Справа № 420/3241/21
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3241/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТАМАН і К» до Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТАМАН і К» до Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління ДПС у Вінницькій області №4473к від 14 грудня 2020 року про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Атаман і К», .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, оскаржуваний наказ Головного управління ДПС у Вінницькій області 4473к від 14 грудня 2020 р. про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Повноваження органів державної податкової служби України взагалі, та Головного управління ДПС в Одеській області зокрема, визначені у Податковому кодексі України.

П.п. 78 п.78 ст. 78 ПК України визначено, що платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Тобто, сам по собі факт наявності у декларації з податку на додану вартість позивача від`ємного значення понад 100 тис гривень не може бути підставою для проведення документальної позапланової перевірки.

Вважаємо, що для правильного застосування закону необхідно, щоб зі змісту спірного наказу вбачалося за можливе ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу, а не юридичну для призначення відповідної перевірки, тобто конкретні обставини податкового правопорушення.

Відповідно до змісту пунктів 74.2, 74.3 статті 74 ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Використання податкової інформації як привід для направлення запиту платнику податків є правомірним, разом з тим наявність такої інформації сама по собі не позбавляє податковий орган обов`язку дотримуватися законодавчо встановлених вимог щодо форми та змісту відповідного запиту.

Разом з тим, відповідач всупереч діючому механізму моніторингу податкових накладних, наданому праву на отримання податкової інформації видав протиправний наказ безпідставно.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, висловленого в постанові від 27.01.2015 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будгарантінвест-55» до Державної податкової інспекції у м. Южному Одеської області про визнання незаконним наказу про проведення документальної невиїзної позапланової перевірки та визнання протиправними дій, нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок проведення перевірок, у тому числі й документальних позапланових виїзних. Лише їх дотримання може бути підставою для висновку про законність такої перевірки. Невиконання, в свою чергу, процедурних вимог Податкового кодексу України щодо призначення та (або) проведення контрольних заходів призводить до визнання перевірок (незалежно від їх виду) незаконними та відсутності правових наслідків таких.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 07 серпня 2018 р. у справі №813/520/17, від 24 жовтня 2018 р. у справі №815/343/18, від 31 травня 2019 р. у справі №813/1041/18.

Отже, ГУ ДПС у Вінницькій області, безпідставно видала оскаржуваний наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки позивача.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 09.03.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 262 КАС України.

Ухвалою суду від 19.04.2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача за вх. вхід. № 18314/21 від 12.04.2021 року про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 22.04.2021 року задоволено клопотання представника відповідача і замінено відповідача по справі №420/3241/21 на правонаступника - Головне управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.

12.04.2021 року за вх. № 18313/21 від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що

Статтею 78 ПК України врегульовано порядок проведення документальних позапланових перевірок, у відповідності до приписів п. 78.1. документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: п.п. 78.1.8. платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

За приписами п. 78.4 ст. 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Отже, доводи позивача щодо відсутності підстав у податкового органу для проведення перевірки не відповідають дійсності.

З обставин справи слідує, що з направленнями на право проведення перевірки ознайомлено та вручено копію наказу на проведення перевірки під підпис 15.12.2020р. представнику ТОВ «АТАМАН і К» по довіреності від 03.09.2020 року ОСОБА_1 .

В ході проведення перевірки, на підставі підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20, пункту 85.2. статті 85 Податкового кодексу України 16.12.2020 року було надано запит уповноваженому на підставі доручення представнику ТОВ «АТАМАН і К» ОСОБА_1 щодо надання до перевірки документів, що підтверджують дані податкових декларацій (уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань) з ПДВ, регістрів бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податку на додану вартість за період з 01.10.2019 року по 31.10.2020року. Також в даному запиті платника податків попереджено про наслідки ненадання до перевірки документів та законодавчо визначеної необхідності дотримання норм пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України.

На отриманий уповноваженим представником ТОВ «АТАМАН і К» ОСОБА_1 запит від 16.12.2020р., підприємством протягом терміну проведення перевірки та станом на дату її закінчення не надано до перевірки будь-яких первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку які є предметом перевірки та підтверджують дані податкових декларацій з ПДВ. Також уповноваженою особою не надано письмового пояснення про причини ненадання вищезазначених документів. Про даний факт складено акти про ненадання документів до перевірки та письмового пояснення посадовими особами ТОВ «АТАМАН і К» від 17.12.2020р. № 769/02-32-07-01/41277430 та від 18.12.2020р. №779/02- 32-07-01/41277430.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Перевірку розпочато 15.12.2020 року, про що свідчить факт вручення під підпис уповноваженій особі копії наказу про проведення перевірки №447з к від 14.12.2020 року та ознайомлення з направленнями на перевірку із внесенням до них письмової відмітки з підписом уповноваженої особи.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «...за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9- рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, і за змістом рішення Конституційного Суду України вбачається, що оскаржувати наказ після його реалізації не можливо, оскільки такий вже трансформувався в іншу якість - перевірку, акт, податкові повідомлення-рішення тощо.

Допускаючи посадових осіб контролюючого втрачає право на оскарження наказу про її проведення. Така позиція свого часу була сформована ВСУ (постанова від 24.12.2010 р. у справі № 21 -25а 10), про це в минулому неодноразово зазначав ВАСУ (див., приміром, ухвали від 01.07.2015 у справі У 2а-1 і 85 1.2/2670; від 15.03.2017 у справі № 806 2239 постанову від 25.05.2016 у справі № 2а-8260/12/1.370 тощо). І такої ж думки дотримується ВС/КАС, про що свідчить судова практика: зокрема, постанови від 20.02.2018 у справі № 826/1205/16 та від 17.04.2018 у справі № 826/12612/17.

В останньому зі згаданих рішень ВС/КАС наголосив: саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе

Позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок, можуть бути задоволені лише, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску контролерів до спірної перевірки.

Таким є висновок Верховного Суду у постанові від 13.03.2018 у справі №804/1113/16:

«…платник податку, який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки, зокрема виїзної, щодо нього, має захищати свої права шляхом недопуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства..».

Окрім того, ВС КАС у постанові по справі № 826/17123/18 від 21.02.2020 року сформулював правовий висновок, відповідно до якого у разі, якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Водночас ця судова палата сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Велика Палата Верховного Суду у постанові року у справі № 813/5892/15 також звернула увагу на те, що його застосуванням, зокрема допуском посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, за результатом якої складено повідомлення-рішення.

На момент звернення ТОВ «АТАМАН і К» з позовом про скасування наказу, останній був реалізований шляхом проведення перевірки та оформлення акта перевірки 29.12.2020 №5277/02-32-07-01/41277430, і за наслідками прийняттям податкового повідомлення - рішення від 02.02.2021 №.

Окрім того, ТОВ «АТАМАН і К» оскаржило в адміністративному порядку ППР від

02.02.2021 р. № шляхом направлення скарги до ДПС України від 05.03.2021 №0503-21.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14 грудня 2020 р. виданий Наказ за № 4473к «Про проведення відповідно до п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «АТАМАН і К».

Підставою видання наказу зазначені п.п. 191.1.2 п. 191.1 ст. 191, п.п. 20.1.14, п.20.1 ст.20, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового Кодексу України.

На виконання вказаних приписів наказано:

Провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «АТАМАН і К» (), Вінницька область, м. Вінниця, вул. Максима Шимка, буд. 56) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах з 01.10.2019р. по 31.10.2020р.

Управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області, на підставі направлень:

- від 15.12.2020р. №3394, виданого ГУ ДПС у Вінницькій області головному державному ревізору-інспектору відділу планових перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області Євгенію Кушніру;

- від 15.12.2020р. №3395, виданого ГУ ДПС у Вінницькій області головному державному ревізору-інспектору відділу планових перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Вінницькій області Ользі Станіславській та наказу ГУ ДПС У Вінницькій області від 14.12.2020 №4473к (копія додається), виданого на підставі п.п. 191.1.6 п. 191.1 ст. 191, п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, проведена позапланова виїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «АТАМАН і К», код за , щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2020 року у податковій декларації з податку на додану вартість № від 19.11.2020 року (далі - Декларація) від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах з 01.10.2019р. по 31.10.2020р.

Перевірку розпочато 15.12.2020 року, про що свідчить факт вручення під підпис уповноваженій особі копії наказу про проведення перевірки №447з к від 14.12.2020 року та ознайомлення з направленнями на перевірку із внесенням до них письмової відмітки з підписом уповноваженої особи.

В ході проведення перевірки, на підставі підпункту 20.1.6 пункту 20.1 статті 20, пункту 85.2. статті 85 ПК України 16.12.2020 року надано запит уповноваженому на підставі доручення представнику ТОВ «АТАМАН і К» ОСОБА_1 щодо надання до перевірки документів, що підтверджують дані податкових декларацій (уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань) з ПДВ, регістрів бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податку на додану вартість за період з 01.10.2019 року по 31.10.2020року, а саме, але не виключно:

- оборотно-сальдові відомості (обороти рахунків), аналізи рахунків, картки рахунків по рахункам:

- 10 «Основні засоби» з субрахунками в розрізі основних засобів, 13 «Знос (амортизація) необоротних активів» з субрахунками, 15 «Капітальні інвестиції» з субрахунками. 20 «Сировина і матеріали» з субрахунками в кількісному та вартісному вимірі, 28 «Товари» з субрахунками в кількісному та вартісному вимірі, 31 «Рахунки в банках» з субрахунками, 36 «Розрахунки з покупцями та замовниками з субрахунками, 37 «Розрахунки з різними дебіторами» з субрахунками, 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» з субрахунками 643 «Податкові зобов`язання», 644 «Податковий кредит» «Доходи віз реалізації» з субрахунками, 71 «Інший операційний доход» з субрахунками, 90 «Собівартість реалізації» з субрахунками, 92 «Адміністративні витрати», 93 «Витрати на збут», 94 «Інші витрати операційної діяльності» з субрахунками.

В запиті платника податків попереджено про наслідки ненадання до перевірки документів та законодавчо визначеної необхідності дотримання норм пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України.

На отриманий уповноваженим представником ТОВ «АТАМАН і К» ОСОБА_1 запит від 16.12.2020р., підприємством протягом терміну проведення перевірки та станом на дату її закінчення не надало будь-яких первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку які є предметом перевірки та підтверджують дані податкових декларацій з ПДВ.

Уповноваженою особою не надано письмового пояснення про причини ненадання вищезазначених документів.

За наслідками чого, складено Акт про ненадання документів до перевірки та письмового пояснення посадовими особами ТОВ «АТАМАН і К» від 17.12.2020р. № 769/02-32-07-01/41277430 та Акт про ненадання документів до перевірки та письмового пояснення посадовими особами ТОВ «АТАМАН і К» від 18.12.2020р. №779/02- 32-07-01/41277430.

02.02.2021 року на адресу ТОВ «АТАМАН і К» за вих. № 1088/6/02-32-07-01-10 направлено податкові повідомлення - рішення та розрахунки штрафних (фінансових) санкцій, складені на підставі Акту від 29.12.2020 року № 5277/02-32-07-01/41277430

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу документальна позапланова перевірка здійснюється якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Аналіз змісту наведеної норми свідчить про два окремі випадки проведення документальної позапланової перевірки:

перша - подання декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету суми ПДВ;

друга - подання декларації з від`ємним значенням з ПДВ, яке становить більше 100 тис. гривень.

При цьому, у першому випадку позапланова перевірка проводиться за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V ПК України.

Оскільки оскаржуваним наказом було призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2020 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн., суд приходить до висновку, що для проведення такої перевірки були наявні підстави, передбачені підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, а відтак відсутні підстави для скасування оспорюваного наказу від 14.12.2020 року № 4473к.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій зокрема у постанові від 19 лютого 2021 року у справі №821/1235/17.

За вимогами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АТАМАН і К» до Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування наказу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, відповідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АТАМАН і К» - адреса: 65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 21/49, ІК 41277430, телефон:

Головне управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України - адреса: 21028, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7, код ЄДРПОУ ВП 44069150

Головуючий суддя Н.В. Потоцька

.