Справа № 460/1099/21
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2021-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

07 травня 2021 року м. Рівне №460/1099/21
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гудими Н.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі-відповідач, ГУ ПФУ в Рівненській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Рівненській області від 03.11.2020 №8691-8590/К-02/8-1700/20 в частині зменшення відсоткового значення розміру раніше призначеної пенсії за вислугу років з 80 % до 60 % місячної заробітної плати та обмеження виплати пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити з 01 жовтня 2020 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років в розмірі 80 відсотків від суми місячної заробітної плати на підставі довідки Рівненської обласної прокуратури про розмір заробітної плати, що враховується для перерахунку пенсій №21-530 від 15.10.2020, без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та з 01.08.2013 року на виконання судового рішення їй призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ у розмірі 80 відсотків від заробітної плати. 19 жовтня 2020 року позивач звернулася до відповідача із заявою про проведення перерахунку пенсії за вислугу років у розмірі 80 відсотків від заробітної плати, зазначеної у довідці Рівненської обласної прокуратури №21-530 від 15.10.2020, за результатами розгляду якої ГУ ПФУ у Рівненській області перерахувало пенсію, однак у розмірі 60 відсотків заробітної плати (замість 80 відсотків) та обмежило її розмір десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, про що повідомило позивача листом від 03.11.2020. Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру її пенсії та застосування обмежень максимальним розміром пенсії та зауважує, що безумовною обставиною для перерахунку пенсії є підвищення заробітної плати працюючих працівників прокуратури та зміна чинного законодавства відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(ІІ)/2019. Поряд з тим зміни, які були внесені до Закону України "Про прокуратуру" в частині визначення відсоткового розміру пенсії та встановлення обмеження максимальним розміром пенсії не підлягають застосуванню при перерахунку пенсії, призначеної до набрання чинності цими змінами. Крім того, право на отримання пенсії у розмірі 80 відсотків місячної суми заробітної плати та щодо виплати пенсії без обмеження суми пенсії максимальним розміром підтверджено постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 13.09.2016 у справі №569/8865/16-а161/4948/16-а. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити та рішення суду у межах суми стягнення пенсії за один місяць допустити до негайного виконання.

Ухвалою суду 01.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.29-31).

У відзиві на позов відповідач вимоги позову заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.33-35). В обґрунтування своєї позиції вказав, що перерахунок пенсії колишнім працівникам органів прокуратури проводиться на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, а саме в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідно абз.6 ч. 15 ст. 86 цього ж Закону максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Враховуючи наведені норми, ГУ ПФУ у Рівненській області за результатами розгляду заяви позивача від 19 жовтня 2020 року провело перерахунок її пенсії, розмір якої обчислено виходячи з 60 % від заробітної плати, вказаної у довідці від 15.10.2020 №21-530, та застосовано обмеження максимальним розміром - десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність. Крім того, відповідач зауважив, що обмеження щодо максимального розміру пенсії запроваджені з 01.10.2011 положеннями Закону України "Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи".

У відповіді на відзив позивач стверджує про безпідставність доводів відповідача та зауважує, що предметом спору є перерахунок вже призначеної пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а не відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Наголошує на тому, що пенсія за вислугу років їй призначена у 2013 році відповідно до Закону №1789, тобто до набрання чинності Законом №1697-VII (до 01.01.2016), а отже до розміру її пенсії не можуть застосовуватися обмеження максимального розміру, визначені Законом №1697-VII і змінами до нього (а.с.38-41).

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Розглянувши заяви по суті, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та з 01.08.2013 року на виконання постанови Рівненського міського суду від 05.09.2013 по справі №569/15187/13-а (а.с.43-45) їй призначено пенсію за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в розмірі 80 % від заробітної плати, що не заперечується обома сторонами.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 13.09.2016 по справі № 569/8865/16-а, яка набрала законної сили 19.12.2016, Рівненське об`єднане управління ПФУ Рівненської області зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції, чинній на час призначення пенсії), виходячи із розміру 80% від заробітної плати, що відображена у довідці прокуратури Рівненської області від 10.06.2016 №18-387-вих-16, з 01.07.2016 без обмеження максимального розміру пенсії (а.с.46-47).

19 жовтня 2020 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Рівненській області із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років (а.с.22), до якої долучила довідку Рівненської обласної прокуратури №21-530 від 15.10.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, станом на 11 вересня 2020 року за відповідною (прирівняною) посадою "начальник відділу" (а.с.27). Вказана довідка видана відповідно до статті 81 Закону України "Про прокуратуру" з посиланням на Рішення Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року №6-р/2020.

Листом ГУ ПФУ у Рівненській області від 03 листопада 2020 року №4637-4540/К-02/8-2100/20 відповідач повідомив позивача про здійснений на підставі її заяви перерахунок пенсії з 01 жовтня 2020 року у розмірі 60 відсотків заробітної плати на посаді начальника відділу та застосування обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність (а.с.20-21).

Позивач, вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, викладене у листі від 03 листопада 2020 року №4637-4540/К-02/8-2100/20, щодо зміни (зменшення) при перерахунку відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років з 80% до 60% від місячної заробітної плати та її обмеження максимальним розміром, протиправним, звернулася з цим адміністративним позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача з 80% до 60% від місячної заробітної плати та обмеження максимальним розміром під час проведення її перерахунку з 01 жовтня 2020 року на підставі довідки Рівненської обласної прокуратури №21-530 від 15.10.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується та виходить з такого.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Питання пенсійного забезпечення працівників органів прокуратури на час призначення позивачу пенсії за вислугу років (01.08.2013) визначалися статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII у відповідній редакції (далі - Закон №1789), положеннями якої, серед іншого, визначено, що:

- прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема з 01 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів та слідчих прокуратури не менше 11 років (частина 1 ст. 50-1 Закону №1789);

- пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (частина 2 ст. 50-1);

- обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина 13 ст. 50-1);

- пенсія, призначена відповідно до цієї статті, в період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії у порядку та на умовах, передбачених цим Законом, законами України "Про статус народного депутата України", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну службу", виплачується в розмірі, обчисленому відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а після звільнення з таких посад - у розмірі, обчисленому відповідно до цього Закону. Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (частина 15 ст. 50-1);

- призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина 18 ст. 50-1).

Отже, положення статті 50-1 Закону №1789 передбачали призначення і виплату пенсії в максимальному розмірі 80 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, а також можливість її перерахунку, зокрема, у зв`язку зі збільшенням розміру місячного заробітку (працюючого прокурора) за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію.

В подальшому до статті 50-1 Закону № 1789 вносились зміни, зокрема, в частині відсоткового розміру пенсії за вислугу років, яка призначалася прокурорам і слідчим у разі реалізації ними такого права.

Зокрема, на підставі Закону України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27 березня 2014 року № 1166-VII, який набрав чинності 01 квітня 2014 року, у частині другій статті 50-1 Закону № 1789 цифри "80" замінено цифрами "70".

На час проведення перерахунку пенсії позивачу засади пенсійного забезпечення працівників прокуратури визначено статтею 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII), якою, зокрема, встановлено, що:

- пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії (частина друга);

- пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (частина тринадцята);

- максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень (абзац шостий частини п`ятнадцятої);

- умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України (частина двадцята).

У той же час, положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, згідно з пунктом 1 Рішення Конституційного Суду від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України.

У пункті 3 Рішення Конституційного Суду від 13 грудня 2019 року № 7-р(ІІ)/2019 установлено, що частина двадцята статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» підлягає застосуванню в первинній редакції:

« 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».

Підпунктом 1 пункту 3 розділу ХІІ Прикінцеві положення Закону № 1697-VII визнано таким, що втратив чинність із набрання чинності цим Законом, Закон України від 05.11.1991 № 1789-XII «Про прокуратуру», крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів (їх дія поширюється на осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності цим Законом), статті 55 щодо посвідчення працівника прокуратури, статті 2 у частині підстав звільнення з посади Генерального прокурора України, а також статті 13 щодо функціонування в системі органів прокуратури міських, районних, міжрайонних, районних у містах прокуратур, яка втрачає чинність з 15 грудня 2015 року.

Як встановив суд, та не заперечують сторони у справі, позивачу з 01 серпня 2013 року призначена пенсія за вислугу років відповідно статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ у розмірі 80% від суми місячної заробітної плати.

На час призначення пенсії позивачу була чинною частина перша статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, яка встановлювала, що пенсія прокурорам і слідчим призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії

Суд відзначає, що зміна відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років, що призначалась за статтею 50-1 Закону № 1789-XI, з 80% до 70% та після набрання чинності Законом № 1697-VII - з 70% до 60% заробітної плати за відповідною посадою відбулась після призначення позивачу пенсії .

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що до події, факту застосовується той закон, або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа про податки) Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина», що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Отже, з огляду на ретроактивну дію в часі законів, при перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії, її розмір має обчислюватися, виходячи із відсоткового значення пенсії, право на яке позивач набула при призначенні цієї пенсії, та яке не може зменшуватися внаслідок подальших змін в законодавстві.

Суд зазначає, що при перерахунку пенсії за вислугу років змінною величиною є лише розмір пенсії, що залежить від зміни розміру чи складових місячної (чинної) заробітної плати відповідної категорії працівників, з якої здійснюється обрахунок пенсії, а не відсоткове значення розміру пенсії, обрахунок якого здійснений при її призначенні, та є незмінним.

Враховуючи те, що стаття 86 Закону № 1697-VII , яка на момент виникнення спірних правовідносин визначає порядок проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури, не містить положень щодо зменшення відсоткового значення розміру вже призначеної пенсії при здійсненні її перерахунку, то застосування частини другої статті 86 цього Закону, якою встановлені умови призначення пенсій, є безпідставним, оскільки процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення.

Таким чином, застосування відповідачем до спірних правовідносин норм Закону №1697-VII в частині визначення відсоткового розміру пенсії позивача на рівні 60%, замість первісно встановлених 80 % сум місячної заробітної плати є протиправним, оскільки вказаний закон поширює свою дію на працівників прокуратури, яким пенсія призначена та виплачується саме за нормами цього Закону з дати набрання ним чинності, тоді як позивачу пенсія призначена у розмірі 80% за нормами ст. 50-1 Закону №1789.

Верховний Суд України у постанові від 06 жовтня 2015 року в справі № 21-2432а15 сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах, зокрема, визначив, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Колегія суддів тоді дійшла такого правового висновку: внесені Законом № 3668-VІ зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм проведення перерахунку пенсії за вислугу років прокурорам є частини тринадцята, вісімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, які змін у зв`язку із прийняттям Закону № 3668-VІ не зазнали.

Такий правовий висновок підтриманий Верховним Судом і в постановах від 03 травня 2018 року в справі № 308/11498/16-а, від 22 червня 2018 року в справі № 635/6663/16-а, від 17 липня 2018 року в справі № 559/2862/16-а, від 19 грудня 2018 року в справі № 725/1352/16-а, від 31 липня 2019 року в справі № 354/90/15-а, від 29 квітня 2020 року в справі № 490/5366/16-а.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що у межах спірних правовідносин у відповідача були відсутні правові підстави для зменшення відсоткового значення розміру пенсії за вислугу років позивача з 80 % до 60 % від суми місячної (чинної) заробітної плати при здійсненні її перерахунку, починаючи з 01 жовтня 2020 року, на підставі довідки Рівненської обласної прокуратури №21-530 від 15.10.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій ОСОБА_1 .

У позовній заяві позивач просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області, викладене у листі від 03 листопада 2020 року №4637-4540/К-02/8-2100/20, щодо зміни (зменшення) при перерахунку відсоткового розміру пенсії за вислугу років з 80% до 60% від місячної заробітної плати та обмеження пенсії максимальним розміром.

З цього приводу суд зауважує, що зазначений вище лист від 03 листопада 2020 року №4637-4540/К-02/8-2100/20 не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, а лише наданий позивачу, як відповідь на її звернення від 19 жовтня 2020 року щодо перерахунку пенсії.

З огляду на встановлене, належним способом захисту порушених прав позивача в цій частині є визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Рівненській області щодо зменшення позивачу відсоткового значення розміру її пенсії з 80% до 60% відповідних сум місячної заробітної плати при здійсненні з 01.10.2020 перерахунку пенсії, призначеної відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-XII.

Стосовно обмеження максимального розміру пенсії позивача під час проведення її перерахунку з 01 жовтня 2020 року на підставі довідки Рівненської обласної прокуратури №21-530 від 15.10.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , то суд виходить з такого.

Обмеження виплати пенсії максимальним її розміром вперше було запроваджене Законом України від 08 липня 2011 року №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" (Закон №3668-VI), який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, та прийнятий з метою визначення заходів подальшого реформування пенсійної системи та збалансування солідарної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Підпунктом 4 пункту 6 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI, частину п`ятнадцяту статті 50-1 Закону №1789 викладено в новій редакції, згідно з якою «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність».

За приписами абзацу 1 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Як неодноразово зазначалося судом вище, позивачу пенсія призначена з 01.08.2013, тобто після набрання чинності вказаним Законом №3668-VI (з 01.10.2011), а отже обмеження пенсії максимальним розміром, встановлене цим Законом, поширювалося на позивача. Відтак, доводи позивача про протилежне є необґрунтованими і безпідставними.

Разом з цим, Законом України від 02 березня 2015 року №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, частину п`ятнадцяту статті 50-1 Закону №1789-XII замінено чотирма частинами, зокрема частиною вісімнадцятою такого змісту: "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність".

Як уже зазначалося, з 15 грудня 2015 року Закон №1789-XII відповідно до розділу ХІІ "Прикінцеві положення" Закону №1697-VII втратив чинність (крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1). Отже, частина вісімнадцята статті 50-1 Закону №1789-XII, втратила чинність з набранням чинності Закону №1697-VII, а тому до спірних правовідносин не застосовується.

Поміж тим, положення Закону №1697 також містять норми щодо обмеження максимального розміру пенсії. Так, абзацом 6 частини 15 статті 86 чинного Закону №1697-VII визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відтак, у зв`язку з прийняттям Закону №1697-VII розмір пенсії прокурорів знову обмежено максимальним розміром - десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, на момент звернення позивача за перерахунком пенсії, наведеними вище положеннями як Закону №3668-VI (ч.1 ст. 2) , так і Закону №1697-VII (абз.6 ч.15 ст. 86) встановлюються обмеження розміру виплачуваної пенсії, які мають імперативний характер, неконституційними не визнавались, є чинними та обов`язковими до виконання органами Пенсійного фонду України.

При цьому, з часу набрання чинності Законом №3668-VI він поширює свою дію на всю територію України і розповсюджується на всіх осіб, які отримують пенсії за законодавством України (зокрема, призначені (перераховані) відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI).

Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений цим Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 10 грудня 2020 року у справі № 580/492/19, який суд в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України враховує при прийнятті рішення у цій справі.

Як слідує з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, внаслідок перерахунку пенсії позивача з 01 жовтня 2020 року на підставі довідки Рівненської обласної прокуратури від 15.10.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , її розмір перевищив максимальний.

Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку пенсії позивача в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону № 3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Зазначені положення Закону № 3668-VI неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.

Вказане дає суду підстави для висновку, що відповідач при здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01 жовтня 2020 року на підставі довідки Рівненської обласної прокуратури №21-530 від 15.10.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, правомірно обмежив її розмір десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, а тому до задоволення не підлягають.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для правильного вирішення спору по суті, не впливають на встановлені в ході розгляду справи обставини і не спростовують викладених висновків суду.

Щодо способу захисту порушеного права позивача суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З огляду на те, що в ході розгляду цієї справи судом встановлено протиправність дій відповідача у спірних правовідносинах щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії позивача з 80% до 60% від місячної заробітної плати при здійсненні її перерахунку з 01 жовтня 2020 року, та відсутність правових підстав для визнання протиправними дій відповідача в частині обмеження її розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, то з метою повного та ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області слід зобов`язати здійснити з 01 жовтня 2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII на підставі довідки Рівненської обласної прокуратури про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій за № 21-530 від 15 жовтня 2020, у розмірі 80% від суми місячної заробітної плати, з урахуванням раніше проведених виплат.

Разом з тим, стосовно вимог позивач про звернення судового рішення у межах суми стягнення пенсії за один місяць до негайного виконання, суд зазначає таке.

Відповідно до положень ст.371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) накладення арешту на активи, що пов`язані з фінансуванням тероризму та стосуються фінансових операцій, зупинених відповідно до рішення, прийнятого на підставі резолюцій Ради Безпеки ООН, зняття арешту з таких активів та надання доступу до них.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Таким чином, рішення суду про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії та її виплату, в контексті норм ст.371 КАС України не підлягає негайному виконанню, позаяк у даному випадку судом не присуджена конкретна сума пенсії, яка підлягає стягненню з державного бюджету, а лише зобов`язано відповідача здійснити її перерахунок та виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

За приписами ч.3 ст.139 КАС України суд присуджує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді судового збору на користь позивача пропорційно розміру задоволених вимог, тобто в сумі 454,00 грн. (908,00:2).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (, вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо зменшення ОСОБА_1 відсоткового значення розміру пенсії з 80% до 60% місячної заробітної плати при здійсненні її перерахунку з 01 жовтня 2020 року на підставі довідки Рівненської обласної прокуратури про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій за №21-530 від 15 жовтня 2020 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Рівненській області здійснити з 01 жовтня 2020 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII на підставі довідки Рівненської обласної прокуратури про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій за №21-530 від 15 жовтня 2020 року, у розмірі 80% від суми місячної заробітної плати, з урахуванням раніше проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 454,00 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складений 07 травня 2021 року

Суддя Н.С. Гудима