Справа № 200/2228/21-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 р. Справа№200/2228/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дій від 10.09.2020 року про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через не зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи з 20.08.1990 року по 21.08.1996 року, з 23.08.1996 року по 30.09.1996 року, з 01.10.1996 року по 30.06.1997 року, з 01.07.1997 року по 01.04.1999 року, з 09.08.2005 року по 30.09.2014 року, з 01.10.2014 року по 06.11.2017 року згідно записів у трудовій книжці; через не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 20.08.1985 року по 15.12.1986 року в колгоспі «ім. Кірова», періоду перебування по догляду за дитиною до 3-х років, зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового страхового стажу періодів роботи з 20.08.1990 року по 21.08.1996 року, з 23.08.1996 року по 30.09.1996 року, з 01.10.1996 року по 30.06.1997 року, з 01.07.1997 року по 01.04.1999 року, з 09.08.2005 року по 30.09.2014 року, з 01.10.2014 року по 06.11.2017 року згідно записів у трудовій книжці, страхового стажу періодів роботи з 20.08.1985 року по 15.12.1986 року в колгоспі «ім. Кірова», періоду перебування по догляду за дитиною до 3-х років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 09.02.2021 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 2 із зниженням пенсійного віку за нормами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з доданими документами.

Рішенням відповідача від 12.02.2021 року позивачу відмовлено з підстав відсутності необхідного пільгового стажу.

Відповідачем не враховано до страхового стажу період роботи з 20.08.1985 року по 15.12.1986 року у колгоспі «ім. Кірова» з підстав відсутності відпрацьованих трудоднів та відсутності підтверджуючих документів та період перебування по догляду за дитиною до 3-х років ( ОСОБА_2 ) не зараховано, оскільки відсутня сканкопія з оригіналу.

Також відповідачем не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 20.08.1990 року по 21.08.1996 року, з 23.08.1996 року по 30.09.1996 року, з 01.10.1996 року по 30.06.1997 року, з 01.07.1997 року по 01.04.1999 року, з 09.08.2005 року по 30.09.2014 року, з 01.10.2014 року по 06.11.2017 року згідно записів у трудовій книжці з підстав неможливості визначення періодів пільгової роботи та відсутності підтверджуючих документів за п. 20 постанови № 637 від 12.08.1993 року.

Позивач вважає таку відмову неправомірною та такою, що порушує право виходу на пенсію зі зниженням пенсійного віку при необхідному страховому та пільговому стажі роботи.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розпорядженням від 12 травня 2021 року № 92 проведено повторний автоматичний розподіл справ, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді ОСОБА_3 . За результатами повторного автоматичного розподілу вказаної судової справи, справу передано на розгляд судді ОСОБА_4 .

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 травня 2021 року прийнято до провадження адміністративну справу № 200/2228/21-а.

Відповідачем надано письмовий відзив від 22.03.2021 року № 0572-07-8/5243 (а.с. 29-32). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Зазначає, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 28 років 02 місяці 22 дні, пільговий за Списком № 2 03 роки 08 місяців 03 дні.

Рішенням управління від 12.02.2021 № 2303 їй було відмовлено в призначенні пенсії, оскільки за нормами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» для призначення пенсії 22.02.1968 року народження потрібно досягти 53 річного віку та мати стаж роботи 25 років, із них не менше 10 років за Списком № 2.

З зазначених причин відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність даного позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 (а.с. 7). Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7 зв.бік).

Судом встановлено, що позивач 09.02.2021 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення», надавши необхідні документи (а.с. 33).

Рішенням відповідача від 12.02.2021 року № 2303 позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з підстав відсутності необхідного пільгового стажу (а.с. 4-6).

У вказаному рішенні відповідач зазначив, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 28 років 02 місяці 22 дні, пільговий за Списком № 2 03 роки 08 місяців 03 дні.

Відповідно до вказаного рішення, управлінням не зараховано період роботи з 20.08.1985 року по 15.12.1986 року у колгоспі «ім. Кірова» з підстав відсутності відпрацьованих трудоднів та відсутності підтверджуючих документів. Також не зараховано період перебування по догляду за дитиною до 3-х років ( ОСОБА_2 ), оскільки відсутня сканкопія з оригіналу.

Суд зауважує, що, в рішенні управління взагалі не зазначено, сканкопія саме якого документу вимагається з позивача.

Крім того, відповідачем не зараховано до пільгового стажу певні періоди роботи згідно записів у трудовій книжці з підстав неможливості визначення періодів пільгової роботи та відсутності підтверджуючих документів за п. 20 постанови № 637 від 12.08.1993 року.

Суд зазначає, що в рішенні управління також не зазначено, саме які періоди пільгової роботи відповідач не прийняв до уваги.

Отже, спірним питання даної справи є неврахування до страхового та пільгового стажу працівника часу роботи на підприємствах, що дає право на отримання пенсії на пільгових умовах, періоду перебування по догляду за дитиною до 3-х років у зв`язку з наявністю у трудовій книжці записів, але відсутністю підтверджуючих документів.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо неврахування до пільгового стажу при призначені пенсії за віком на пільгових умовах спірних періодів роботи, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2 Перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 та набула 53 річного віку.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 встановлено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 року № 383 затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 3 Порядку, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13, 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд зауважує, що в трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 19.12.1986 року належно відображено спірні періоди роботи позивача за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи (а.с. 8-13), що свідчить про неправомірність дій відповідача щодо їх не зарахування до страхового стажу.

Зокрема, у періоди з 20.08.1990 року по 21.08.1996 року, з 23.08.1996 року по 30.09.1996 року, з 01.10.1996 року по 30.06.1997 року, з 01.07.1997 року по 01.04.1999 року, з 09.08.2005 року по 30.09.2014 року, з 01.10.2014 року по 06.11.2017 року позивач працювала учнем гірника, гірником та лампівником на шахтах ДП «Селидіввугілля».

Наведені записи у трудовій книжці також підтверджуються, виписками про атестацію робочих місць на ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» від 25.07.2018 року № 26/901 та на ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» від 16.08.1994 року № 390, довідками про пільговий характер роботи ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» від 25.07.2018 року № 26/902, ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» від 06.07.2018 року № 1-1143 та довідкою про реорганізацію шахти № 2 «Новогродівська» від 25.07.2018 року № 26/903 (а.с. 16-20).

Отже управління Пенсійного фонду, відмовляючи у врахуванні до пільгового стажу періоду з 20.08.1990 року по 21.08.1996 року, з 23.08.1996 року по 30.09.1996 року, з 01.10.1996 року по 30.06.1997 року, з 01.07.1997 року по 01.04.1999 року, з 09.08.2005 року по 30.09.2014 року, з 01.10.2014 року по 06.11.2017 року, не дотрималось принципу повного, всебічного та обґрунтованого розгляду документів. Відповідач навіть не вказав цих періодів роботи у спірному рішенні від 12.02.2021 року, що вважається необґрунтованим відповідно до приписів частини 2 статті 2 КАС України.

Період роботи у колгоспі «ім. Кірова» з 20.08.1985 року по 15.12.1986 року підтверджено трудовою книжкою колгоспника НОМЕР_3 від 10.09.1985 року (а.с. 14).

В спірному рішенні від 12.02.2021 відповідач не послався на жодну норму законодавства про необхідність трудоднів, не зазначив, які підтверджуючі документі з ліквідованого колгоспу слід надати за умов наявності записів у трудовій книжці колгоспника, що також свідчить про необґрунтованість рішення управління нормам діючого законодавства.

Стосовно неприйняття управлінням періоду перебування по догляду за дитиною до 3-х років ( ОСОБА_2 ), який ним не зарахований, оскільки відсутня сканкопія з оригіналу, суд зазначає, що в матеріалах справи наявна копія з свідоцтва VІІІ № 472913 про народження дочки позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 15). Яким чином відповідач встановив, що це ксерокопія чи сканкопія, в спірному рішенні також не зазначено, що також свідчить про необґрунтованість рішення з боку відповідача.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 не прийнятих відповідачем спірних періодів роботи позивача з 20.08.1985 року по 15.12.1986 року у колгоспі «ім. Кірова» з підстав відсутності відпрацьованих трудоднів та відсутності підтверджуючих документів та періоду перебування по догляду за дитиною до 3-х років ( ОСОБА_2 ), оскільки відсутня сканкопія з оригіналу невідомого документу є протиправною і ці періоди мають бути зараховані до страхового стажу позивача.

Також мають бути зараховані до пільгового стажу позивача періоди роботи за Списком № 2 з 20.08.1990 року по 21.08.1996 року, з 23.08.1996 року по 30.09.1996 року, з 01.10.1996 року по 30.06.1997 року, з 01.07.1997 року по 01.04.1999 року, з 09.08.2005 року по 30.09.2014 року, з 01.10.2014 року по 06.11.2017 року згідно записів у трудовій книжці позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не наведено належного обґрунтування правомірності прийнятого рішення, тому рішення відповідача від 12.02.2021 року № 2303 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах є неправомірним та підлягає скасуванню.

Позивач не просив скасувати спірне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття «виходу за межі позовних вимог», наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення».

Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

В абзаці 10 п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючі наведені вище неправомірні дії управління щодо необґрунтованого неврахування до пільгового стажу періодів роботи та нездійснення перерахунку пенсії, суд вважає за можливе для повного захисту прав позивача на підставі частини 2 статті 9 КАС України вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення від 12.02.2021 року № 2303 про відмову в призначенні пенсії.

Прийнявши неправомірне рішення, відповідач діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

З зазначених причин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з урахуванням п. 10 ч. 2 статті 245 КАС України.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) про визнання протиправними дій, скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 2303 від 12.02.2021 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.02.2021 року про призначення пенсії за віком згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи з 20.08.1990 року по 21.08.1996 року, з 23.08.1996 року по 30.09.1996 року, з 01.10.1996 року по 30.06.1997 року, з 01.07.1997 року по 01.04.1999 року, з 09.08.2005 року по 30.09.2014 року, з 01.10.2014 року по 06.11.2017 року згідно записів у трудовій книжці, страхового стажу період роботи з 20.08.1985 року по 15.12.1986 року в колгоспі «ім. Кірова» та період перебування по догляду за дитиною до 3-х років.

Стягнути з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати з судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 14 травня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова