Справа № 380/5443/21
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/5443/21
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до Дрогобицького міськрайонного Відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:
Військова частина НОМЕР_1 (далі позивач, в/ч НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Дрогобицького міськрайонного Відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі відповідач, Дрогобицький МВ ДВС), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (далі третя особа, ОСОБА_1 ), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача від 04.03.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №64705946 з виконання виконавчого листа №380/8397/20, виданого 16.02.2021 Львівським окружним адміністративним судом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що виконавче провадження ВП №64705946 відкрито на підставі заяви, поданої особою, у якої відсутні повноваження на представництво стягувача у такому виконавчому провадженні. Ба більше, спірною постановою змінено резолютивну частину виконавчого листа в частині визначення дати звільнення ОСОБА_1 з « 19.05.2017» на « 19.05.2017». Вказані обставини, на думку позивача, є достатніми для скасування постанови від 04.03.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №64705946, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, зміст яких полягає в такому. Адвокатом Каверіним С.М. до заяви про звернення виконавчого листа до виконання від 28.02.2021 додано копії: свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордера на надання правової допомоги та договору про надання правової допомоги адвоката №78/20. Вказує, що такі документи повністю підтверджують повноваження такого представника на здійснення представництва стягувача у виконавчого провадженні. Щодо доводів позивача про зміну спірною постановою резолютивної частини судового рішення, на виконання якого відкрито виконавче провадження ВП №64705946, вказав, що зі змісту такого рішення видно, що датою звільнення ОСОБА_1 є саме - 19.05.2017. Окрім того, в/ч НОМЕР_1 як боржник у виконавчому провадженні згідно з нормами чинного законодавства наділена правом звернення до суду з заявою про виправлення помилки у такому виконавчому листі. Натомість позивач таким правом не скористався та нарахував після відкриття виконавчого провадження компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2015 - 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби саме - 19.05.2017. Таким чином, зміна дати звільнення ОСОБА_1 не призвела до збільшення чи зменшення нарахування виплати грошової компенсації та не порушила прав сторін у виконавчому провадженні. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою від 12.04.2021 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Відповідачем через канцелярію суду 20.04.2021 (вх. №5028ел.) подано відзив на позовну заяву та матеріали виконавчого провадження ВП №64705946, зі змісту яких судом встановлено про пропущення в/ч НОМЕР_1 встановленого Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАС України) строку звернення до суду.

Ухвалою суду від 05.05.2021 позовна заява, подана без додержання вимог, встановлених КАС України, залишена без руху, позивачу надано час на усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням причин пропуску та доказів, що підтверджують причини пропуску.

На виконання вимог ухвали в/ч НОМЕР_1 11.05.2021 подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду (вх.5808ел.).

Ухвалою суду від 12.05.2021 визнано поважними причини пропуску в/ч НОМЕР_1 строку звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні 12.05.2021 суд заслухав вступну промову представника позивача, дослідив письмові докази та перейшов до письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 у справі №380/8397/20 частково задоволено позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_2 : визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та виплату ОСОБА_1 на день звільнення 19.05.2017 компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2015 - 2017 роки; зобов`язано в/ч НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану додаткову відпустку передбачену, п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2015 - 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 19.05.217.

На виконання вказаного рішення суду Львівським окружним адміністративним судом 16.02.2021 видано виконавчий лист №380/8397/20 про зобов`язання в/ч НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2015 - 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 19.05.217.

Адвокат Каверін С.М. в інтересах ОСОБА_1 (стягувача) звернувся до Дрогобицького МВ ДВС з заявою звернення виконавчого листа до виконання від 28.02.2021, яка відповідно до штампу вхідної кореспонденції зареєстрована відповідачем 03.03.2021.

Разом з вищевказаною заявою адвокат Каверін С.М. долучив: копії: свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордера на надання правової допомоги, договору про надання правової допомоги адвоката №78/20, оригінал виконавчого листа від 16.02.2021 №380/8397/20 та копію довідки з реквізитами стягувача.

Постановою старшого державного виконавця Дрогобицького МВ ДВС Костишина Н.Р. від 04.03.2021 відкрито виконавче провадження №64705946 з примусового виконання виконавчого листа №380/8397/20, виданого Львівським окружним адміністративним судом 16.02.2021.

Як вбачається із змісту постанови від 04.03.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №64705946, у такій зазначено резолютивну частину рішення в наступній редакції: «зобов`язати в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2015 - 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 19.05.2017».

Судом встановлено, що позивачем 31.03.2021 видано довідку про складові грошового забезпечення, які беруться до розрахунку для виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової соціальної відпустки як учаснику бойових дій за 2015 -2017 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 19.05.2017.

Таким чином, виходячи із змісту такої довідки в/ч НОМЕР_2 проведено нарахування ОСОБА_1 компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2015 - 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, яким визначено - 19.05.2017.

Постанова відповідача від 04.03.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №64705946 з виконання виконавчого листа №380/8397/20, виданого 16.02.2021 Львівським окружним адміністративним судом є предметом оскарження у даній справі з підстав:

- винесення такої на підставі звернення з заявою про відкриття виконавчого провадження не уповноваженою на представництво інтересів в органах виконавчої служби особою;

- змінення спірною постановою резолютивної частини виконавчого листа в частині визначення дати звільнення ОСОБА_1 з 19.05.2017 на 19.05.2017.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства в Україні (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі - Закон № 1404-VIII)

Відповідно до статті 1 Закону 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 16 Закону №1404-VIII визначено, що сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 16 Закону №1404-VII повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги. До ордера обов`язково додається витяг з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих дій як представника сторони виконавчого провадження. Витяг засвідчується підписами сторін договору.

У частинах першій, другій статті 18 Закону №1404-V визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Пунктами 6-7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі - Інструкція № 512/5), визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити:

номер виконавчого провадження;

вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;

назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене;

мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого виконавцем рішення;

строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 3 у розділу III Інструкція № 512/5 визначено, що до заяви про примусове виконання рішення, яку подає представник стягувача, додається документ, що підтверджує його повноваження.

На кожен поданий на примусове виконання виконавчий документ стягувач подає окрему заяву про примусове виконання рішення.

Аналіз вищенаведених норм свідчить, що основною метою виконавчого провадження є забезпечення результату виконання, в тому числі судових рішень. Окрім того, Законом №1404-VIII визначено, що виконавче провадження відкривається як за заявою про примусове виконання рішення стягувача, так і за заявою його представника, у разі, якщо останнім належним чином підтверджено повноваження на здійснення представництва. При цьому, повноваження адвоката як представника посвідчуються ордером, дорученням органу чи установи, що уповноважені законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором про надання правової допомоги

Судом встановлено, що заява про звернення виконавчого листа №380/8397/20 до виконання подана до Дрогобицького МВ ДВС в інтересах ОСОБА_1 його адвокатом Каверіним С.М.

Повноваження адвоката Каверіна С.М. на право звернення з такою заявою підтверджується:

- ордером на надання правової допомоги, зі змісту якого видно, що такий видано саме на представництво інтересів в Дрогобицькому МВ ДВС;

- договором про надання правової допомоги адвоката №78/20.

При цьому, відповідно до договору про надання правової допомоги адвоката №78/20 клієнт (Квітинський ) доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання:

«- представляти інтереси клієнта у всіх судових інстанціях при розгляді цивільних справ і справ адміністративного судочинства, правоохоронних органах, органах, організаціях, підприємствах та установах незалежно від форм власності з усіма правами представництва в суді, що передбачені статтею 64 ЦПУ України, статтями 47, 60 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 268, 271 Кодексу про адміністративні правопорушення;

- надавати Клієнтові юридичну з правового обґрунтування позицій, розробки документів і підготовки матеріалів, що йому необхідні для захисту своїх інтересів.

Для виконання повноважень, передбачених цим договором, адвокат наділяється правом підписувати всі процесуальні документи та інші документи, заяви, скарги клопотання, апеляційні та касаційні скарги та звернення, витребувати документи та інші докази, а тому числі збільшувати або зменшувати розмір заявлених вимог та їх підстави, змінювати предмет позову, відмовлятися від заявлених вимог повністю або частково, укладати та підписувати мирові угоди, завіряти документи та матеріали, оскаржувати судові рішення (рішення, постанови та ухвали), а також клієнт уповноважує адвоката отримувати відносно нього конфіденційну інформацію (інформацію про особу), у всіх підприємствах, установах і організаціях».

Вказаними документами повністю підтверджується повноваження Каверіна С.М. на право звернення до Дрогобицького МВ ДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Тому доводи позивача про те, що виконавче провадження №64705946 відкрито на підставі заяви особи, у якої відсутні повноваження на подання такої заяви, є помилковими та не беруться судом до уваги.

Стосовно доводів в/ч НОМЕР_2 про те, що спірною постановою змінено резолютивну частину виконавчого листа в частині визначення дати звільнення ОСОБА_1 з 19.05.2017 на 19.05.2017, суд зазначає таке.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 у справі №380/8397/20, на виконання якого відкрито виконавче провадження №64705946, надано оцінку правовідносинам, які стосувались бездіяльності в/ч НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та виплату ОСОБА_1 на день звільнення 19.05.2017 компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2015 - 2017 роки.

Вказаним судовим рішенням визначено день звільнення ОСОБА_1 19.05.2017.

Більше того, саме вказану дату звільнення визначено позивачем у довідці про складові грошового забезпечення, які беруться до розрахунку для виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової соціальної відпустки як учаснику бойових дій за 2015 -2017 роки від 31.03.2021, що видана після відкриття виконавчого провадження.

Судом встановлено, що як в резолютивній частині рішення суду, так і у виконавчому листі зазначено: «зобов`язати в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2015 - 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 19.05.217», що свідчить про допущену судом описку щодо вірної дати « 19.05.2017».

Тоді як, у спірній постанові резолютивну частину рішення викладено в редакції «зобов`язати в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану додаткову відпустку передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2015 - 2017 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 19.05.2017».

Тобто, дійсно постанова відповідача від 04.03.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП №64705946 містить іншу дату звільнення, ніж та, що визначена в резолютивній частині рішення суду та виконавчий лист. Фактично відповідач вказав правильну дату звільнення стягувача з військової служби 19.05.2017.

Вказана розбіжність ніяким чином не впливає на права сторін у такому виконавчому провадженні, оскільки спірною постановою, визначено саме ту дату звільнення стягувача, з якою рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 у справі №380/8397/20 пов`язано виникнення права на здійснення компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2015 - 2017 роки.

Суд також звертає, що Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Таким чином, в межах спірних правовідносин суд встановив, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята в межах повноважень державного виконавця та на підставі заяви про відкриття виконавчого провадження, поданої уповноваженою на це особою, такою постановою ніяким чином не порушено права сторін у виконавчому провадженні. Тому підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що Дрогобицьким МВ ДВС вказані вимоги щодо обов`язку довести правомірність свого рішення виконано.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи рішення відповідача на відповідність критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, суд вважає, що таке рішення прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в/ч НОМЕР_2 є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до положень статті 139 КАС України не підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :
У задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до Дрогобицького міськрайонного Відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (вул. 22 Січня, буд. 43, м. Дрогобич, Львівська область, 82100, ) про визнання протиправною та скасування постанови, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома