Справа № 420/9291/20
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2021-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9291/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойко О.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області про скасування визнання протиправною бездіяльність та визнання нечинним та скасування рішення № 241 від 08.12.2016, вирішив адміністративний позов задовольнити частково

І. Суть спору:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом позивача, ОСОБА_1 , до відповідача, Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області, про скасування визнання протиправною бездіяльність та визнання нечинним та скасування рішення № 241 від 08.12.2016, в якому позивач просить:

- визнати бездіяльність органу місцевого самоврядування - Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області відносно неприйняття дій щодо скасування рішення Х сесії VII скликання Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 241 від 08.12.2016 «Про відміну рішення Новоградківської сільської ради № 537-V від 28.11.2008 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під будівництво та експлуатацію гаражу в с. Новоградківка» - протиправною;

- рішення Х сесії VII скликання Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 241 від 08.12.2016 «Про відміну рішення Новоградківської сільської ради № 537-V від 28.11.2008 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під будівництво та експлуатацію гаражу в с. Новоградківка» визнати незаконним та скасувати;

- стягнути з Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області на користь ОСОБА_1 5000,00 (п`ять тисяч) гривень моральної шкоди;

- стягнути з Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області на користь ОСОБА_1 3000,00 (три тисячі) гривень за надання правової допомоги.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішення Новоградківської сільської ради № 536-V від 28.11.2008 позивач виконала у повному обсязі шляхом виготовлення проекту відведення земельної ділянки та наданням його до затвердження сільській раді, тому воно є таким, що реалізоване та вичерпало свою дію.

Позивач зазначає, що її звернення до відповідача щодо скасування рішення № 241 від 08.12.2016 розглядалось протягом 3,5 років та на теперішній час не вирішене. З огляду на викладене, відповідач протягом тривалого часу проявив бездіяльність щодо вирішення спірного питання.

Позивач зауважує, що умисне та зухвале ігнорування її інтересів, тривале затягування вирішення її питання принижує гідність позивача, викликає у неї негативні емоції, що завдають психологічних страждань. Позивач вважає, що її негативні емоції, внаслідок тривалого та умисного не розгляду її звернення, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із діями відповідача, а тому завдали моральної шкоди.

(б) Позиція відповідача

Суд ухвалою від 26.10.2020 встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, однак відповідач наданим правом не скористався та відзив не подав.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

26.10.2020 суд ухвалою відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

11.12.2020 суд ухвалою здійснив перехід із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання на 15.02.2021 о 10 год. 45 хв.

15.02.2021 суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання позивача про заміну відповідача Новоградківська сільська рада Овідіопольського району Одеської області на Дальницьку сільську раду Одеського району Одеської області та призначив підготовче судове засідання на 29.03.2021 о 10 год. 30 хв.

29.03.2021 суд протокольною ухвалою продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

IV. Обставини, встановлені судом

Позивач проживає разом зі своїм чоловіком, з яким уклала шлюб у 1975 році в АДРЕСА_1 , який придбали у 1992 році в період шлюбу.

У листопаді 2008 року позивач звернулась до Новоградківської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під будівництво та експлуатацію гаражу в с. Новоградківка. Відповідач Рішенням XVII сесії V скликання № 537-V від 28.11.2008 задовольнив заяву позивача та надав дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під будівництво та експлуатацію гаражу в АДРЕСА_2 поряд з будинком позивача.

За заявою позивача ПП «Фаренгейт-Овідій» у 2016 році виготовило позивачу «Проект землеутрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_1 для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_2 .

08.12.2016 Новоградківська сільська рада прийняла рішення № 241 «Про відміну рішення Новоградківської сільської ради № 537-V від 28.11.2008 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під будівництво та експлуатацію гаражу в с. Новоградківка».

Позивач зверталась до відповідача з усними та письмовими заявами 26.06.2019, 18.11.2019, 05.02.2020 щодо скасування рішення № 241 від 08.12.2016. На звернення позивача відповідач надав відповідь № 232 від 09.07.2019, в якому спірне питання не вирішувалось.

06.05.2020 позивач письмово звернулась із заявою за вх. № 39-ч, результатом чого питання було винесено на розгляд, одна відповідач рішення не прийняв у зв`язку з тим, що зі спискового складу у 14 депутатів на сесії були присутні 10, з яких проголосували: 6 - за скасування, 0 - проти скасування, 4 - утримались.

V. Джерела права та висновки суду.

Дослідивши надані письмові докази, перевіривши матеріали справи, а також проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить до часткового задоволення. Свій висновок вмотивовує наступним чином.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Аналіз наведених положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування.

Водночас, у ст. 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення й у ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 182/2428/16-а.

Відповідно до статті 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до статті 118 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян України провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Згідно з частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Рішення Новоградківської сільської ради № 537-V від 28.11.2008 є актом індивідуальної дії, так як воно місить конкретні приписи, які звернені до окремого суб`єкта, а тому передбачають одноразове застосування і після реалізації вичерпують свою дію.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, скасувавши рішення Новоградківської сільської ради № 537-V від 28.11.2008, здійснив перешкоджання для належної подальшої реалізації свого права, а відтак рішення Х сесії VII скликання Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 241 від 08.12.2016 «Про відміну рішення Новоградківської сільської ради № 537-V від 28.11.2008 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під будівництво та експлуатацію гаражу в с. Новоградківка» є незаконним та підлягає скасуванню.

Щодо визнання бездіяльності відповідача, суд встановив наступне. Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно зі ст. 7 Закону № 393/96-ВР звернення, оформлені належним чинним і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду; якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення; у разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Порядок розгляду звернень визначено ст. 15 Закону № 393/96-ВР, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до ст. 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач щодо розгляду усних та письмових заяв позивача здійснив протиправну бездіяльність, оскільки не розглянув їх у терміни, передбачені законодавством.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій.

Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Враховуючи той факт, що позивач неодноразово протягом тривалого часу зверталась до відповідача задля вирішення спірного питання, а також, враховуючи її стан здоров`я, суд дійшов висновку, що позивач зазнала емоційного напруження, розчарування і незручності, та вирішив частково задовольнити вимогу позивача щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

VI. Судові витрати

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору в порядку ст. 5 Закону України «Про судовий збір», питання про їх розподіл судом не вирішується.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати, що належать сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі Закон № 5076-VI).

Суд, на підставі вищезазначеного, а також розглянувши додані докази понесення позивачем витрат на правову допомогу, їх співмірність із складністю справи, обсягом наданих до суду та досліджених матеріалів, а також обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), витраченим адвокатом на підготовку процесуальних документів, робить висновок про наявність підстав для стягнення з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 (три тисячі) грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст 2, 139, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати бездіяльність Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області відносно неприйняття дій щодо скасування рішення Х сесії VII скликання Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 241 від 08.12.2016 «Про відміну рішення Новоградківської сільської ради № 537-V від 28.11.2008 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під будівництво та експлуатацію гаражу в с. Новоградківка» протиправною.

3. Рішення Х сесії VII скликання Новоградківської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 241 від 08.12.2016 «Про відміну рішення Новоградківської сільської ради № 537-V від 28.11.2008 «Про надання дозволу гр. ОСОБА_1 на виготовлення проекту відведення земельної ділянки під будівництво та експлуатацію гаражу в с. Новоградківка» визнати незаконним та скасувати.

4. Стягнути з Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 2 500,00 (дві тисячі п`ятсот) гривень на відшкодування моральної шкоди.

5. Стягнути з Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 3000,00 (три тисячі гривень) на відшкодування витрат на правничу допомогу.

6. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Оскільки справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Дальницька сільська рада Одеського району Одеської області, , адреса: 67842, Одеська обл., Овідіопольський р-н, с. Дальник, вул. Дружби, буд. 126.

Повний текст рішення складений та підписаний 13.05.2021 року.

Суддя О.Я. Бойко