Справа № 766/4271/21
Суддя: Войцеховська Я. В.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/4271/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Войцеховської Я.В.,

секретар судового засідання Кобець А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м.Херсоні адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України , Інспектора Управління патрульної поліції в Херсонській області лейтенанта поліції Зеленського Андрія Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просив визнати неправомірною та скасувати постанову серії ЕАН № 3865110 від 04.03.2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 України.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04.03.2021 року відносно нього було складено поставу про притягнення до адміністративної відповідальності згідно якої він керуючи автомобілем Mercedes-Benz S320 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 в населеному пункті м.Олешки рухався зі швидкістю 73 км/год , чим перевищив швидкість на 23 км/год та порушив п.12.4 ПДР. Відносно нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Вважає, що оскаржувана нею постанова винесена без врахування всіх обставин, за відсутності доказів, адже він здійснював рух трасою поза межами населеного пункту, відповідачем не пред`явлено докази на підтвердження обставин вчинення правопорушення, а саме, що в зоні фіксації швидкості руху , діяли обмеження передбачені дорожніми знаками, доказів розміщення вказаних дорожніх знаків та зони їх дії не надано. Фіксація здійснювалась приладом, який працівник поліції тримав у руках, що виключає можливість застосування результатів в якості належного та допустимого доказу. Фактично розгляд справи не здійснювався, не встановлювалися обставини руху, не досліджувалися на те збиралися докази вчинення правопорушення. Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду про її скасування.

Ухвалою суду від 22.03.2021р. адміністративний позов залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Провадження по справі відкрито ухвалою суду від 30.37.2020р. та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження. Вказаною ухвалою надано сторонам строк для надання відзиву, відповіді на відзив тощо.

Учасники справи не надавали до суду клопотань про розгляд даного позову в загальному порядку.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надав на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності за наявними в справі доказами.

14.05.2021 від відповідача на адресу суду надійшов письмовий відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства, уповноваженою на те особою та відповідає вимогам закону. Просив відмовити в задоволенні позову. На підтвердження вчинення правопорушення надано відеофайли.

05.04.2021 Позивачем надано відповідь на відзив в якому зазначено про відсутність доказів його надсилання позивачу, що з урахуванням приписів ч.6 ст. 162 КАС є підставою вважати відзив таким, що не поданий. Крім того відповідачем не спростовано правомірність використання лазерних вимірювачів не в стаціонарному режимі для вимірювання та фіксації швидкості саме при розташуванні знаку 5.70, який вимагає змонтованої/розміщеної автоматичної фототехніки. Відео файл не пред`являвся позивачу під час розгляду справи, а інші відео не містять доказів наявності знаків 5.45 в місці руху позивача. Стверджує, що здійснював рух поза межами населеного пункту. Просив задовольнити позовні вимоги , справу розглянути за наявними доказами без врахування відзиву.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 3865110 від 04.03.2021 року, винесеною Інспектором Управління патрульної поліції в Херсонській області вбачається, що позивача ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В оскаржуваній постанові вказується, що позивач 04.03.2021р. об 10-10 год. керував автомобілем Mercedes-Benz S320 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 в населеному пункті м.Олешки рухався зі швидкістю 73 км/год , чим перевищив швидкість на 23 км/год та порушив п.12.4 ПДР. В постанові зазначено, що швидкість вимірювалась приладом Трукам №ТС001005 камера 5113,5110.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з підпунктом 1.10. ПДР України, населеним пунктом визнається забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.Відповідно п.12.4 ПДР України У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За порушення даного пункту ПДР передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Приписами статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення і відповідно процедури розгляду адміністративної справи за цим фактом, відповідачем надано диск з відеозаписом та фотографією, здійсненої лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20, з яких вбачається, що автомобіль марки Mercedes-Benz S320 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 , 04.03.2021 року рухався в м.Одешки зі швидкістю 73 км./год.

Також в оскаржуваній постанові серії серії ЕАН № 3865110 від 04.03.2021 року наявні відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис - Трукам №ТС001005 камера 5113,5110.

Дослідивши долучені відповідачем фотознімки та відеофіксацію , судом встановлено, що вказані фотознімки та відеофіксація містять інформацію щодо місця знаходження дорожнього знаку "5.45" "населений пункт" а також інформації щодо дії знаку 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень правил дорожнього руху» та підтверджують обставин щодо зони дії дорожнього знаку.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що відзив наданий відповідачем необхідно визнати таким, що не поданий та повернути відповідачу з причин відсутності відомостей про його направлення позивачу, що суперечить вимогам ч.6 ст. 162 КАС виходячи з наступного.

В матеріалах справи наявна заява представника відповідача ро долучення до матеріалів справи доказів відправки відзиву позивачу з відповідними посиланнями на докази такої відправки 14.04.2021р. ( 939).

Щодо правомірності застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 слід зазначити наступне.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу +- 2 км./год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху, прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме структурними підрозділами Департаменту патрульної поліції, започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018 року. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року № UA-MI/1-2903-2012. Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку торгівлі України 08.02.2016 року №193.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції пройшли повірку та відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/17954, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 24.12.2019 р. та чинного до 24.12.2020 р., лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI20/20 № ТС001005, є придатним до застосування.

Тобто, покази приладу TruCAM LTI 20/20 оцінюються як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, відповідачем надано відео та фотофіксацію розміщення дорожніх знаків 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень правил дорожнього руху», який свідчить про ділянку дороги, де органами поліції здійснюється контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів. Даний знак встановлений після дорожнього знаку 5.45 «Початок населенного пункту» з якого починається населений пункт смт.Олешки.

Судом не приймаються до уваги доводи позивача стосовно того, що при розташуванні знаку 5.70, не можна вимірювати швидкість руху приладом в ручному режимі , а лише за допомогою змонтованої/розміщеної автоматичної фототехніки, оскільки даний знак лише інформує про контроль органів поліції за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів при цього відсутня заборона вимірювати швидкість руху приладом в ручному режимі, тому твердження позивача з цього є лише домислами.

За таких обставин, експлуатація саме ручного засобу вимірюваної техніки TruCam LTI 20/20, яким було зафіксовано перевищення транспортним засобом яким керував позивач , дозволеної правилами дорожнього руху швидкості руху - не заборонена.

Таким чином, суд приходить до висновку, що засіб вимірюваної техніки TruCam LTI 20/20 № ТС 001005, є належним засобом для встановлення швидкості руху транспортних засобів, а тому фіксування правопорушення, яке здійснено за допомогою цього приладу є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення п. 12.4 Правил дорожнього руху України, з огляду на що доводи позивача про неправомірність вимірювання швидкості руху відповідачем приладом із функцією фото- та відоефіксації, але не у автоматичному, а у ручному режимі, на що поліцейський не мав права, оскільки дана відеофіксація отримана з неавтоматичного приладу «Тrucam», не ґрунтуються на положеннях закону.

Таким чином відповідачем доведено правомірність вимірювання швидкості та фіксації порушень правил дорожнього руху за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam на зазначеній ділянці дороги, де був зупинений позивач.

Сумніви позивача викладені в позовній заяві щодо вимірювання швидкості його автомобіля за межами дії знаку населений пункт є безпідставними.

Право позивача на ознайомлення з фото та відеоматеріалами правопорушення було відновлено під час ознайомлення з даними доказами в суді.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність дій суб`єкта владних повноважень та наявність правових підстав для зобов`язання останнього вчинити певні дії.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем правильно встановлено фактичні обставини справи, надано вірну правову кваліфікацію діям позивача, стягнення накладено у передбаченому законом розмірі, а наведені позивачем обставини відсутності в його діях ознак адміністративного правопорушення не узгоджуються з вимогами та приписами Закону,

Аналіз зазначених норм права та встановлені обставини, дають суду підстави для висновку про правомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, вина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України є доведеною, постанова винесена з дотриманням вимог встановлених КУпАП, а тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про дорожній рух», ст.ст. 9, 251, 252, 288, 289, 293 КУпАП України, ст. ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 122, 159, 229, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України , Інспектора Управління патрульної поліції в Херсонській області лейтенанта поліції Зеленського Андрія Володимировича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.В.Войцеховська

Повний текст рішення складено 05.05.2021 року