Справа № 120/1121/21-а
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2021-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 травня 2021 р. Справа № 120/1121/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому проваджені в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу:

за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21050)

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю, на думку позивача, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 90 від 24.12.2020 року про відмову у призначені йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Тому, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17.02.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.02.2021 року на адресу суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення адміністративного позову, вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, рішенням №90 від 24.12.2020 року обґрунтовано відмовило ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до частини 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з огляду на відсутність у нього необхідного пільгового стажу. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що при призначенні даного виду пенсії обов`язковою умовою є підтвердження спеціального стажу уточнюючими довідками, відповідного зразка, підприємств або організацій про пільговий характер роботи, у якій має бути зазначено: період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професію або посаду; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їхні номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначену довідку. Враховуючи, що позивачем не надано належних доказів, які підтверджують пільговий характер його роботи в спірні періоди, вважає, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно записів, які містяться в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 08.09.1983 року, вбачається наступна трудова діяльність позивача: 26.03.1991 року прийнятий на посаду електрозварника ручної зварки 2 розряду у цех № 4 Вінницьке ВО "Термінал" на підставі наказу № 173-к від 22.03.1991 року; 25.09.1992 року звільнений за переводом до Вінницького постійно діючого будівельного поїзду № 4 на підставі наказу № 321-к від 22.09.1992 року; 28.09.1992 року прийнятий на посаду електрогазозварника 4 розряду Вінницького постійно діючого будівельного поїзду № 4 на підставі наказу № 188-к від 25.09.1992 року; 12.08.1994 року звільнений за переводом до Вінницького автотранспортного підприємства згідно з наказом № 150-к від 12.08.1994 року; 17.08.1994 року прийнятий на посаду електрогазозварника 4 розряду Вінницького автотранспортного підприємства (перейменовано в ЗАТ "Вінницький таксомоторний парк") на підставі наказу № 111-к від 17.08.1994 року; 30.09.2000 року звільнений за переводом до ТзОВ "Таксопарк техсервіс" на підставі наказу № 188-к від 02.10.2000 року; 01.10.2000 року прийнятий на посаду електрогазозварника 4 розряду ТзОВ "Таксопарк техсервіс" на підставі наказу № 9-к від 02.10.2000 року; 19.12.2003 року звільнений у зв`язку з переведенням у ЗАТ "Таксопарк" на підставі наказу № 29-к від 18.12.2003 року; 20.12.2003 року прийнятий на посаду електрогазозварника 5 розряду ЗАТ "Вінницький таксомоторний парк" на підставі наказу № 168-к від 19.12.2003 року; 06.02.2009 року звільнений за переводом до ТОВ "Експрес" на підставі наказу № 7-к від 03.02.2009 року; 07.02.2009 року прийнятий на посаду газоелектрозварника 5 розряду ТОВ "Експрес" на підставі наказу № 6 від 07.02.2009 року; 29.05.2009 року звільнений за переводом до ТОВ "Таксопарк плюс" на підставі наказу № 14 від 29.05.2009 року; 01.06.2009 року прийнятий на посаду електрогазозварника 5 розряду ТОВ "Таксопарк плюс" на підставі наказу № 13-к від 01.06.2009 року; 03.01.2012 року звільнений за угодою сторін на підставі наказу № 1 від 11.01.2012 року; 01.03.2012 року прийнятий на посаду електрозварника напівавтоматичних машин ТОВ "Агрофірма Аркана" згідно з наказом № 01-к від 29.02.2012 року; 01.11.2013 року звільнений за власним бажанням на підставі наказу № 09-к від 01.11.2013 року; 01.11.2013 року прийнятий на посаду електрозварника напівавтоматичних машин ПАТ "Вінницьке спеціалізоване підприємство "Ремтехсільмаш" на підставі наказу № 08-к від 01.11.2013 року; 03.02.2015 року звільнений за власним бажанням на підставі наказу № 02-к від 03.02.2015 року; 07.04.2015 року прийнятий на посаду електрогазозварника 5 розряду ПАТ "Вінницький асфальтобетонний завод" на підставі наказу № 7-к від 07.04.2015 року; 31.01.2018 року звільнений за переведенням до ТОВ "Віндор" на підставі наказу № 04 від 31.01.2018 року; 01.02.2018 року прийнятий на посаду електрогазозварника 5 розряду.

Після досягнення 55 років, 17.12.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з письмовою заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 90 від 24.12.2020 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за відсутності необхідного пільгового стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2.

Відповідно до даного рішення, пільговий стаж позивача за Списком №2 становить 8 років 2 місяці 9 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Рішенням пенсійного органу до пільгового стажу зараховано період роботи позивача з 17.08.1994 року по 31.01.2000 року, з 01.02.2018 року по 01.01.2019 року та з 09.01.2019 року по 31.10.2020 року. В зарахуванні інших періодів роботи позивача до пільгового стажу відмовлено.

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, з метою зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області вчинити дії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормою статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом другим частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач досягнув встановленого законом віку та має достатній страховий стаж.

Згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону № 1788-XII), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеним нормам відповідає пункт 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Постанова № 637), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3, 20 цього Порядку встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Отже, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 року у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 04.03.2020 року у справі № 367/945/17 та від 27.04.2020 року у справі № 367/4230/17.

З трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 08.09.1983 року вбачається, що позивач дійсно працював у спірні періоди на посадах газозварника, електрозварника та електрогазозварника.

Списком № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173 (розділ ХХХІІ "Загальні професії"), передбачені газозварник, електрозварник та електрогазозварник.

Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, розділом ХХХІІІ "Загальні професії" передбачені професії газозварник, електрозварник та електрогазозварник.

Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, розділом XXXІІІ "Загальні професії" передбачені професії електрозварник, газозварник та електрогазозварник.

З огляду на вищезазначене, професія газозварника, електрозварника та електрогазозварника передбачена у всіх Списках № 2, які були чинними у спірний період.

Разом із тим, відповідно до приписів Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, відсутність у трудовій книжці вказівки на те, що працівник прийнятий на роботу із неповним робочим днем чи за сумісництвом вказує на те, що останній працював повний робочий день.

У відповідності до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383 (далі Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що довідки мають надаватися у разі, коли відсутні відомості в трудовій книжці про роботу особи у спірний період, що визначає її право на пільгову пенсію.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці, які підтверджують факт роботи його на посаді газозварника, електрозварника та електрогазозварника, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення як така, що зазначена у Списках № 2, чинних у відповідні періоди часу.

Відповідачем, у свою чергу, не надано до суду доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки (у частині спірного періоду роботи позивача) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 520/15025/16-а від 19.02.2020 року сформулювала правовий висновок, згідно з якою особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

З огляду на викладене, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Згідно з частиною 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи зазначене, суд критично оцінює доводи відповідача про неможливість зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача щодо яких відсутні відомості про результати атестації робочих місць, оскільки згідно з вимогами чинного законодавства для зарахування особі періоду роботи на посадах, віднесених до Списку № 2, достатнім є підтвердження документами відповідних умов праці (без проведення атестації).

Водночас документи, надані позивачем разом із заявою про призначення пенсії, повністю підтверджують факт його зайнятості повний робочий день на роботах зі шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 2 у спірний період.

Так, позивачем при зверненні до відповідача разом з заявою надано накази про атестацію робочих місць ЗАТ "Вінницький таксомоторний парк", а саме: № 10 від 31.01.1995 року про результати атестації робочих місць (первинна); № 20 від 25.05.1998 року про проведення атестації робочих місць без надання відповідного наказу про проведення даної атестації з переліком посад та професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення; № 21 від 03.03.2004 року про результати атестації робочих місць, проте, до наказу не додано перелік посад та професій, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення.

Крім того, позивачем також надано Довідку № 53 від 12.11.2020 року, видану ТОВ "Вінницький таксомоторний парк", відповідно до якої підтверджено пільговий стаж Позивача у період з 17.08.1994 року по 30.09.2000 року на посаді електрогазозварника за Списком 2.

Зрештою суд зауважує, що документи, на які посилається відповідач і зміст яких, на його думку, не дає підстав для зарахування позивачу до спірних пільгових періодів його роботи, були підставою для видачі довідки ТОВ "Вінницький таксомоторний парк" № 53 від 12.11.2020 року, тобто передбаченого чинним законодавством документа для підтвердження наявного в особи трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відтак, відповідач був зобов`язаний насамперед взяти до уваги зазначену довідку, а не піддавати сумніву правильність її оформлення. До того ж суд враховує, що пенсійний орган не вчинив жодних дій для перевірки відомостей, які містяться у трудовій книжці позивача та в уточнюючій довідці, хоча наділений відповідними повноваженнями.

Суд зазначає, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Приймаючи документи, орган, який призначає пенсію перевіряє: правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта і документам про стаж; зміст і належне оформлення наданих документів; копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, за наявності сумнівів має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлений у тримісячний строк з дня подання заяви, прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак, Пенсійний фонд не здійснив достатніх дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів на підтвердження пільгового стажу позивача.

Окрім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 25.04.2019 року у справі № 593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження органами пенсійного фонду в реалізації особою конституційного права на соціальний захист та призначення пенсії.

Підсумовуючи, суд доходить висновку, що записи у трудовій книжці позивача, уточнюючі довідки та інші документи, що надавалися відповідачу разом з заявою про призначення пенсії, підтверджують характер роботи позивача в спірні періоди за Списком № 2 та дають підстави для зарахування цього періоду до спеціального стажу, що надає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Разом з тим, суд визнає обґрунтованими твердження відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.03.2007 року по 31.03.2007 року з огляду на відсутність документального підтвердження про його роботу за сумісництвом, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують доводи позивача в цій частині.

Не зважаючи на відсутність підстав для зарахування вказаного періоду до пільгового стажу, позивач на дату звернення за призначенням пенсії, мав необхідний вік, загальний стаж, який не є спірним у межах даної адміністративної справи та складає 37 років 05 місяців 19 днів, а також необхідний пільговий стаж роботи (понад 10 років) для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV.

Водночас, в позовних вимогах позивач просить призначити йому пенсію згідно пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", на що суд зазначає наступне.

Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", який набрав чинності 11.10.2017 року, було доповнено Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян", в тому числі, доповнено статтею 114, якою визначено умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Отже, з 11.10.2017 року виходячи з положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначення пенсій особам, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах та працювали на відповідних посадах, відбувається на підставі статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а не на підставі статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Тому суд вважає помилковими доводи позивача про наявність підстав для зобов`язання відповідача призначити йому пенсію керуючись статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки на момент звернення його із заявою про призначення пенсії спірні правовідносини врегульовувалися статтею 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Разом з тим, з матеріалів пенсійної справи вбачається, що 17.12.2021 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії, в якій просив призначити йому пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що засвідчив своїм підписом.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню, а порушене право позивача підлягає поновленню шляхом скасування спірного рішення відповідача та зобов`язання відповідача призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно статті 114 Закону № 1058-IV з дати його звернення із відповідною заявою.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 90 від 24.12.2020 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 17.12.2020 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду у сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, адреса: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область, 21100)

Рішення в повному обсязі виготовлене: 14.05.2021 року, враховуючи терміни перебування головуючої судді у відпустці з 18.03.2021 року по 26.03.2021 року та тимчасову втрату її працездатності з 29.03.2021 року по 16.04.2021 року.

Суддя Чернюк Алла Юріївна