Справа № 522/1105/21
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 522/1105/21
Головуючий в 1 інстанції: Павлик І.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до УДАБК ОМР про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення.

26 січня 2021 року ухвалою суду позов залишено без руху.

01 лютого 2021 року від представника ОСОБА_1 , адвоката Кравченка О.М. до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

03 лютого 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд на 11 лютого 2021 року.

В призначене судове засідання відповідач не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, розгляд справи відкладено на 15 лютого 2021 року. Того ж дня до суду відповідач надав клопотання про відкладення розгляду справи, судді це клопотання передано вже 12 лютого 2021 року.

15 лютого 2021 року від представника позивача надійшла заява, в якій він просив долучити до матеріалів справи копії документів, що підтверджують хворобу представників позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на гостру респіраторну хворобу COVID-19 та визнати причини пропуску строку позовної давності для подачі адміністративного позову ОСОБА_1 поважними.

В призначене судове засідання 15 лютого 2021 року з`явився представник позивача, зі сторони відповідача явки представника забезпечено не було, причини неявки суду не повідомлено, судове засідання відкладено на 10 березня 2021 року. Того ж дня, до суду надійшли клопотання від представника відповідача про відкладення судового засідання та продовження строку для надання відзиву, які були передані судді вже після проведення судового засідання.

19 лютого 2021 року від представника позивача до суду надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи відеофайлу на електронному носії інформації.

24 лютого 2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначається, що про проведення перевірок, про розгляд справ про адміністративні правопорушення та про винесення оспорюваних постанов позивача було повідомлено рекомендованими листами, в зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

09 березня 2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він просить суд задовольнити позов.

10 березня 2021 року в судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Судом, з метою встановлення дати з якої ОСОБА_1 дізналася про існування оспорюваних постанов, винесених відповідачем, якими притягнуто її до адміністративної відповідальності, поставлено відповідне запитання представнику позивача, однак чіткої відповіді він не зміг надати, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 17 березня 2021 року.

17 березня 2021 року до суду надано заяву від представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Того ж дня в судове засідання з`явилися представник позивача та відповідача, представник позивача просив відкласти судове засідання з метою надання відомостей про наявність виконавчих проваджень, щодо примусового виконання даних постанов, в зв`язку з чим у судовому засіданні було оголошено перерву до 18 березня 2021 року.

18 березня 2021 року в судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце та час судового засідання сповіщений належним чином, причини неявки не повідомив.

18 березня 2021 року до суду надійшла заява від представника відповідача про долучення до матеріалів справи доказів, які отримані суддею вже після судового засідання.

В судовому засіданні представник позивача повідомив, що йому невідомо про наявність виконавчих проваджень щодо примусового виконання оспорюваних постанов та просив суд не задовольняти заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення залишено без розгляду.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 березня 2021 року, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми процесуального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частинами 1,2 ст.122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Вимогами ст.289 КУпАП закріплено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Процесуальний строк звернення до суду покликаний забезпечувати дотримання принципу правової визначеності і є гарантією захисту прав сторін спору.

Згідно з вимогами ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява №28090/95, п.45). Реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду з моментом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, представником позивача, адвокатом Єфремовим А.А. подано адвокатський запит від 03 грудня 2020 року, який відповідачем отримано 09.12.2020 року вх.№01-6/588-ПР, а відповідь на нього надано 14 грудня 2020 року за №01-6/588-пр (т.1 а.с. 32-34). Крім того, вказану відповідь адвокат ОСОБА_3 отримав 18 грудня 2020 року, що підтверджується копією витягу із журналу отримання вхідної кореспонденції УДАБК (т.1 а.с. 217) та не заперечувалось ним під час судового засідання суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки представник позивача отримав відповідь на адвокатський запит 18 грудня 2020 року, то останнім днем для звернення до суду є саме 28 грудня 2020 року, тоді як з даним позовом позивач звернувся до суду лише 21 січня 2021 року.

Щодо доводів апелянта про неможливість звернення з адміністративним позовом ОСОБА_1 особисто або звернення до інших фахівців в галузі права для отримання правничої допомоги з метою захисту прав, колегія суддів зазначає наступне.

В матеріалах справи містяться лише результати лабораторного дослідження представників позивача (т.1 а.с. 94-96). Проте, ніяких доказів на підтвердження факту знаходження ОСОБА_1 на самоізоляції та з ознаками хвороби з 22 грудня 2020 року до 13 січня 2021 року до суду першої та апеляційної інстанції надано не було.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в умовах карантину прийом вхідної кореспонденції та процесуальних документів здійснюється зокрема і за допомогою електронної пошти, через підсистему «Електронний суд», поштою та факсом.

Отже, альтернативою звернення учасників справи до суду із позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, безумовно є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через Електронний кабінет.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року по справі №160/3534/20.

Частиною третьою статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

КАС України не пов`язує право суду поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Відтак, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

За таких обставин, обгрунтування причин поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві позивача, не приймаються судом в якості поважності причин пропущеного строку, оскільки не зазначено обставин із наданням відповідних доказів неможливості звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Приморського районного суду від 18 березня 2021 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.