Справа № 380/7368/20
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/7368/20 пров. № А/857/1363/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Герман О.В.,

а також сторін (їх представників):

від відповідачів - Борківський О.Р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, голови Служби безпеки України Баканова Івана Геннадійовича про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання розглянути заяву та прийняти відповідне рішення (суддя суду І інстанції: Кравців О.Р., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 10.11.2020р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 10.11.2020р.),-

В С Т А Н О В И В:

10.09.2020р. (згідно даних системи «Електронний суд») позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому, із врахуванням уточнених позовних вимог, просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідачів Служби безпеки /СБ/ України і Голови СБ України Баканова І.Г. щодо неприйняття рішення по суті заяви ОСОБА_1 від 11.03.2020р. про виправлення недостовірних відомостей, викладених у наказах СБ України № 79-ос від 23.01.2008р., № 738-ос від 28.05.2008р., № 1291-ос від 30.09.2008р., а також окремих розпорядчих документах Управління СБ України у Львівській обл., які стосуються проходження військової служби полковником ОСОБА_1 ;

зобов`язати відповідачів в порядку та строки, визначені законом, розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.03.2020р. та прийняти відповідне рішення (Т.1, а.с.1-5, 85-88).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (Т.1, а.с.102-104).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020р. в задоволенні заявленого позову відмовлено за безпідставністю (Т.1, а.с.120-125).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив позивач ОСОБА_1 , який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовну заяву задовольнити повністю (а.с.29-35).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що у своєму зверненні від 11.03.2020р. він повідомив, що протягом 2018 - 2019 років неодноразово звертався до Голови СБ України Грицака В., у повноваження якого входили питання видання, змінення, скасування розпорядчих документів щодо проходження військової служби в СБ України, з проханням привести у відповідність до нормативно-правових актів СБ України, зокрема, наказу СБ України № 30дск від 22.01.2008р., розпорядчих документів № 79-ос від 23.01.2008р., № 738-oc від 28.05.2008р., № 1291-ос від 30.09.2008р., та ін., частина змісту яких, а саме найменування посади, не відповідає дійсності, що підтверджується документом СБ України № 11/5-П-34п/271 від 05.06.2018р., а також вплинуло на правильність розрахунку коштів для оформлення пенсії.

При цьому, апелянт просив керівника СБ України Баканова І.Г. , у виключну компетенцію якого входить прийняття рішення за даним зверненням, внести відповідні виправлення у накази СБ України № 79-ос від 23.01.2008р., № 738-ос від 28.05.2008р. № 671/ ДСК від 03.09.2008р., № 1291-ос від 30.09.2008р., замінивши словосполучення «начальник сектору внутрішньої безпеки» на «начальник представництва внутрішньої безпеки», як того вимагає наказ № 30/дск від 22.01.2008р. та чинне законодавство України, а також зобов`язати Управління СБ України у Львівській обл. виправити недостовірні відомості у розпорядженні № 71-ос від 27.06.2008р. і в наказі № 434/дск від 01.10.2008р., а також у документах, що стосуються проходження ним військової служби в Управлінні СБ України у Львівській обл. у 2008 році.

Враховуючи, що до моменту подання судового позову, апелянтом не отримано від Голови СБ України Баканова І.Г. обґрунтованої і об`єктивної відповіді на заяву від 11.03.2020р., у якій було би викладене прийняте ним, як керівником державного органу, рішення щодо задоволення, або відмови у задоволенні клопотання, яке міститься у зверненні, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Разом з тим, суд першої інстанції призначив розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, чим обмежив права апелянта на участь в судовому розгляді.

Також судом приєднано до справи відзив на позовну заяву, який від імені відповідачів подав Борківський О., який не має належних повноважень на вчинення таких дій. По причині наведеного позивачем було подано клопотання про повернення цього відзиву, однак таке залишено судом без належного реагування.

Відповідачами СБ України та її керівником скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останні вважають її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошують на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.1, а.с.185-188).

Також апелянтом ОСОБА_3 скеровані до апеляційного суду додаткові письмові пояснення до поданої ним апеляційної скарги, в яких він детально обґрунтовує власну позицію по справі (Т.1, а.с.204-215, 216-252; Т.2, а.с.1-47).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено за правилами ст.310 КАС України у спрощеному позовному провадженні із викликом сторін, при цьому апеляційним судом враховано клопотання апелянта про забезпечення його участі в судових засіданнях (Т.1, а.с.178).

Заслухавши суддю-доповідача по справі, заперечення представника відповідачів, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції, протягом 11-12.03.2020р. до відповідача СБ України надійшли аналогічні за змістом три звернення позивача ОСОБА_1 , а саме:

вх. № П-1869 від 11.03.2020р. - щодо виправлення недостовірних відомостей, викладених у наказах СБ України № 79-ос від 23.01.2008р., № 738-ос від 28.05.2008р., № 1291-ос від 30.09.2008р., а також окремих розпорядчих документах Управління СБ України у Львівській обл., які стосуються проходження військової служби полковником ОСОБА_1 ; зазначене звернення надійшло електронною поштою (Т.1, а.с.138-140);

вх. № П-1913 від 12.03.2020р. - щодо об`єктивного і неупередженого розгляду його заяви та виправлення недостовірних відомостей, викладених у наказах СБ України № 79-ос від 23.01.2008р., № 738-ос від 28.05.2008р., № 1291-ос від 30.09.2008р., а також окремих розпорядчих документах Управління СБ України у Львівській обл., що стосуються проходження ним військової служби в цьому управлінні в 2008 році; зазначене звернення надійшло засобами поштового зв`язку (Т.1, а.с.136-137);

вх. № П-1872 від 11.03.2020р. - щодо надсилання заяви про виправлення недостовірних відомостей, викладених у наказах СБ України № 79-ос від 23.01.2008р., № 738-ос від 28.05.2008р., № 1291-ос від 30.09.2008р., а також окремих розпорядчих документах Управління СБ України у Львівській обл.; зазначене звернення надійшло електронною поштою (Т.1, а.с.135).

На зазначені звернення заявнику було надано відповідь за вихідним номером 11/5-П-137Д47, 148/64 від 24.03.2020р. за підписом начальника Управління роботи з особовим складом СБ України І.Фараджева, згідно якої правові підстави для внесення змін до вищезазначених наказів є відсутніми (Т.1, а.с.141-142).

Вказана відповідь відправлена на електронну адресу позивача, що стверджується записом відповідального працівника (Т.1, зворот а.с.142).

Приймаючи рішення та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт розгляду та прийняття рішення за зверненнями ОСОБА_1 від 11.03.2020р., а також факт його повідомлення з прийнятими рішеннями, що спростовує позовні вимоги ОСОБА_1 .

Наведені висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Аналіз змісту звернень позивача від 11.03.2020р. та від 12.03.2020р. свідчить про те, що останні за своєю правовою природою є скаргами, які містять в собі звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадянина (у розглядуваному випадку - права на належне пенсійне забезпечення, яке порушене через невірне зазначення у наказах та розпорядчих документах СБ України посади, яку обіймав позивач під час проходження військової служби в СБ України, що вплинуло на розмір його посадового окладу).

Із змісту наведених скарг не убачається належність останніх до повідомлень про злочин, порядок розгляду яких визначений кримінально-процесуальним законом. Такі не містять конкретної інформації про злочини чи його окремі ознаки, а носять загальний характер з висловленням оціночного ставлення заявника до певних подій, а також стосуються певного кола питань.

Звідси, скарги позивача від 11.03.2020р. та від 12.03.2020р. підлягали розгляду в порядку Закону України «Про звернення громадян», що й було здійснено відповідачами.

За наведених умов розглядувані правовідносини регулюються приписами Закону України «Про звернення громадян» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч.ч.1 ст.16 зазначеного Закону скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Скарги позивача від 11.03.2019р. надійшли електронною поштою, а скарга від 12.03.2020р. була скерована поштою; безпосереднім виконавцем щодо розгляду звернень позивача визначено Управління роботи з особовим складом СБ України.

Таким чином, суб`єктом розгляду цих скарг був відповідач СБ України, при цьому звернення позивача в частині Голови СБ України в розглядуваних правовідносинах стосувалися лише виконання повноважень по видачі наказів та розпорядчих документів.

Згідно з ст.19 вказаного Закону органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Стосовно всебічного та повного розгляду скарг позивача від 11.03.2020р. та від 12.03.2020р. по суті колегія суддів виходить з того, що такі скарги були об`єктивно та всебічно перевірені суб`єктом її розгляду.

Зокрема, скарги позивача стосувалися виправлення недостовірних відомостей та внесення змін у накази та розпорядчі документи СБ України в частині правильного зазначення посади позивачу, яку він обіймав упродовж 2008 року під час служби в Управлінні СБ України у Львівській обл.

Надаючи відповідь на подані позивачем скарги, відповідач СБ України наголосив на тому, що наказом Голови СБ України № 79-ос від 23.01.2008р. позивача було призначено консультантом (з оперативних питань) сектору внутрішньої безпеки в Запорізькій обл. (з дислокацією у м.Запоріжжя) по посаді начальника сектору внутрішньої безпеки Управління внутрішньої безпеки СБ України.

Наказом Голови СБ України № 738-ос від 28.05.2008р. позивача зараховано у розпорядження начальника Управління СБ України у Львівській обл. по посаді начальника сектору внутрішньої безпеки.

Згідно з наказом Голови СБ України № 1291-ос від 30.09.2008р. позивача було звільнено з військової служби в СБ України; згідно наказу Управління СБ України у Львівській обл. № 434-ос від 01.10.2008р. ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу з 01.10.2008р.

На момент звільнення ОСОБА_1 перебував у розпорядженні начальника Управління СБ України у Львівській обл. по посаді начальника сектору внутрішньої безпеки, а не по посаді начальника представництва внутрішньої безпеки.

За період проходження військової служби в СБ України позивач не призначався на посаду начальника представництва внутрішньої безпеки.

Встановлення додатком 10 (Таблиця заміни посад офіцерського складу Служби безпеки України у зв`язку з уніфікацією їх переліків і впорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців) до наказу СБ України № 30/ДСК від 22.01.2008р. «Про затвердження переліків посад і посадових окладів військовослужбовців Служби безпеки України» відповідності посади «начальника сектору внутрішньої безпеки» посаді «начальника представництва внутрішньої безпеки» обумовлено припиненням використання в штатах СБ України найменування посади «начальника сектору внутрішньої безпеки» і спрямоване на забезпечення соціального захисту осіб, які таку посаду обіймали та з неї звільнені з військової служби.

Враховуючи викладене, правові підстави для внесення відповідних змін до вказаних наказів є відсутніми.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що відповідачем СБ України було забезпечено об`єктивний, всебічний розгляд скарг позивача, проведено належну і повну перевірку викладених у них фактів.

Таким чином, вимоги ст.19 Закону України «Про звернення громадян» щодо об`єктивної та всебічної перевірки скарг ОСОБА_1 зі сторони суб`єкта розгляду цих скарг дотримані, через що відповідачами вчинені визначені законом дії щодо їх належного розгляду, а отже, не допущено протиправної бездіяльності.

При цьому, оскільки на момент судового розгляду порушення процедури розгляду скарг, на яких наполягав позивач, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, тому підстав для зобов`язання відповідача розглянути такі скарги та прийняти відповідне рішення колегія суддів не убачає.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень, у спосіб та у строки, що передбачені чинним законодавством України. При цьому правильно зазначив, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача вчинити дії не підлягають задоволенню, оскільки підставою для зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є встановлення протиправності його дій чи допущеної протиправної бездіяльності.

Зважаючи на те, що суд не встановив протиправної бездіяльності чи неправомірних дій відповідачів, тому в задоволенні позову про зобов`язання вчинити дії слід відмовити.

В частині допущених судом порушень норм процесуального права, на яких наголошує ОСОБА_1 у поданій апеляційній скарзі, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За частиною 2 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч.3 ст.257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Отож, за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено ч.4 ст.12, ч.4 ст.257 КАС України).

Розглядувана справа не належить до категорії справ, які не можуть розглядатися за правилами спрощеного провадження у значенні згаданих статей, водночас суд (першої інстанції), беручи до уваги передбачені ч.3 ст.257 КАС України чинники, може розглянути її за правилами загального позовного провадження, якщо дійде такого висновку.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Резюмуючи наведене колегія суддів зазначає, що розгляд цієї справи за правилами спрощеного провадження не вплинув на остаточний результат апеляційного розгляду оскарженого судового рішення.

Також не відповідають дійсності тверджень апелянта про те, що представник відповідачів Борківський О.Р. не має адміністративно-процесуальної дієздатності на підписання процесуальних документів.

У відповідності до ч.2 ст.16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч.3 ст.55 КАС України юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Представник СБ України та Голови СБ України Борківський О.Р. під час подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 діяв в межах своїх повноважень та з дотриманням чинних законодавчих норм щодо представництва юридичних осіб у судах.

Так, на підтвердження повноважень до суду разом із відзивом було надано належним чином завірену копію довіреності про представництво інтересів СБ України та Голови СБ України - № 22/314-Д від 10.09.2019р. (Т.1, а.с.117, 189).

Окрім цього, представник Борківський О.Р. наділений повноваженнями щодо представництва інтересів СБ України та Голови СБ України шляхом зазначення відомостей про представника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що надає останньому право на представництво інтересів СБ України та Голови СБ України без надання довіреності про представництво інтересів (Т.1, а.с.190-201).

Станом на день подання відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 відомості про представника СБ України та Голови СБ України Борківського О.Р. містились і на даний час містяться в Реєстрі із чітким визначенням повноважень останнього як представника.

Отже, твердження апелянта про відсутність у Борківського О.Р. адміністративно-процесуальної дієздатності на підписання процесуальних документів від імені відповідачів спростовуються матеріалами справи.

Оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими доводи позивача відхилені.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.11.2020р. в адміністративній справі № 380/7368/20 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного тексту судового рішення: 12.05.2021р.