Справа № 520/9818/2020
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Мороко А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 р. Справа № 520/9818/2020

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Судді-доповідача Ральченка І.М.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020, по справі № 520/9818/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області 0-2020 від 27.03.2019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 відмовлено в задоволенні позову.

Позивач, не погодившись із рішенням суду, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, не повне з`ясування обставин справи, просила його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог зазначила про не врахування судом, що Головне управління ДПС України у Харківській області при обчисленні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, яке належить позивачу, мало керуватися не тільки загальною площею об`єктів житлової та нежитлової нерухомості (їхніх часток), але й функціональним призначенням безпосередніх приміщень.

Головне управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач) не надало відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частки комплексу будівель загальною площею 522,1 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Даний комплекс будівель складається з: адміністративне приміщення літ. "А", майстерня літ. "З", гаражі літ. "Л,Н", туалет літ. "Г", котельня літ. "Е", котельня літ. "Е", тамбури літ. "е2, е3", ворота 2, огорожа 1, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 103680149 від 14.11.2017, договором купівлі - продажу від 14.11.2017, зареєстрованим за №1729 (а.с. 27-30).

Головним управлінням ДФС у Харківській області позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік у розмірі 29 156,67 грн, згідно податкового повідомлення-рішення 0-2020 від 27.03.2019 (а.с. 19).

Вважаючи неправомірним податкове повідомлення-рішення, позивач оскаржила його в адміністративному порядку, рішенням Державної податкової служби України від 18.10.2019 скарга позивача залишена без розгляду (а.с. 23-24).

Позивач, не погоджуючись з податковим повідомленням - рішенням відповідача, звернулася до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_1 складається з: адміністративного приміщення, майстерні, гаражів, туалету, котельні, тамбурів,воріт, огорожі, тобто кожний окремий об`єкт входить до комплексу будівель, тому підстави для оподаткування кожного об`єкту як відокремленого - відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платниками податку є фізичні особи, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової нерухомості, в тому числі його частка ( пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Згідно пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним плавним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) періоду, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пп.пп. «а», «ґ» п. 266.7.1 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку, зокрема:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

ґ) за наявності у власності платника податку об`єкта (об`єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а"-"г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об`єкт житлової нерухомості (його частку).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що у 2018 р. ОСОБА_1 була власником 1/2 частки комплексу будівель загальною площею 522,1 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно.

Рішенням ІІІ сесії VIII скликання Нововодолазької селищної ради Харківської області 163 від 12.07.2017 "Про встановлення податку на майно на території Нововодолазької селищної ради" встановлено ставку 1,5 % для інших типів нежитлових приміщень (а.с. 20-22) .

Відповідачем визначено розмір податкового зобов`язання для позивача за 2018 р., з урахуванням загальної площі комплексу будівель 522,1 кв.м. та ставки податку за 2018 р. у розмірі 55,85 грн за 1 кв. метр бази оподаткування (1,5% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2018 року), яка встановлена рішенням 3 сесії Нововодолазької селищної ради 8 скликання від 12.07.2017 №163 (а.с.20-22,74).

Апелянт зазначає, що відповідачем невірно застосовано ставку податку, оскільки будівля, яка належить їй на праві власності загальною площею 522,1 кв.м. складається із частин, які мають різне призначення, а тому і ставка податку має враховуватись відповідно до такого призначення.

Колегія суддів вважає необгрунтованими такі доводи апелянта з наступних підстав.

Відповідно до технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами №127 від 28.05.2019 комплекс будівель за адресою: АДРЕСА_1 складається з: адміністративного приміщення, майстерні, гаражів, туалету, котельні, тамбурів,воріт, огорожі.

Разом з тим, з технічного паспорту та з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що дана будівля загальною площею 522,1 кв.м. є комплексом.

При цьому, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація щодо площі кожної будівлі.

За таких обставин, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно визначено податкове зобов`язання для позивача з урахуванням загальної площі комплексу будівель 522,1 кв.м., а не кожної його частки окремо.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про правомірність оскаржуваного податкового повідомлення - рішення 0-2020 від 27.03.2019, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого обгрунтованого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.10.2020 по справі № 520/9818/2020 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов