Справа № 278/973/21
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/973/21
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2021 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Безпалько В. В., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Вікарчука Олексія Валерійовича та Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати, що в її діях, зафіксованих постановою про адміністративне правопорушення ЕГА № 203524 від 23.03.2021 року, відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову зазначила щодо незаконності прийнятої постанови; вважає, що остання підлягає скасуванню, оскільки працівником поліції не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, і чи наявна вина позивача у вчиненні такого правопорушення. До постанови про адміністративне правопорушення не долучено належних та допустимих доказів, які б вказували на наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 05.04.2020 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи без виклику сторін.

У встановлений судом строк до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Департаменту патрульної поліції в Житомирській області Яремчук Л. (а. с. 16-21).

У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача вказала, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки вона, перебуваючи у приміщенні бібліотеки, за адресою вул. Добровольчих Батальйонів, без засобів індивідуального захисту, що закривають ніс та рот, чим порушила п. п. 1 п. 3 Постанови КМУ 1236; до відзиву долучено диск з відеофіксацією події (а.с. 19).

Представник відповідача вважає, що відповідачем були дотриманні вимоги КУаАП при розгляді справи, ним було роз`яснено позивачу права, повідомлено про вчинене позивачем правопорушення, заслухано її пояснення та надано відповідну оцінку правопорушенню. Дій, які б обмежили права позивача при розгляді справи, відповідачем вчинено не було. Віддтак у задоволенні позову просить відмовити за безпідставністю (а.с. 16-18).

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Позивачем 05 травня 2021 року подано клопотання щодо розгляду справи за її участі. Однак суд не вбачає підстав для його задоволення, оскільки в матеріалах справи наявний достатній об`єм доказів для ухвалення відповідного рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (в тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин - адміністративні та медико-санітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.

Згідно ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності.

На виконання вимог Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», прийнято Постанову КМ України № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2», згідно якої з метою запобігання поширенню на території України вказаної гострої респіраторної хвороби, з 01.08.2020 по 31.12.2020 на території України установлено, шляхом продовження на всій території України дію карантину, встановленого постановами КМУ від 11.03.2020 № 211 та № 392 від 20.05.2020.

Відповідно до п. п. 1 п. 10 Постанови КМ України № 641 від 22.07.2020, в редакції чинній станом на 01.12.2020, на території України на період дії карантину заборонялося перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Законом України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 06.11.2020 № 1000-IX, який набрав чинності 21.11.2020, внесено зміни до Кодексу України "Про адміністративні правопорушення", а саме статтю 44-3 КУпАП доповнено частиною 2 такого змісту: "Перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно, - тягне за собою накладення штрафу від десяти до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

Відповідно до ст. 222 КУпАП, до повноважень працівників органів та підрозділів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У випадках, передбачених в ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 23.03.2021 року близько 10:04 год громадянка ОСОБА_1 перебувала у приміщенні бібліотеки, за адресою вул. Добровольчих Батальйонів під час карантину без вдягнутого засобу індивідуального захисту, зокрема, респіратора чи маски, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

По факту вчинення правопорушення 23.03.2021 року інспектором роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Житомирській області ДПП лейтенантом поліції Вікарчуком О. В. винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 203524 від 23.03.2021 року (а.с. 8), якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. ОСОБА_1 отримала примірник постанови у день її складання, про що свідчить відеозапис події (а.с. 19 (диск).

Як зазначає у своєму позові позивач, вона перебувала без маски, оскільки це її право, а не обов`язок. Вважає, що вимога як керівника бібліотеки, так і поліцейського, одягнути маску є порушенням її конституційних прав.

Таким чином, позивач заперечує наявність в її діях правопорушення, незважаючи на те, що не оспорює факт перебування в громадському місці - Центральній бібліотеці ім. Земляка без вдягнутих засобів індивідуального захисту, визначених у п.п. 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2" № 641 від 22.07.2020 року та в ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Оспорюючи законність постанови серії ЕГА № 203524 від 23.03.2021 року, позивач вважає, що відповідачем не доведена її вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Як визначено в ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 3 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» визначає, що фінансування санітарних і протиепідемічних заходів, а також програм забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, інших програм, спрямованих на профілактику захворювань населення, здійснюється за рахунок державного і місцевих бюджетів, коштів підприємств, установ та організацій, а також позабюджетних коштів.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом положень ст.ст. 73, 75, 76 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доводи позивача про те, що відповідачем не доведена її вина у вчиненні правопорушення не заслуговують на увагу з огляду на таке. В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення від 23.03.2021 року вказано, що на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.44-3 КУпАП, оскільки 23.03.2021 року, близько 10:04 год, остання перебувала у приміщенні бібліотеки, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , без засобів індивідуального захисту, що закривають ніс та рот. Крім того, на наданому відповідачем разом із відзивом на позовну заяву відеозаписі (а.с. 19 (диск), який було відтворено та досліджено під час судового розгляду справи, фактично зафіксовано момент безпосереднього порушення позивачем п.п. 1 п. 3 постанови КМУ 1236, а саме перебування позивача у громадському місці без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

При цьому, постанова Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" № 641 від 22.07.2020 року на момент вчинення адміністративного правопорушення була чинною, її норми є обов`язковими для виконання усіма особами на території України, окремі положення вказаного нормативно-правового акту, в тому числі п.п. 1 п. 2, неконституційними не визнавалися.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи та оцінюючи досліджені судом докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність факту вчинення громадянкою ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, обґрунтованість притягнення до адміністративної відповідальності згідно з постановою серії ЕГА № 203524 від 23.03.2021 року, недоведеність існування підстав для визнання протиправною та скасування постанови, а тому суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2, 5, 6-10, 72, 76-77, 90, 122, 159, 229, 238, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, ст. ст. 7, 9, 247, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Вікарчука Олексія Валерійовича та Управління патрульної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11.05.2021 року.

Суддя О. М. Дубовік