з визначенням кожному земельної частки (паю) та ч. ч. 6-8 ст. 118 ЗКУ (громадяни, зацікавлені в одержані безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства);

- відсутності розрахунку вартості земельної частки (паю) згідно схем поділу розпаювання по 4 господарствам КСП, що є грубим порушенням чинного законодавства;

- не відповідністю земельної частки (паю) на підставі листа «Про надання інформації «ГУ Управління Держгеокадастру у Херсонській області Відділу у Горностаївському районі 7,04 га (фактичний розмір 7,0850 га), а розроблений проект на 7,0100 га на кожного;

- відсутності заяви ОСОБА_4 власника державного акта на право постійного користування землею для ведення селянського (фермерського) господарства виданого на підставі рішення Каїрської сільської ради Горностаївського району Херсонської області від 23 грудня 1992 року № 36 на загальну площу 30,2 га на території Каїрської сільської ради зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею серія IV- 009938 за № 74 від 05 листопада 1997 року щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність;

- відсутності погодження користувача земельної ділянки ОСОБА_4 у разі вилучення земельної ділянки;

- відсутності в протоколі загальних зборів членів фермерського господарства «Хлібороб» від 18.11.2019 року, яким членам фермерського господарства надати у власність в розмірі земельної частки (паю) та орієнтовно якою площею та всіх підписів членів фермерського господарства;

- відсутності розрахунку вартості на земельну частку (пай) на кожного члена фермерського господарства;

- відсутності в Акті погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами Любимівської селищної ОТГ, а саме лист відмова, що суперечить Земельному Кодексу України Стаття 186-1. Повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Не погодившись з відмовою Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області, позивачі звернулися до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, з підстав, що не передбачені діючим земельним законодавством, а тому рішення Любимівської селищної ради, яким відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення позивачам земельних ділянок є протиправним.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст, зокрема, належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Частиною 2 ст.78 цього Кодексу передбачено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Як зазначено в ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч. 1 ст. 116 ЗК України).

За приписами ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фермерське господарство» від 19.06.2003 року №973-IV (далі Закон №973-IV) відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону (ч. 1 ст. 1 Закону №973-IV).

Землі фермерського господарства можуть складатися із земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство (п. в ч. 1, ч. 2 ст. 12 Закону №973-IV).

Члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю). Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. Земельні ділянки, на яких розташовані житлові будинки, господарські будівлі та споруди фермерського господарства, передаються безоплатно у приватну власність у рахунок земельної частки (паю) (ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону №973-IV).

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч. 6 ст. 118 ЗК України).

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У відповідності до ч. 8 ст. 118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковому погодженню, в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 4 ст. 186-1 ЗК України, розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч. 5 статті 186-1 Земельного кодексу України).

Отже, підсумовуючи вищенаведені норми земельного законодавства, слід зазначити, що порядок одержання громадянином безоплатно у власність земельної ділянки складається із наступних етапів:

- звернення до уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу за отриманням дозволу на розробку проекту землеустрою;

- надання такого дозволу за рішенням відповідного органу;

- розробка проекту землеустрою;

- погодження проекту землеустрою уповноваженими на те органами;

- затвердження проекту землеустрою і передачу земельної ділянки у власність за рішенням уповноваженого на розпорядження земельною ділянкою органу;

- державна реєстрація права власності.

Як зазначалось раніше, позивачі звернулися до Любимівської селищної ради із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від 04.12.2019 року (зареєстровано відповідачем 12.12.2019р.).

Однак, у місячний строк відповідачем не надано, ані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення позивачам земельних ділянок, ані мотивованої відмови у його наданні, позивачі набули право на замовлення розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок без надання такого дозволу з обов`язковим повідомленням про відповідне замовлення відповідачу.

Керуючись приписами ч. 7 ст. 118 ЗК України 03.02.2020 року позивачами направлено до Любимівської селищної ради письмове повідомлення про укладення між ними та проектною організацією договору №7830 від 03.02.2020 року про виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

На виконання вимог ч. 8 ст. 118 ЗК України та в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, позивачами отримано погодження компетентного органу, яке відображене у Висновку про погодження проекту землеустрою від 15.07.2020 року №11300/82-20.

17.08.2020 року відділом у Горностаївському району ГУ Держгеокадастру у Херсонській області проведено державну реєстрацію земельних ділянок, сформованих підставі проекту землеустрою, та присвоєно кадастрові номери новоствореним земельним ділянкам.

25.08.2020 року позивачі звернулися до Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області з клопотаннями, до яких було додано відповідний проект, витяги з Державного земельного кадастру та висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 15.07.2020 року №11300/82-20.

Рішенням Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області від 13.10.2020 року №611 позивачам відмовлено у затвердженні проекту землеустрою з підстав невідповідності проекту вимогам земельного законодавства, не дивлячись на те, що проект вже був погоджений експертом державної експертизи, при тому що зауваження та пропозиції до проекту були відсутні.

Як зазначено в ч. 6 ст. 186-1 ЗК України, підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Крім того, згідно ч. 7 ст.186-1 Земельного кодексу України, органам, зазначеним у частинах першій - третій статті 186-1, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до ст.50 ЗУ Про землеустрій; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт. Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки (ч. 8 ст.186-1 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч. 9 ст. 118 ЗК України).

Отже, Земельним кодексом України чітко встановлено підстави за яких може бути відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України, норми статті 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 06 березня 2019 року по справі №1640/2594/18, від 31 січня 2019 року по справі №815/2488/17, від 30 серпня 2018 року по справі № 817/586/17, від 18 жовтня 2018 року по справі №818/1976/17.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що погоджений у порядку, передбаченому ст. 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою підлягає затвердженню у двотижневий строк з дня отримання відповідним органом державної влади або місцевого самоврядування погодженого проекту землеустрою. В той же час, суб`єкт владних повноважень не може відмовити у затвердженні проекту землеустрою з підстав невідповідності вимогам земельного законодавства після його погодження.

Таким чином, виходячи з того, що відповідачем відмовлено у затвердженні проекту землеустрою, з підстав, що не передбачені діючим земельним законодавством, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність рішення Любимівської селищної ради, яким відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення позивачам земельних ділянок.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою, суд зазначає наступне.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2010 року № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своєму рішенні по справі № 813/2273/18 від 20.08.2019 року.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

При цьому, адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Однак, як і будь-який інших спосіб захисту, зобов`язання відповідача прийняти рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

У спірних у цій справі правовідносинах, в разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій - розглянути проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства. Підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує висновки, викладені зокрема у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2019 року по справа №540/2441/18, які відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивачів буде зобов`язання Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , загальною площею 21,0300 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю), на території Каїрської сільської ради Каховського району Херсонської області, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства «ХЛІБОРОБ», ОСОБА_4 , для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею (кадастровий номер :02:001:0945), виданого на підставі рішення Каїрської сільської ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23 грудня 1992 року №36, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №74, загальною площею 30,2 га.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частина 4 цієї статті Кодексу встановлює, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України рішення суду підлягає зміні шляхом зміни третього абзацу його резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Любимівської селищної ради Каховського району Херсонської області, - задовольнити частково.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року по справі № 540/3536/20, - змінити, виклавши третій абзац його резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобов`язати Любимівську селищну раду Каховського району Херсонської області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення фермерського господарства громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , загальною площею 21,0300 га в розмірі, що не перевищує розмір земельної частки (паю), на території Каїрської сільської ради Каховського району Херсонської області, із земель, раніше наданих засновнику фермерського господарства «ХЛІБОРОБ», ОСОБА_4 , для ведення селянського (фермерського) господарства, згідно Державного акту на право постійного користування землею (кадастровий номер :02:001:0945), виданого на підставі рішення Каїрської сільської ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 23 грудня 1992 року №36, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №74, загальною площею 30,2га.»

В іншій частині рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2021 року по справі № 540/3536/20, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

суддя-доповідач Семенюк Г.В.
судді Домусчі С.Д. Шляхтицький О.І.