Справа № 420/4552/21
Суддя: Цховребова М.Г.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4552/21
УХВАЛА

12 травня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Цховребова М.Г., розглянувши матеріали адміністративного позову Державного підприємства «Великомихайлівське лісове господарство» до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область) про визнання протиправним та скасування наказу, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Державного підприємства «Великомихайлівське лісове господарство» до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область), в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача «Про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в ДП «Великомихайлівське ЛГ» від 24 квітня 2020 року № 259.

Ухвалою суду від 25.03.2021 року: позовну заяву залишено без руху; встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду у кількості примірників (в т.ч. для інших учасників справи): заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку та надання належних, допустимих та достатніх доказів на їх підтвердження.

Зазначену ухвалу суду отримано позивачем 31.03.2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення «Укрпошти» про вручення поштового відправлення.

05.04.2021 року від представника позивача до суду електронною поштою надійшла заява про усунення недоліків, вхід. № ЕП/8961/21, до якої додано заяву від 04.04.2021 року про поновлення строку на звернення до суду, в якій представник позивача просить визнати поважними причини пропуску ДП «Великомихайлівське ЛГ» строку на звернення до адміністративного суду з позовною заявою та поновити позивачу пропущений строк на звернення до адміністративного суду з позовною заявою з таких фактичних підстав, зокрема:

- Державне підприємство «Великомихайлівське лісове господарство» є підприємством, яке діє на підставі Статуту, та створено з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів, охорони, відтворення та раціонального використання державного мисливського фонду на території мисливських угідь, наданих у користування Підприємству;

- в штаті підприємства, як на момент проведення позапланової перевірки, так і станом на кінець грудня 2020 року були відсутні працівники, які мали юридичну освіту (штатні юрисконсульти або адвокати);

- тобто, ДВ «Великомихайлівське ЛГ» під час проведення перевірки було позбавлено можливості отримати юридичну консультацію, та, як наслідок вчасно прийняти рішення про необхідність звернення з адміністративним позовом до суду з метою оскарження Наказу про проведення позапланової перевірки;

- окрім того, працівниками Державної екологічної інспекції не роз`яснювалось уповноваженим працівникам ДП «Великомихайлівське ЛГ» право на оскарження в судовому порядку Наказу № 259, та відповідний Наказ ДП «Великомихайлівське ЛГ» до та після проведення перевірки вручено не було;

- крім того, ДП «Великомихайлівське ЛГ», та уповноважені підприємством особи територіально знаходяться на великій відстані від м. Одеси, що обумовлює проблематичність у відшуканні осіб, та організацій, які б надали підприємству юридичну консультацію та правову допомогу;

- в лютому 2021 року, керівництво ДП «Великомихайлівське ЛГ» знайшло можливість та кошти, аби звернутись за правовою допомогою до фахівців у галузі права, та як наслідок уклало з АО «Грищенко та партнери Одеса» Договір про надання правової допомоги;

- після вчинення певних юридичних дій, АО «Грищенко та партнери Одеса» повідомило ДП «Великомихайлівське ЛГ» про існування оскаржуваного Наказу № 259, та про наявність у підприємства права на оскарження даного Наказу в судовому порядку, у разі, якщо підприємство вважає його протиправним;

- відтак, тільки в березні місяці ДП «Великомихайлівське ЛГ» ознайомилось із змістом Наказу № 259 від 24.04.2020 року, та фактично одразу прийняло рішення про необхідність звернення до Одеського окружного адміністративного суду із позовом про визнання такого наказу протиправним;

- що ж стосується підстав, які перешкоджали ДП «Великомихайлівське ЛГ» звернутись до суду з даним позовом в межах 6 місячного строку з дня проведення перевірки;

- Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (з подальшими змінами та доповненнями) відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19, із урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 з 12 березня 2020 року на усій території України запроваджено карантин. Дію карантину неодноразово було продовжено;

- відтак, поширення такої вірусної хвороби як COVID-19, розповсюдилось й на ДП «Великомихайлівське ЛГ», у зв`язку із чим, підприємство та всі його працівники неодноразово змушені були припинити свою робочу діяльність на піти на режим самоізоляції;

- враховуючи такі обставини, та відсутність осіб, які були уповноважені підприємством на ознайомлення з матеріалами перевірки та прийняття рішень з приводу необхідності оскарження підстав її проведення, через перебування таких осіб на лікарняному та самоізоляції, ДП «Великомихайлівське ЛГ» не мало жодної можливості для відвідування Державної екологічної інспекції з метою ознайомлення з матеріалами перевірки та виготовлення їх копій. До того ж, у зв`язку із розповсюдження коронавірусної інфекції, вхід до приміщення інспекції було обмежено для відвідувачів з метою запобігання розповсюдження хвороби;

- таким чином, ДП «Великомихайлівське ЛГ» було позбавлено можливості відвідати органи екологічної інспекції, та самостійно, без залучення третіх осіб, отримати матеріали перевірки, зокрема й Наказ № 259;

- так, Законом України від 18.06.2020 № 731-IX, який набрав чинності 17.07.2020, Пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викласти в такій редакції:

"3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення;

- суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином";

- поновлення строку на звернення до суду повинно відбуватись з урахуванням обставин, що стали підставою для пропущення такого строку у співмірності з наявністю порушеного права заявника;

- відтак, в ситуації, яка склалась, існують усі підстави для поновлення пропущеного ДП «Великомихайлівське ЛГ» процесуального строку на звернення з позовом до адміністративного суду;

- дані твердження зумовлені тим, що в умовах суворого карантину, та наявності гострої інфекційної хвороби, у зв`язку із якою помирають люди, уповноважені на прийняття будь-яких рішень особи ДП «Великомихайлівське ЛГ» вимушені були припинити роботу за місцем розташування підприємства, та, з метою недопущення подальшого розповсюдження вірусу, а тим паче, недопущення особистого захворювання, вимушені були перейти на домашній режим праці, та вихід зі свого дому лише за виняткових підстав;

- тобто, такі дії керівництва ДП «Великомихайлівське ЛГ» створили непереборну, та не залежну від підприємства ситуацію, за якої ДП «Великомихайлівське ЛГ» пропустило строк на звернення до адміністративного суду з позовом;

- водночас, відшукавши спосіб, у який ДП «Великомихайлівське ЛГ» змогло б захистити своє право, нажаль минуло більше ніж пів року;

- відсутність самоізоляції, та суворих карантинних обмежень та карантинних заходів надало б можливість ДП «Великомихайлівське ЛГ» вчасно звернутись до суду із даним позовом. Втім, наявність таких обмежень та ризиків захворювання позбавило ДП «Великомихайлівське ЛГ» такої можливості;

- отже, вважає, що викладені вище обставини є безумовною, обґрунтовано поважною причиною, за якою ДП «Великомихайлівське ЛГ» було пропущено строк на звернення до адміністративного суду з позовною заявою.

При цьому, в ухвалі суду від 25.03.2021 року про залишення позовної заяви без руху зазначено, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущення встановлено законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 статті 120 КАС України «Обчислення процесуального строку» встановлено, що строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 КАС України, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Згідно з ч. 9 ст. 120 КАС України, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відповідно, днем подання позову є день безпосереднього подання позовної заяви в суд першої інстанції або здачі його на пошту чи передачі іншими відповідними засобами зв`язку.

Даний позов подано безпосередньо до суду 24.03.2021 року.

Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Також, частиною 1 статті 123 КАС України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З встановленого вбачається, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України, та позов подано без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Проте, по-перше, жодних доказів на доведення обставин, зазначених позивачем у заяві про поновлення строку на звернення до суду, до цієї заяви не додано.

По-друге, щодо певних обставин, зазначених позивачем у заяві про поновлення строку на звернення до суду, слід зазначити таке.

Так, посилання позивача, як на поважні причини пропуску звернення до суду, на те, зокрема, що: в штаті підприємства, як на момент проведення позапланової перевірки, так і станом на кінець грудня 2020 року були відсутні працівники, які мали юридичну освіту (штатні юрисконсульти або адвокати); тобто, ДВ «Великомихайлівське ЛГ» під час проведення перевірки було позбавлено можливості отримати юридичну консультацію, та, як наслідок вчасно прийняти рішення про необхідність звернення з адміністративним позовом до суду з метою оскарження Наказу про проведення позапланової перевірки, об`єктивно не є поважними причинами пропуску звернення до суду, з тих підстав, що зазначене питання забезпечення позивача відповідними працівниками (в т.ч. штатними юрисконсультами або адвокатами тощо) входить до повноважень самого позивача.

Посилання позивача, як на поважні причини пропуску звернення до суду, на поширення на території України коронавірусу COVID-19 слід зазначити таке.

Відповідно до п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України (в редакції Закону № 731-IX від 18.06.2020) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Проте, позивачем не зазначено конкретних обставин та не надано жодних належних та допустимих доказів на їх підтвердження, що неможливість звернення до суду з даним позовом у законодавчо визначений строк зумовлена саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Посилання позивача, як на поважні причини пропуску звернення до суду, на те, зокрема, що: в лютому 2021 року, керівництво ДП «Великомихайлівське ЛГ» знайшло можливість та кошти, аби звернутись за правовою допомогою до фахівців у галузі права, та як наслідок уклало з АО «Грищенко та партнери Одеса» Договір про надання правової допомоги; після вчинення певних юридичних дій, АО «Грищенко та партнери Одеса» повідомило ДП «Великомихайлівське ЛГ» про існування оскаржуваного Наказу № 259, та про наявність у підприємства права на оскарження даного Наказу в судовому порядку, у разі, якщо підприємство вважає його протиправним; відтак, тільки в березні місяці ДП «Великомихайлівське ЛГ» ознайомилось із змістом Наказу № 259 від 24.04.2020 року, та фактично одразу прийняло рішення про необхідність звернення до Одеського окружного адміністративного суду із позовом про визнання такого наказу протиправним, не спростовують обставину, що позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України.

Так, згідно з доданими до позову документами, зокрема, відповідно до направлення на проведення перевірки від 24.04.2020 року, в ньому зазначено, що службова особа відповідача направляється для проведення у термін з 27.04.2020 по 12.05.2020 позапланової перевірки відповідно до наказу відповідача від 24.04.2020 року № 259. З зазначеним направленням позивач ознайомлений 28.04.2020, про що свідчить розписка посадової особи позивача на самому направленні.

Крім того, в акті від 12.05.2020 № 22/10, складеному за результатами проведення позапланового заходу, який підписаний інженером лісового господарства та лісничим Фрунзівського лісництва ДП «Великомихайлівський лісгосп» також зазначено про наказ відповідача від 24.04.2020 року № 259, як розпорядчий документ, на виконання якого проводиться захід державного нагляду (контролю).

При цьому суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Суд звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних (внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки позивача обставин) причин пропуску вказаного строку.

Так, суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

До того ж, суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку. (постанова Верховного Суду від 31.03.2021 № 240/12017/19).

Отже, підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, викладені у заяві позивача від 04.04.2021 року про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, є неповажними.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Також, згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 5 ст. 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Як вбачається з наведеної норми закону, вона є для судді зобов`язальною та безальтернативною.

Станом на 12.05.2021 року (з урахуванням перебування головуючого судді на лікарняному) будь-яких інших (додаткових) заяв/клопотань та документів на усунення недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою суду від 25.03.2021 року, зокрема інші належні, допустимі та достатні докази поважності причин строку пропуску строку звернення до адміністративного суду, з урахуванням встановлених судом обставин з цього питання, від позивача до суду не надійшло.

Отже, позивачем не усунено недоліки позовної заяви у зазначеній частині у встановлений судом строк.

Враховуючи та на підставі наведеного, суд вважає за необхідне позовну заяву Державного підприємства «Великомихайлівське лісове господарство» до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область) про визнання протиправним та скасування наказу повернути позивачеві.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 123, 169, 243, 248, 256, 294, 295, Розділом VII Перехідних положень КАС України, суд -

ухвалив:

В задоволенні заяви Державного підприємства «Великомихайлівське лісове господарство» від 04.04.2021 року про поновлення строку на звернення до суду відмовити.

Позовну заяву Державного підприємства «Великомихайлівське лісове господарство» до Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська область) про визнання протиправним та скасування наказу повернути позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому п. 15.5 ч. 1 Розділу VІІ Перехідних положень, та у строк, встановлений ст. 295 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Суддя М.Г. Цховребова