Справа № 595/526/21
Суддя: Тхорик І. І.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/526/21
Провадження № 2-а/595/17/2021
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2021

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.

за участі: секретаря судового засідання Пастушака І.Д.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Андрусенко І.Я., 06 квітня 2021 року звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАН №3899668 від 11 березня 2021 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що згідно вищевказаної постанови його визнано винним у тому, що 11 березня 2021 року о 10.36 год. у с.Варваринці по вул.Дружбівська, він, керуючи транспортним засобом марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив в`їзд під заборонений знак "Рух механічних транспортних засобів заборонено", чим порушив вимоги п.8.4.в. ПДР України. Дану постанову вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки він був зупинений працівниками поліції безпідставно, постанова відносно нього складена за відсутності доказів його вини. До початку розгляду та в ході розгляду даної справи жодні докази правопорушення йому пред`явлені не були. Зазначає, що вину не визнає, оскільки не вчиняв даного правопорушення. Крім того, працівниками поліції порушено процесуальні норми, так як йому не роз`яснені права, передбачені ст.268 КУпАП. За наведених обставин вважає, що постанова підлягає до скасування.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 09 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі і розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

26 квітня 2021 представником відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність, вказуючи на те, що позивач дійсно допустив порушення ПДР, тому оскаржувану постанову винесено працівником поліції у межах повноважень та у суворому дотриманні закону, відповідно до об`єктивних обставин справи. Поліцейським відділення поліції №2 (м.Теребовля) було зупинено ОСОБА_1 на його автомобілі для з`ясування мети його руху в напрямку с.Струсів Тернопільського району Тернопільської області, як виявилось останній прямував в село для зустрічі з ОСОБА_2 в особистих цілях. Після чого, працівник поліції ОСОБА_3 зателефонував до старости села для встановлення проживання ОСОБА_2 в даному селі, що засвідчується на відеозаписі з боді-камери працівника поліції. Після розмови, позивачу повідомлено про те, що дана особа не проживає у с.Струсів та повідомлено, що ним було здійснено порушення ПДР України, а саме ігнорування дорожнього знака 3.2. - рух транспортних засобі заборонено. Позивач відмовився зателефонувати до даної особи з метою пояснення та доказування проживання ОСОБА_4 в даному селі та запланованої зустрічі та сам запропонував працівнику поліції скласти на нього постанову про накладення адміністративного стягнення. Крім того, при винесенні постанови позивач не висловлював жодних заперечень стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності та, відповідно ст.268 КУпАП, позивач не скористався своїм правом заявляти клопотання, давати пояснення та подавати докази по факту скоєння адміністративного правопорушення, що свідчить про визнання ним своєї вини та згоду з притягненням до адміністративної відповідальності. Також, такий не висловив скарг на постанову, хоча міг це зробити. Після винесення електронної постанови працівниками поліції запропоновано позивачу отримати копії даної постанови, проте він відмовився. Дану постанову позивачу було надіслано рекомендованим листом вих.№2193 від 15.03.2021, що засвідчується відміткою в копії даної постанови та свідчить про дотримання працівниками поліції всіх правил та норм закону. Окрім того, звертає увагу на те, що позивач у попередньому розрахунку судових витрат наводить вартість витрат на правничу допомогу, яка нібито становить 6000 грн, проте така сума витрат є не співмірною зі складністю справи та ціною позову. Крім того, позивач сам являється адвокатом, суми є явно завищені та вказані з метою незаконного збагачення.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач просив залучити в якості свідка працівника поліції відділення поліції №3 (м.Теребовля) ТРУП ГУНП в Тернопільській області ст. сержанта поліції ОСОБА_3 . Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2021 року клопотання представника відповідача задоволено, постановлено викликати в судове засідання в якості свідка старшого сержанта відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 . Проте свідок ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №049. Враховуючи, що відповідач в судове засідання також не прибув та не наполягав на виклик в судове засідання даного свідка, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Андрусенко І.Я. в зал судового засідання не прибули, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи.

Від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив слухати справу у його відсутності та просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність.

Дослідивши письмові докази, ознайомившись із відзивом на позовну заяву а також всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, судом встановлено наступне.

Постановою серії ЕАН №3899668 від 11.03.2021, про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною старшим сержантом поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Згідно ст. 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими що використовуються особами, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також працюючими в автоматичному режимі, а також, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм в стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху.

Так, 11.03.2021 старшим сержантом поліції відділення поліції №3 (м.Теребовля) Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 було зупинено автомобіль, водій якого ОСОБА_1 о 10 год. 36 хв. у с.Варваринці по вул.Дружбівська, керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив в`їзд під заборонений знак "Рух механічних транспортних засобів заборонено", чим порушив вимоги п.8.4.в. Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Статтею 1 Закону України «Про дорожній рух» зазначено, що закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки та відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 32 ЗУ "Про Національну поліцію", поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до пункту 8.4 в) ПДР України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно з п.3.2 розділу 33 ПДР, дорожній знак 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено" забороняє рух усіх механічних транспортних засобів.

Абз.9 п.3.43 ПДР передбачено, що зона дії знаків 3.1-3.15, 3.19-3.21, 3.25, 3.27, 3.29, 3.33-3.37 - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Відповідно до абз.5 п.3.43 ПДР не поширюється дія знаків 3.1-3.8, 3.11 - на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

В позовній заяві, а також в судовому засіданні позивач стверджує, що не вчиняв вищевказаного правопорушення, проте суд такі твердження останнього оцінює критично з наступних підстав.

Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах автоматичну фото- та відеотехніку, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

З відеозапису, який міститься в матеріалах справи та досліджено судом, вбачається як працівник поліції ОСОБА_3 спілкується з водієм зупиненого т/з, позивачем ОСОБА_1 , а саме, після того, як працівник поліції повідомив позивача про те, що той порушив вимоги дорожнього знаку «Рух механічних транспортних засобів заборонено», такий пояснив, що здійснив в`їзд під заборонений знак необхідністю проїхати в с.Струсів для зустрічі з гр. ОСОБА_2 та зазначив, що цей знак в такому випадку не застосовується. Таким чином, позивач погодився, що він за вищевказаних обставин не виконав вимогу дорожнього знаку «Рух механічних транспортних засобів заборонено».

Як слідує з аналізу вищенаведених норм, дія знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» не поширюється на транспортні засоби виключно у разі одночасного дотримання наступних умов:

- транспортні засоби належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, або обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні;

- транспортні засоби таких громадян в`їжджають до позначеної зони та виїжджають з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Проте, як встановлено судом, позивач не є особою, на яку поширюються вищевказані винятки, оскільки, як вбачається з відеозапису, такий їхав на домовлену зустріч із жителем с. Струсів. Будь-якої іншої інформації, яка б давала суду підстави вважати протилежне, позивачем не надано.

З урахуванням наведеного, щодо позивача поширюється дія знаку 3.2 "Рух механічних транспортних засобів заборонено».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно КАС, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог. Також обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі №536/583/17).

Отже поліцейським як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Тому за результатами розгляду адміністративної справи до позивача застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн.

Суд вважає, що підстав у відповідача для умисного спотворення обставин події не було.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами.

Відповідно до ст. 99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи) та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, телефонах), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі.

Відповідно дост.73КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення.

Відповідно дост.252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розглядаючи дану справу поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Враховуючи вищевказане, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, є обґрунтованою та законною, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись Правилами дорожнього руху, ЗУ "Про Національну поліцію", ст. 7, 122, 245, 252, 288 КУпАП, ст.ст. 2, 5-11, 19, 77, 99, 171, 229, 286, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, що знаходиться в м.Тернопіль, вул.Валова,11, .

Повне рішення суду складено 12 травня 2021 року.

Суддя: І. І. Тхорик