Справа № 140/14419/20
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 140/14419/20 пров. № А/857/5405/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Ільчишин Н.В., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року, головуючий суддя - Ковальчук В.Д., ухвалене у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС» до Поліської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2020 року позивач - ПП «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС» звернулося в суд з позовом до Поліської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 01 липня 2020 року №UA204000/2020/000138/2.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що підприємство подало усі необхідні документи, що дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість товару за основним методом, а посадовою особою митного органу, якою було винесено рішення не вживалися будь-які заходи для встановлення фактичних обставин. В оскарженому рішенні зазначено, що митна вартість товару не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, оскільки декларантом не подано усіх необхідних документів, проте, митним органом не надано переліку, яких саме документів не вистачає для проведення процедури декларування товару.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2020 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Поліської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA204000/2020/000138/2 від 01 липня 2020 року.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Поліська митниця Держмитслужби оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у зв`язку із ненаданням усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно із переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МК України та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МК України, та за результатами проведеної відповідно до положень ч. 4 ст. 57 МК України процедури консультації з декларантом, відповідачем правомірно прийнято оскаржене рішення про коригування митної вартості товару.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ПП "ТРАНСКОМ АЛЬЯНС" з метою митного оформлення товару "Напівпричіп - ізотермічний, зі встановленим холодильним обладнанням (рефрежиратор), трьохвісний, марки KRONE, модель SD, ідентифікаційний номер (номер шасі) - НОМЕР_1 , вантажопідйомність - 30,006 т, маса в разі максимального завантаження - 39,000 т, бувший у використанні, рік виготовлення - 2015 рік" - на митний пост "Рівне" Поліської митниці ДМС подано 01 липня 2020 року через представника митну декларацію №UA204020/2020/222496 від 30 червня 2020 року, відповідно до якої митну вартість визначено на рівні 10349,58 EUR, що еквівалентно за курсом НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення 309970,00 грн. При цьому, у графі 42 цієї митної декларації ціну товару визначено на рівні 10600,00 EUR.

Крім того, декларантом були надані до митного оформлення в паперовому вигляді документи, на підставі яких транспортний засіб був куплений та доставлений до митного кордону України, а саме: рахунок-фактуру (інвойс) № 2020/027_1 від 08 червня 2020 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 04 травня 2015 року; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 49 від 10 червня 2020 року; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними установами № 017-5995 від 30 червня 2020 року; зовнішньоекономічний контракт № 15 від 05 червня 2020 року; договір про надання послуг митного брокера №8 від 01 листопада 2019 року; висновок про проходження товару або акт експертизи № 017-5995 від 30 червня 2020 року; копію митної декларації країни відправлення № 20PL301010E0534767 від 27 червня 2020 року; повідомлення декларанта від 01 липня 2020 року.

З матеріалів справи слідує, що декларанту було направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів, а саме: виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки товару; висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; банківські платіжні документи щодо оплати за товар завірені установою банку; документи про вартість перевезення оцінюваного товару. Також запропоновано декларанту у відповідності до частини 6 статті 53 МК України за бажанням надати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

01.07.2020 року позивач направив митному органу повідомлення про надання додаткових документів та пояснень, додатково надавши лист від продавця щодо наявності помилки в інвойсі №2020/027_1 від 08 червня 2020 року та платіжне доручення № 49JBKLK6 від 10.06.2020 року.

01.07.2020 року Поліська митниця ДМС прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UА№204000/2020/000138/2, відповідно до графи 30 якого митний орган визначив митну вартість вказаного вище транспортного засобу в розмірі 19938,18 EUR (замість 10349,58 EUR, що була заявлена декларантом, що еквівалентно 309970,00 грн. за курсом НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення).

Вказане рішення обґрунтоване, зокрема, наступним:

"І. Митна вартість імпортованого товару №1 не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються та за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з:

1. При проведенні контролю правильності визначення митної вартості товарів, відповідно до статті 54 МКУ, виявлено окремі неточності, а саме: при аналізі МД та поданих до неї документів встановлено:

1.1.3гідно умов зовнішньоекономічного договору від 05.06.2020 року №15 (далі - Договір), передбачених пунктом 1.5 структурою оплати є попередня оплата. В якості попередньої оплати до митного оформлення надано банківський платіжний документ (Swift) від 10.07.2020 року №49, згідно якого проплачено у сумі 38300 євро, що узгоджується із загальною сумою 38300 євро за дві різні одиниці техніки за контрактом. Однак виділити з даного платіжного документу вартість оцінюваного товару не є можливим, що не дає підстав розглядати даний документ, як такий що підтверджує заявлений рівень вартості товару. Разом з тим, даний документ не містить реквізитів (підпису особи та печатки банку), що його видали.

1.2.3гідно пункту 2.1 Контракту прийом товару здійснюється покупцем до 28 днів на умовах поставки DAP. Разом з тим, у поданому від 08.06.2020 року № 2020/027_1 зазначено комерційні умови поставки Gesamt EXW DE-16761 Hennlgsdorf. При цьому, до митного оформлення не заявлено витрат на доставку товару, що вказує на невключення до митної вартості усіх її складових на підставі статті 58 МКУ.

1.3. Додатково надано платіжне доручення банку від 10.06.2020 року №49JBKLK6, яке не містить усіх передбачених у ньому підписів. Також надано лист пояснення про помилку в інвойсі від 08.06.2020 року №2020/027_1, однак сам інвойс, як фінансовий документ, у виправленому вигляді не надано.

2. Відмовою в наданні усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями ст.17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994 року.

ІІ. Митниця володіє Інформацією, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів згідно ЄАІС ДМС в діапазоні від 22371,65 USD/шт. до 33154,10 USD/шт.:

МД від 10.05.2020 року №UA100320/2020/618501 - рівень митної вартості 22371,65 USD/шт.;

МД від 15.05.2020 року №UA100060/2020/317200 - рівень митної вартості 33154.10 USD/шт.

ІІІ. Заявлена декларантом митна вартість товару №1 може бути визнана митницею за умови надання підтвердження інформації щодо числових значень складових митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, зокрема, шляхом надання додаткових документів, витребуваних згідно вимоги митниці, таких як:

1) виписку з бухгалтерської документації щодо формування відпускної ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки товару;

2) висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

3) документи про вартість перевезення оцінюваного товару відповідно до частини другої статті 53 МКУ, з урахуванням положень передбачених графою 20 Розділу III "Правил заповнення декларації митної вартості", затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599. Відповідно до ч.6 ст. 53 МКУ, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МКУ) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів, наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Вартість транспортного засобу визначено на підставі положень наказу ДМСУ від 13.10.2006 року №885 "Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів", наказу ДФСУ від 11.09.2015 року №689 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України", наказу МФУ від 31.07.2015 року №684 "Про затвердження Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю", за рівнем митної вартості 22371,65 USD/шт., відповідно до вартості транспортного засобу згідно ЄАІС ДМС з розрахунку: 22371,65 USD/шт. (рівень вартості по МД від 10.05.2020 року №UA100320/2020/618501) * 26,6922 (курс валюти UAH/EUR) = 597148,56 UAH (гривень). При цьому, для визначення митної вартості оцінюваного товару використано актуальну на дату оцінки транспортного засобу та найменшу із альтернативних вартість, що наявна у митниці Держмитслужби.

Числове значення вартості транспортного засобу, з врахуванням курсу валют, встановленого Національним банком України на день подання митної декларації до митного оформлення, становить 597 148,56 грн., або у валюті рахунку за яким подано МД - 19 938,1822 EUR.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Як встановлено частинами 1, 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України встановлено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу органу доходів і зборів протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із положенням частини четвертої вказаної статті, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини 1 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Витребовування додаткових документів у декларанта та надання митниці права вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів, можливе лише за наявності у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Судом не заперечується право органу доходів і зборів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів (частина п`ята статті 54 МК України), проте при цьому він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознаки підробки або відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Матеріалами справи підтверджено, що ПП «ТРАНСКОМ АЛЬЯНС» придбало імпортований транспортний засіб напівпричіп KRONE SD, № шасі НОМЕР_1 , 2015 року виготовлення, а також автомобіль VOLVO C3FHA1 № шасі НОМЕР_3 , 2016 року виготовлення, у експортної компанії WALTECO HANDEL und Vermittlung von Fahrzeugen Alexey Tscherepanow, що підтверджується договором №15 від 05.06.2020 року.

Як визначено пунктами 1.3, 1.4 цього договору, загальна вартість контракту становить 38300 євро, при цьому, вартість напівпричепу становить 10600 євро, що відповідає його вартості, зазначеній у рахунок-фактуру (інвойс) № 2020/027_1 від 08 червня 2020 року, а вартість автомобіля - 27700 євро.

Відповідно до умов пункту 1.5 згаданого контракту структура оплати: попередня оплата.

На підтвердження попередньої оплати за згадані товари позивач надав митному органу банківський платіжний документ (Swift) від 10.06.2020 №49 про оплату на суму 38300 євро, який помилково в оскаржуваному рішенні зазначений датою 10.07.2020 року та невірно відображений у картці відмови №UA204000/2020/00182 як документ, що підтверджує вартість перевезення.

Крім того, додатково на вимогу митниці позивач надав копію платіжного доручення банку № 49JBKLK6 від 10.06.2020 року про оплату в сумі 38300 євро відповідно до умов договору №15 від 05.06.2020 року.

Також, відповідно до листа WALTECO HANDEL und Vermittlung von Fahrzeugen Alexey Tscherepanow №1 від 01.07.2020 року, останній просить вибачення за допущену помилку в інвойсі № 2020/027_1 від 08.06.2020 року та зазначив, що вірними умовами поставки слід вважати DAP-Рівне відповідно до контракту №15 від 05.06.2020 року.

У відповідності до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс, в редакції 2010 року), умови поставки DAP передбачають те, що продавець має нести всі витрати та ризики, необхідні для доставки товару до місця призначення. Тобто, це поставка товару продавцем в пункт призначення, і саме продавець має нести витрати та ризики, необхідні для доставки товару до цього пункту призначення, в тому числі і щодо транспортування товару.

Відтак, колегія суддів вважає помилковими висновки відповідача про те, що до митного оформлення не заявлено витрат на доставку товару, що вказує на невключення до митної вартості усіх її складових.

Колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що позивачем у відповідності до вимог статей 52, 53 МК України подано всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного автомобіля за ціною договору, зазначених в частині третій статті 53 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта вищенаведені додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Матеріалами справи підтверджується, що в поданих декларантом документах відсутні ознаки підробки, вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та підтверджують можливість визначення митної вартості за основним методом, встановленого декларантом.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом методом.

Враховуючи вищенаведені норми закону та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції, про те, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Поліської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2021 року у справі №140/14419/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді Н. В. Ільчишин
В. В. Святецький