Справа № 640/7901/21
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 року місто Київ №640/7901/21

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Іщука І.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
провизнання протиправною та скасування постанови від 18.07.2019 у виконавчому провадженні №39425630 про стягнення виконавчого збору у сумі 140193,00 грн,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови від 18.07.2019 у виконавчому провадженні №39425630 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 140193,00 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила про те, що між нею як боржником у виконавчому провадженні №39425630 та стягувачем ВАТ "Державний ощадний банк України" була досягнута домовленість та замість виконання судового рішення і накладення стягнення на майно відповідно до виконавчого листа №2-450/12 позивачем було оплачено боргові зобов`язання, які були забезпечені майном, не яке судом було накладено стягнення. При цьому, відповідачем не було проведено жодних заходів, спрямованих на примусове виконання рішення, оскільки боржником було фактично виконано рішення суду в повному обсязі. Позивачем наголошено на тому, що відсутність фактичного стягнення за рахунок заставленого майна виключає стягнення виконавчого збору, адже єдиним джерелом стягнення з боржника - майнового поручителя будь-яких сум в рамках виконавчого провадження про звернення стягнення на предмет іпотеки, в тому числі виконавчого збору, є кошти, отримані від реалізації іпотеки. Таким чином, на думку позивача, вимога з приводу стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 140193,00 грн є неправомірною та безпідставною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі №640/7901/21 з урахуванням приписів статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України та призначено справу до судового розгляду, запропоновано відповідачеві надати відзив на позовну заяву та зобов`язано останнього надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №39425630.

У зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду від 26.03.2021, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.04.2021 застосовано до керівника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайця Анатолія Миколайовича захід процесуального примусу шляхом накладення штрафу в порядку частини першої статті 145 та частини першої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України в розмірі 681,00 грн (шістсот вісімдесят одна гривня).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.04.2021 витребувано повторно у Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №39425630.

Через канцелярію Окружного адміністративного суду міста Києва 16.04.2021 від відповідача надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №39425630.

Правом щодо надання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не скористався.

Під час судового розгляду справи судом оголошувались перерви та розгляд справи відкладався у відповідності із приписами Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання 26.04.2021 представників сторін, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Розгляд справи здійснено із врахуванням особливостей розгляду даної категорії спорів, визначених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19.02.2013 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 6447 від 10.10.2008 року, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), а саме нерухоме майно трикімнатну квартиру, загальною площею 96,30 кв.м. житловою площею 51, 70 кв.м. АДРЕСА_1 , у рахунок погашення суми грошових вимог у розмірі 1 097 249,43 (один мільйон дев`яносто сім тисяч двісті сорок дев`ять) гривень 43 копійки з Договору відновлювальної кредитної лінії № 2745 від 10 жовтня 2008 року на користь АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ № 10026/0187 філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» шляхом проведення публічних торгів. Ціна предмету іпотеку становить 1 401 930,00 (один мільйон чотириста одна тисяча дев`ятсот тридцять) гривень 00 копійок.

На виконання вказаного рішення Дарницьким районним судом міста Києва 17.07.2013 видано виконавчий лист, який відповідно до заяви Публічного акціонерного тоавриства "Державний Ощадний банк України" від 12.08.2013 №1749, пред`явлено до виконання до Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у місті Києві Тертичної В.В. від 15.08.2013 відкрито виконавче провадження №39425630 з приводу виконання виконавчого листа від 17.07.2013 №2-450/12 з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 6447 від 10.10.2008 року, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), а саме нерухоме майно трикімнатну квартиру, загальною площею 96,30 кв.м. житловою площею 51, 70 кв.м. АДРЕСА_1 , у рахунок погашення суми грошових вимог у розмірі 1 097 249,43 (один мільйон дев`яносто сім тисяч двісті сорок дев`ять) гривень 43 копійки з Договору відновлювальної кредитної лінії № 2745 від 10 жовтня 2008 року на користь АТ «Ощадбанк» в особі ТВБВ № 10026/0187 філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ «Ощадбанк» шляхом проведення публічних торгів. Ціна предмету іпотеку становить 1 401 930,00 (один мільйон чотириста одна тисяча дев`ятсот тридцять) гривень 00 копійок.

Постановою від 25.10.2013 ВП№39425630 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

Постановою выд 01.06.2016 ВП№39425630 з боржника ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 140193,00 грн.

У зв`язку з надходженням заяви від стягувача Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про закінчення виконавчого провадження №39425630, відповідачем на підставі вимог пункту дев`ятого частини першої статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" 18.07.2019 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.

В той же час, 18.07.2019 відповідачем також винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 140 193,00 грн в рамках виконавчого провадження №39425630.

Позивач, вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору від 18.07.2019 в рамках виконавчого провадження №39425630 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні державними виконавцями врегульовані Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями) (далі також - Закон №1404), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (із змінами і доповненнями) (далі також - Інструкція №512/5), постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2016 №643 «Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагороди приватного виконавця» (із змінами і доповненнями) (далі також - Порядок №643).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою, пунктами 16, 18 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин першої, третьої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно із змістом пункту 2 Порядку №643 у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру, стягнення заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, за виконавчим документом про стягнення аліментів державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», виплачується винагорода у відповідному розмірі.

Отже, виконавчий збір є своєрідною винагородою виконавця за вчинення дій з примусового виконання рішень.

Частиною другою статті 27 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з абзацами 1-4 пункту 8 розділу ІІІ Інструкції №512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 22 розділу ІІІ Інструкції №512/5 у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

При закінченні виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, або повернення такого виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження паперову копію такого виконавчого документа.

Відмітка на паперовій копії виконавчого документа, виданого у формі електронного документа, не проставляється.

З аналізу вищенаведених положень законодавства України вбачається, що винесення постанови про стягнення виконавчого збору відбувається одночасно із винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, або після/одночасно із винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, з урахуванням підстави його закінчення. Крім того, під час винесення постанови про стягнення виконавчого збору, виконавцем має бути вказано розмір фактично стягнутої суми на користь стягувача.

Таким чином, Законом №1404-VIII передбачено стягнення виконавчого збору або на стадії відкриття виконавчого провадження, або на стадії його закінчення.

Разом з тим, згідно з частиною другою статті 27 Закону №1404-VIII, відкриваючи виконавче провадження виконавцем обраховується сума виконавчого збору з розміру 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, в той час, як визначаючи розмір виконавчого збору, який потребує стягнення з боржника, виконавцем має бути обчислено таку суму з урахуванням вчинених виконавчих дій з примусового виконання виконавчого документа, зокрема, способу фактичного виконання рішення в повному обсязі згідно з виконавчим документом.

З матеріалів справи судом встановлено, що постановою державного виконавця від 18.07.2019 закінчено виконавче провадження №39425630 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичним виконанням боржником в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Крім того, звертаючись до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження №39425630, стягувач ПАТ "Державний ощадний банк України" зазначило про те, що боржником фактично виконано рішення суду в повному обсязі.

Так, відповідно до абзацу 1 пункту 4 Порядку №643 фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково та виконавчого документа немайнового характеру в повному обсязі в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", якщо за такими документами стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Отже, слід дійти висновку, що для стягнення виконавчого збору за виконання виконавчого документу майнового характеру фактичне виконання рішення за виконавчим документом має відбутися шляхом здійснення державним виконавцем примусових дій, а саме, шляхом стягнення.

Водночас, з матеріалів справи судом встановлено, що фактичне виконання рішення Дарницького районного суду міста Києва від 19.02.2013 у справі №2-450/12, на примусове виконання якого видано виконавчий лист від 17.07.2013 №2-450/12, який перебував на виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), відбулося шляхом фактичного виконання боржником рішення суду в повному обсязі, що підтверджується заявою стягувача у виконавчому провадженні №39425630 та постановою відповідача від 18.07.2019 про закінчення виконавчого провадження №39425630.

Відповідачем, в свою чергу, доказів вчинення виконавчих дій саме шляхом стягнення відповідної суми до моменту добровільної сплати позивачем присудженої рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 19.02.2013 у справі №2-450/12 суми не подано.

Враховуючи викладене, в даному випадку закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VII в частині вирішення питання стягнення виконавчого збору за результатами закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконання рішення в повному обсязі за виконавчим документом, не може ототожнюватися із поняттям «фактичного виконання», передбаченого Порядком №643, з огляду на що, Дарницьким районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) протиправно винесено постанову від 18.07.2019 про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 в розмірі 1095, 53 грн. (10 відсотків від фактично стягнутої суми).

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з приводу визнання протиправною та скасування постанови від 18.07.2019 у виконавчому провадженні №39425630 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 140193,00 грн.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є звільненим від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", а тому питання про розподіл судових витрат вирішенню не підлягає.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, cуд,-

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02121, м. Київ,просп. Бажана, 7-є, ) від 18.07.20219 ВП№39425630 про стягнення з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) виконавчого збору у розмірі 140 193,00 грн (сто сторок тисяч сто дев`яносто три гривні).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу VII) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Іщук І.О.