Справа № 640/2144/19
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 травня 2021 року

м. Київ

справа № 640/2144/19

адміністративне провадження № К/9901/14949/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі № 640/2144/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БТК СВД» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БТК СВД» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 10 вересня 2018 року:

№ 12292615/40103, відповідно до якого позивачу збільшено грошове зобовязання за платежем «податок на прибуток приватних підприємств» (код 11021000) на 4 471 434 грн за основним платежем та на 1 117 859 грн за штрафними санкціями;

№ 12272615/40103, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» (код 14060100) на 3 073 453 грн за основним платежем та на 993 363 грн за штрафними санкціями.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року, позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у місті Києві вже зверталося до Верховного Суду з касаційною скаргою, яку ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2021 року було повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

26 квітня 2021 року до Верховного Суду надійшла вдруге подана касаційна скарга Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі № 640/2144/19.

Під час перевірки вдруге поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України установлено, що вона дослівно повторює зміст попередньої касаційної скарги, що надійшла до Верховного Суду 19 березня 2021 року (провадження К/9901/9616/21), та яку було повернуто ухвалою Верховного Суду від 06 квітня 2021 року.

Аналогічно попередній касаційній скарзі, у поданій вдруге касаційній скарзі скаржник, як на підставу касаційного оскарження, посилається на пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що оскаржувані рішення прийняті без врахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18, від 17 липня 2019 року у справі № 814/2124/14, від 08 травня 2018 року у справі № 804/3594/13-а, від 13 грудня 2018 року у справі № 810/6689/14, від 05 лютого 2019 року у справі № 815/6669/15.

Верховний Суд у своїй ухвалі про повернення касаційної скарги вже звертав увагу скаржника на те, що останнім зроблено вказівку на постанови Верховного Суду з цитуванням окремих витягів з його тексту без будь-якого обґрунтування подібності правовідносин із загальним посиланням на ухвалення судом апеляційної інстанції рішення з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Крім того, Верховний Суд зауважив, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанов Верховного Суду. Скаржник повинен зазначити висновок щодо застосування якої норми права в ній викладено, а також обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Водночас, посилаючись на постанови Верховного Суду, скаржник не обґрунтовує подібність правовідносин у цій справі та справах, які заявлені до касаційного перегляду.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, а так само оцінка судами їх сукупності, не можуть вважатися подібністю правовідносин.

Також Верховний Суд звернув увагу скаржника на те, що пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України є відсильною нормою, а тому обґрунтування необхідності касаційного оскарження відповідно до зазначеного пункту можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний підпункт та частину статті 353 КАС України.

Однак у касаційній скарзі скаржником не було зазначено які порушення норм процесуального права допущені судами попередніх інстанцій при постановленні оскаржуваних судових рішень. Крім того, заявником не указано які обставини установлено на підставі недопустимих доказів, які докази на його думку є недопустимими та у чому полягає така недопустимість.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою вдруге, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом.

Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому неодноразово надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Подана касаційна скарга містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до того, що, на переконання скаржника, суди попередніх інстанцій неправильно оцінили наявні у матеріалах справи докази.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі № 640/2144/19 - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Шишов