Справа № 400/2245/19
Суддя: Мельник О.М.
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2021 р. № 400/2245/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мельника О.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Управління Держпраці у Миколаївській області, вул. Маршала Василевського, 40/1, м.Миколаїв,54003

до відповідача:Селянське (фермерське) господарство "ВОЛОЩАКЕВИЧ", вул. Леніна, буд.12, с.Широколанівка, Веселинівський район, Миколаївська область,57063

про:застосування заходу реагування у сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИВ:

Управління Держпраці (надалі позивач або Управління) звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Селянського (фермерського) господарства «ВОЛОЩАКЕВИЧ» (надалі відповідач або Господарство, в якому просить: застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до відповідача шляхом повної заборони виконання робіт та експлуатації устаткування підвищеної небезпеки, а саме: зберігання та переробку зерна; роботи, що виконуються на висоті понад 1,3 метра; роботи з використання та зберігання горючих рідин (дизельного пального); експлуатація устаткування, пов`язаного з використанням та зберіганням небезпечних речовин 1 і 2 класу небезпеки, а саме: паливнозапровочний пункт (11 ємностей з дизельним пальним об`ємом 240 м3).

В обґрунтування позову зазначає, що під час проведення перевірки позивачем було встановлено порушення відповідачем норм законодавства про працю, відображені в Розділі V акту перевірки від 24.04.2019 № 463, у зв`язку із яким необхідно застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до відповідача.

Відповідач відзив на позов не надав. 04.11.2019 до суду надійшли пояснення представника відповідача, в яких він просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою від 26.07.2019 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 14.08.2019 року на 12:00 год.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Відповідно до наказу Державної служби України з питань праці від 29.11.2018 та згідно направлення на проведення перевірки від 12.03.2019 посадовими особами Управлінням Держпраці у Миколаївській області проведено планову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки селянського (фермерського) господарства «ВОЛОЩАКЕВИЧ», що знаходиться за адресою: вул.. Леніна, 12, с. Широколанівка, Веселинівський район, Миколаївська область, за результатами якої складено акт від 24.04.2019 № 464 (далі Акт).

Зазначеним актом зафіксовано порушення, зазначене у Розділі V акту перевірки, а саме:

- Не подано декларацію відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки на виконання робіт підвищеної безпеки, а саме: - на роботи із збереження та переробкою зерна; - на роботи, що виконуються на висоті понад 1,3 метра.

- Відповідачем не проведена ідентифікація паливнозаправочного пункту, є а саме 11 ємностей об`ємом 240м3 дизельного пального, з урахуванням повного завантаження.

- Не отримання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме використання та зберігання горючих рідин (дизельного пального) та устаткування, пов`язаного з використанням та зберіганням небезпечних речовин 1, 2 класу небезпеки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

На всіх працюючих та на відповідача поширюється дія Закону України "Про охорону праці" від 14 жовтня 1992 року № 2694-XII (далі Закон № 2694-XII), оскільки останній є юридичною особою, яка відповідно до законодавства використовує найману працю.

В силу положень ч. 2 ст. 4 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 року № 2694-XII, державна політика в галузі охорони праці базується на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України "Про охорону праці" посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право безперешкодно відвідувати підконтрольні підприємства (об`єкти), виробництва фізичних осіб, які відповідно до законодавства використовують найману працю, та здійснювати в присутності роботодавця або його представника перевірку додержання законодавства з питань, віднесених до їх компетенції.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про охорону праці", посадові особи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, мають право забороняти, зупиняти, припиняти, обмежувати експлуатацію підприємств, окремих виробництв, цехів, дільниць, робочих місць, будівель, споруд, приміщень, випуск та експлуатацію машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів праці, виконання певних робіт, застосування нових небезпечних речовин, реалізацію продукції, а також скасовувати або припиняти дію виданих ними дозволів і ліцензій до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

Роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці; забезпечити належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (частина 1 статті 13, частина 3 статті 21 Закону № 2694-XII).

Відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" від 6 вересня 2005 року N 2806-IV документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов`язаний видати суб`єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб`єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

04.11.2019 відповідач надав суду пояснення, в яких зазначив, що відповідачем не виконано лише одне порушення, яке зазначене в Акті перевірки - не отримання дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме використання та зберігання горючих рідин (дизельного пального) та устаткування, пов`язаного з використанням та зберіганням небезпечних речовин 1, 2 класу небезпеки. У своїх поясненнях відповідач зазначив, що такі дозволи необхідно отримати у випадку виробництва (виготовлення), використання, переробки, розподілу, зберігання, транспортування, застосування, утилізації та знешкодження небезпечних речовин 1, 2 класу небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст.21 Закону України Про охорону праці, роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл).

Порядок видачі дозволів затверджений п. 3 додатку 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1107 "Про затвердження порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки" (далі - Порядок № 1107).

Судом встановлено, що під час перевірки дотримання вимог законодавчих та нормативно - правових актів з охорони праці та промислової безпеки відповідача, позивачем було виявлено, що відсутні дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме використання та зберігання горючих рідин (дизельного пального) та устаткування, пов`язаного з використанням та зберіганням небезпечних речовин 1, 2 класу небезпеки.

Відповідно до п. 3. додатку 2 Порядку №1107 такий дозвіл необхідно отримати у випадку виробництва (виготовлення), використання, переробки, розподілу, зберігання, транспортування, застосування, утилізації та знешкодження небезпечних речовин 1, 2 класу небезпеки.

Відповідно до п.1 Порядку додатку 3 №1107 такі дозволи необхідно отримати у випадку експлуатації устаткування, пов`язаного з виробництвом (виготовленням), використанням, переробкою, розподілом, зберіганням, транспортуванням, застосуванням, утилізацією та знешкодженням небезпечних речовин 1, 2 класу небезпеки, маса яких дорівнює або перевищує значення нормативів порогових мас, які визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 №956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки».

Відповідно до додатку 2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 №956, пороговою масою для горючих рідин 1 класу є 50000 тон, для 2 класу 5000 тон.

Оскільки відповідач здійснює використання та зберігання до 173 тон дизельного пального, то п. 3 додатку 2 та п. 1 додатку 3 Порядку №107 не розповсюджуються на діяльність відповідача.

Відтак, відповідачем усунені порушення, встановлені під час перевірки, тому подальша експлуатація обладнання, устаткування та виконання робіт не створює загрозу життю та здоров`ю працівників відповідача.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Управління Держпраці у Миколаївській області (вул. Маршала Василевського, 40/1, м. Миколаїв, 54003, ) до Селянського (фермерського) господарства «ВОЛОЩАКЕВИЧ» (вул.. Леніна, 12, с. Широколанівка, Веселинівський район, Миколаївська область, 57063, ) відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Мельник