Справа № 160/2248/21
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2021-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2021 року Справа № 160/2248/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
16 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з вимогами:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 29.09.2020 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсія за віком. Проте рішенням від 13.10.2020 р. Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено в призначенні пенсії, та не зараховано до стажу роботи період роботи з 1975 по 1995 роки; з 09.02.1995 по 17.11.1998 роки, з 27.11.1998 по 10.05.1999 роки таз 01.01.2004 по теперішній час. Такі дії вважає протиправними, з огляду на наявність документів, що свідчать про те, що позивач працював повний робочий день, без будь-яких прогалин у місяцях, має безперервний стаж у вказаний період.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2021 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , згідно даних трудової книжки колгоспника № НОМЕР_4 від 16.02.1976 року:
- у період 1975-1978 та 1981-1994 роки працював трактористом в колгоспі імені Горького, та рішенням 09.02.1995 року звільнений з членів колгоспу у зв`язку з реорганізацією колгоспу та перейменуванням в КСП «Хлібороб» (наказ № 1 від 09.02.1995р.);
- у період 1995-1998 роки працював трактористом в КСП «Хлібороб», та наказом № 7 від 27.11.1998 року звільнений з членів КСП «Хлібороб»;
- 27.11.1998 року прийнятий в СТОВ «Лан» по переведенню (наказ № 4 від 27.11.1998р.); 10.05.1999 року звільнений зі СТОВ «Лан» (наказ № 54 від 10.05.1999 р.).
При цьому, за даними графи «Кількість відроблених людино-днів за рік» та «Встановлений мінімум трудо-днів (або людино-днів за рік)» трудової книжки колгоспника № НОМЕР_4 від 16.02.1976 року ОСОБА_1 виконано річний мінімум трудової участі в громадському господарстві за періоди 1976-1999 роки (мінімум трудо-днів).
Також, згідно даних трудової книжки колгоспника № НОМЕР_4 від 16.02.1976 року, ОСОБА_1 :
- 01.09.2004 року прийнятий інспектором охорони ТОВ «ПКФ «Укрсельхозпром» (наказ № 483к від 03.09.2004 р.);
- 26.12.2004 року звільнений за власним бажанням (наказ № 265к від 26.12.2004 р.);
- 19.05.2008 року прийнятий на посаду апаратника обробки зерна ТОВ «Грейнфілд-А» (наказ № 233 від 19.05.2008 р.);
- 30.10.2009 року звільнений за власним бажанням (наказ № 582 від 19.10.2009 р.);
- 02.11.2009 року прийнятий на посаду апаратника обробки зерна ТОВ «Грейнфілд» (наказ № 79 від 02.11.2009 р.);
- 24.06.2010 року звільнений за власним бажанням (наказ № 501 від 10.06.2010 р.);
- 25.06.2010 року прийнятий на посаду апаратника обробки зерна ТОВ «Георгіос» (наказ № 54 від 25.06.2010 р.);
- 28.12.2011 року звільнений за погодженням сторін (наказ № 998 від 24.12.2011 р.);
- 11.01.2012 року розпочато виплату допомоги по безробіттю в Солонянському районному центрі зайнятості;
- 06.07.2012 року прийнятий на посаду сторожа СТОВ «Союз-3» (наказ № 89 від 06.07.2012 р.);
- 12.12.2012 року звільнений з посади (наказ № 147 від 12.12.2012 р.).
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 , останній:
- 16.05.2013 року прийнятий на посаду старшого сторожа відділення № 19 ТОВ «Булат 2012» (наказ № 288-к від 16.05.2013 р.);
- 31.07.2013 року звільнений у зв`язку з переведенням (наказ № 707-к від 31.07.2013 р.);
- 01.08.2013 року прийнятий до СТОВ «Союз-3» на посаду сторожа (наказ № 110 від 01.08.2013 р.);
- 04.12.2014 року звільнений за згодою сторін (наказ № 84 від 04.12.2014 р.);
- 03.07.2017 року прийнятий сторожем ТОВ «Гамма» (наказ № 71-к від 30.06.2017 р.);
- 31.10.2017 року звільнений за власним бажанням (наказ № 138-к від 31.10.2017 р.).
29.09.2020 року ОСОБА_1 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заяву про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 0400-0305-8/95573 від 13.10.2020р. відмовлено у призначенні пенсії з підстави відсутності необхідного стажу. Вказано, що страховий стаж зараховано по 04.07.2012 року та становить 02 роки 06 місяців 22 дня. Зазначено, що до страхового стажу не враховано: період роботи у колгоспі з 1975 по 1995, оскільки у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_4 (далі - трудова книжка) у запису про звільнення з роботи немає підпису відповідальної особи та на печатці неможливо прочитати назву підприємства, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58; періоди роботи з 09.02.1995 по 27.11.1998, з 27.11.1998 по 10.05.1999, оскільки у трудовій книжці у запису про звільнення з роботи немає посилання на статтю КЗпП, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58; періодів роботи з 01.01.2004 по теперішній час, оскільки у реєстрі застрахованих осіб по батькові не відповідає паспортним даним (у ф.ОК-5 - ОСОБА_1 , а у паспорті - ОСОБА_1 ), що є порушенням вимог Закону 1058, оскільки страховий стаж з 01.01.2004 обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок № 637).

Так, згідно пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Крім того, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки встановленого зразка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а відповідна уточнююча довідка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників має бути врахована у разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи.

Матеріалами справи, а саме трудовою книжкою колгоспника № НОМЕР_4 від 16.02.1976 року, підтверджено, що позивач у період 1975-1978 та 1981-1994 роки працював трактористом в колгоспі імені Горького, та рішенням 09.02.1995 року звільнений з членів колгоспу у зв`язку з реорганізацією колгоспу та перейменуванням в КСП «Хлібороб» (наказ № 1 від 09.02.1995 р.); у період 1995-1998 роки працював трактористом в КСП «Хлібороб», та наказом № 7 від 27.11.1998 року звільнений з членів КСП «Хлібороб»; 27.11.1998 року прийнятий в СТОВ «Лан» по переведенню (наказ № 4 від 27.11.1998 р.); 10.05.1999 року звільнений зі СТОВ «Лан» (наказ № 54 від 10.05.1999 р.).

При цьому, за даними графи «Кількість відроблених людино-днів за рік» та «Встановлений мінімум трудо-днів (або людино-днів за рік)» трудової книжки колгоспника № НОМЕР_4 від 16.02.1976 року ОСОБА_1 виконано річний мінімум трудової участі в громадському господарстві за періоди 1975-1999 роки (мінімум трудо-днів).

Також, довідками Комунальної установи «Трудовий архів Солонянського району» від 17.09.2015 р. № Р-08 та від 18.08.2020 р. № Р-07 підтверджено наявність записів в документах архівного фонду «Колгосп см.Горького» в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників щодо роботи ОСОБА_1 у період 1975-1987 роки.

Довідкою Комунальної установи «Трудовий архів Солонянського району» від 17.09.2015 р. № Р-09 підтверджено наявність записів в документах архівного фонду «Колгосп см.Горького» (КСП «Хлібороб» в книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників щодо отриманого заробітку ОСОБА_1 у період 1984-1992 роки.

Крім того, матеріали справи містять дані з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , згідно яких у формі ОК-5 значиться по батькові ОСОБА_1 .

Щодо належного завіряння записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_4 від 16.02.1976 року суд вказує, що пунктом 8.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, вказано, що контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок проводиться в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР ВЦСПС від 06.09.1973 року № 656 "Про трудові книжки працівників і службовців".

Згідно пункту 18 Постанови відповідальність за організацію роботи по веденню, обліку, зберіганні і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Отже, з огляду на наведену норму, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.

На підставі викладеного суд вважає безпідставним відмову у зарахуванні до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи трактористом в колгоспі ім.Горького у період 1975 - 1978 та 1981-1994 роки, період роботи з 09.02.1995 р. по 27.11.1998 р. трактористом в КСП «Хлібороб», період роботи з 27.11.1998 р. по 10.05.1999 р. трактористом в СТОВ «Лан», а також періоди роботи з 01.09.2004 р. по 26.12.2004 р., з 19.05.2008 р. по 30.10.2009 р., з 02.11.2009 р. по 24.06.2010 р., з 25.06.2010 р. по 28.12.2011 р., з 11.01.2012 р. по 04.07.2012 р., з 06.07.2012 р. по 12.12.2012 р., з 16.05.2013 р. по 31.07.2013 р., з 01.02.2013 р. по 04.12.2014 р., з 03.07.2017 р. по 31.10.2017 р., отже рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 0400-0305-8/95573 від 13.10.2020р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Надавши правову оцінку обставинам справи, а також висновків суду у даній справі щодо підтвердження права позивача на зарахування до стажу роботи період роботи трактористом в колгоспі ім.Горького у період 1975 - 1978 та 1981-1994 роки, період роботи з 09.02.1995 р. по 27.11.1998 р. трактористом в КСП «Хлібороб», період роботи з 27.11.1998 р. по 10.05.1999 р. трактористом в СТОВ «Лан», а також періоди роботи з 01.09.2004 р. по 26.12.2004 р., з 19.05.2008 р. по 30.10.2009 р., з 02.11.2009 р. по 24.06.2010 р., з 25.06.2010 р. по 28.12.2011 р., з 11.01.2012 р. по 04.07.2012 р., з 06.07.2012 р. по 12.12.2012 р., з 16.05.2013р. по 31.07.2013 р., з 01.02.2013 р. по 04.12.2014 р., з 03.07.2017 р. по 31.10.2017 р., оскільки прийняття рішення щодо призначення пенсії відноситься до компетенції органів Пенсійного фонду, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.09.2020 року про призначення пенсії за віком та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Також, при вирішені цього спору, суд, відповідно до частин першої-другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Поряд з тим, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень, з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 132, 134, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ПН НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, б.26, м.Дніпро, 49094; ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 0400-0305-8/95573 від 13.10.2020р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи трактористом в колгоспі ім.Горького у період 1975 - 1978 та 1981-1994 роки, період роботи з 09.02.1995 р. по 27.11.1998 р. трактористом в КСП «Хлібороб», період роботи з 27.11.1998 р. по 10.05.1999 р. трактористом в СТОВ «Лан», а також періоди роботи з 01.09.2004 р. по 26.12.2004 р., з 19.05.2008 р. по 30.10.2009 р., з 02.11.2009 р. по 24.06.2010 р., з 25.06.2010 р. по 28.12.2011 р., з 11.01.2012 р. по 04.07.2012 р., з 06.07.2012 р. по 12.12.2012 р., з 16.05.2013 р. по 31.07.2013 р., з 01.02.2013 р. по 04.12.2014 р., з 03.07.2017 р. по 31.10.2017 р..

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 29.09.2020 року та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даній справі.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 23 квітня 2021 року.

Суддя Е.О. Юрков