Справа № 200/4184/21
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 р. Справа№200/4184/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хохленкова О.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (84116, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Г.Батюка, 40, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вона переїхала з міста Горлівка до міста Слов`янськ, де стала на облік як внутрішньо переміщена особа.

27.07.2015 року позивачу та її доньці, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , управлінням соціального захисту населення Слов`янської міської ради (Далі - відповідач) призначено грошову допомогу, як працездатній непрацюючій особі, відповідно до п.7 Порядку призначення щомісячної адресної допомоги ВПО для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, із скороченням терміну призначення та зменшенням суми, а доньці, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - як дитині до 18-ти років.

Відповідач у листі за вих.№ К-0035-21-6.2 від 28.01.2020 року зазначив, що оскільки позивач не працевлаштувалась у період отримання щомісячної адресної допомоги, не має підстав для перерахунку позивачу щомісячної адресної допомоги, як працездатній працюючій особі. Згідно п. 3 Порядку, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втратили працездатність.

З 27.11.2015 року по 26.01.2016 року на підставі п.3 Порядку, допомогу було призначено лише малолітній доньці позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивачу було відмовлено у подовженні щомісячної адресної допомоги ВПО не враховуючи, що позивач працевлаштувалась з вересня 2018 року.

Позивач вважала такі дії відповідача протиправними та подала позовну заяву до Донецького окружного суду.

02.07.2020 року Донецький окружний адміністративний суд адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (84116, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Г.Батюка, 40, ) по справі № 200/5091/20-а про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнив.

Визнав протиправним рішення у формі відповіді на звернення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради № К-0035-2.1-6.2 від 28.01.2020 року щодо не нарахування та невиплати щомісячної адресної допомоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), передбаченої постановою КМУ «Про надання невиплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Зобов`язав Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), передбачену постановою КМУ «Про надання невиплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», відповідно до поданої заяви від 18.12.2019 року.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (84116, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Г.Батюка, 40, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Відповідач виконав рішення по зазначеній справі але у призначенні щомісячної адресної допомоги ВПО для покриття витрат на проживання на наступний період листом №К-1535-2.1-6.2 від 05.01.2021 року відмовив не зважаючи на, те що у майновому або сімейному стані змін у позивача не відбулось, посилаючись на ті ж самі вищезазначені підстави.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради № К-1535-2.1-6.2 від 05.01.2021 року щодо не нарахування та невиплати щомісячної адресної допомоги, передбаченої постановою КМУ «Про надання невиплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01.10.2014 року № 505;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради Донецької області (ЄДРПОУ - 25954290) призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) щомісячну адресну допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01 жовтня 2014 року № 505, відповідно до поданої заяви від січня 2020 року.

Ухвалою від 12 квітня 2021 року суд відкрив провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

30 квітня 2021 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що згідно п. 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року (далі - Порядок) якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за особами з інвалідністю І групи або та дітьми з інвалідністю віком до 18 років, або особами з інвалідністю І чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Оскільки позивачка протягом періоду з вересня 2015 по січень 2016 не працевлаштувалася призначати допомогу позивачці у подальшому управління не має підстав.

Згідно заяви від 18.12.2019 року ОСОБА_1 призначено грошову допомогу на період з 18.12.2019 року по 17.06.2020 року у розмірі 1000 грн. щомісяця.

Згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.07.2020 року (справа № 200/5091/20-а) управлінням перераховано грошову допомогу яка призначена ОСОБА_1 згідно з заявою від 18.12.2019 року на період з 18.12.2019 року по 17.06.2020 року. У січні 2020 позивач із заявою про призначення допомоги до управління не зверталась.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , управління просить суд відмовити у повному обсязі.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Ц-Міським РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області 17.06.2008 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради, () є суб`єктом владних повноважень, юридична адреса:84116, Донецька область, місто Слов`янськ, вулиця Г.Батюка, 40.

Згідно довідки від 10.04.2018 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання позивачки: АДРЕСА_2 .

02.07.2020 року Донецький окружний адміністративний суд по справі №200/5091/20-а адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (84116, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Г.Батюка, 40, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнив.

Визнав протиправним рішення у формі відповіді на звернення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради № К-0035-2.1-6.2 від 28.01.2020 року щодо не нарахування та невиплати щомісячної адресної допомоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), передбаченої постановою КМУ «Про надання невиплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг».

Зобов`язав Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), передбачену постановою КМУ «Про надання невиплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», відповідно до поданої заяви від 18.12.2019 року.

Листом за № К-1535-2.1-6.2 від 05.01.2021 року управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради надало відповідь на звернення позивача (а.с.9), відповідно до якого позивачу та її доньці дійсно була призначена щомісячна адресна допомога для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг з 27.07.2015 року по 26.01.2016 року.

Відповідно до пункту 3 Порядку, особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога і призначається, крім осіб, які після припинення виплати грошової допомоги втрати.) працездатність. Оскільки позивач офіційно працевлаштована з 07.09.2018 р. допомога і наступні періоди призначається тільки на її неповнолітню дитину.

На виконання рішення Донецького окружного суду №200/5091/20-а від 02.07.2020 року управлінням соціального захисту населення Слов`янської міської ради здійснено перерахунок та виплачена щомісячна адресна допомога відповідно до поданої заяви від 18.12.2019 року по 17.06.2020 року.

Згідно Постанови КМУ № 264 від 08.04.2020 р. виплату допомоги з 18.06.2020 року подовжено автоматично на період карантину у розмірі 1000,00 гри. (на дитину). Управління зазначає, що підстав для подовження виплати допомоги ОСОБА_1 в автоматичному режимі згідно чинного законодавства, відсутні.

Як вбачається з вищевикладеного, позивач неодноразово звертався з позовами до суду через відмову управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради у призначені їй щомісячної грошової дороги на кожний наступний період і було встановлена протиправність рішення відповідача про відмову в призначені щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам.

Тобто спірним питанням даної справи є відмова у призначенні ОСОБА_1 щомісячної адресної допомоги на підставі Порядку № 505.

Відповідно до статей 1, 3 Конституції України, в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, та визначає, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з нормами статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Постановою КМУ від 01.10.2014 року № 505 встановлена щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та розроблено механізм її надання відповідним Порядком.

Згідно з пунктом 2 Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадімінстрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

За вимогами пункту 3 Порядку грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї (далі - уповноважений представник сім`ї) […]. Якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім`ї або інформацією компетентного органу. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Відповідно до пункту 7 Порядку якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

За приписами пункту 12 Порядку виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім`ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім`ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги.

Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім`ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги.

На підставі наведених норм, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод, що забезпечуються Конституцією України та не можуть бути скасовані.

Положення Порядку не містять норми, які передбачають абсолютну заборону на призначення щомісячної адресної допомоги тим особам, яким вона була припинена відповідно до пункту 7 вказаного Порядку, а містить чітке і однозначне правило щодо не призначення допомоги саме на наступний строк, під яким слід розуміти один шестимісячний строк (оскільки тільки на такий строк допомога і призначається), що йде за тим, у якому виплату допомоги особі припинено на підставі пункту 7 Порядку. Тому вищезазначеним Порядком не заборонено звертатись позивачу із заявою про призначення адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, після того, як вона вже отримувала її та підстав для відмови у призначенні такої допомоги немає, оскільки чинним законодавством не встановлено заборони на призначення такої допомоги особі в подальшому.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 року по справі № 333/3750/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмова у призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, допущена відповідачем за відсутності підстав, передбачених законом, а отже така бездіяльність відповідача є протиправною.

За приписами частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд, в тому числі, може прийняти рішення про: визнання протиправним та не чинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів тощо.

Позивач має право на отримання щомісячної адресної допомоги як особа, що переміщена з тимчасового окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, через що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Водночас, суд враховує, що вчинення оскаржених дій супроводжувалось прийняттям з боку Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради в межах наявної в нього компетенції відповідного рішення у формі відповіді на звернення від 28.01.2020 року, яке безпосередньо стосуються прав та інтересів позивача, на захист яких заявлений позов у цій адміністративній справі та таким чином підлягає скасуванню.

Окрім того, судом встановлено, що позивач зверталась з заявою про виплату допомоги з 18.12.2019 року, а в січні 2020 року отримала відповідь на звернення. Тому належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу відповідно до поданої заяви від 18.12.2019 року.

Виплата щомісячної адресної допомоги на наступний період, дійсно була припинена позивачу на підставі пункту 7 Порядку №505, проте суд не може погодитися із тим, що позивач після працевлаштування не має права на призначення щомісячної адресної допомоги у подальшому.

Згідно із абзацом 8 пункту 3 Порядку №505, надання щомісячної адресної допомоги, особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до п. 7 цього Порядку, грошова допомога не призначається.

Із змісту вказаного абзацу 8 пункту 3, а також із змісту вищенаведених пунктів 2, 3, 5, 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, вбачається, що грошова допомога на наступний строк не призначається тільки тим особам, які продовжують перебувати у статусі не працевлаштованої (безробітної) особи. В разі, якщо така особа працевлаштувалася і її статус не суперечить пунктам 2, 3, 5, 6 Порядку №505, то вона знову набуває право на призначення щомісячної адресної допомоги.

Вказаний підхід відповідає не тільки нормам Порядку №505, але також відповідає змісту та меті надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, які полягають в тому, що така допомога протягом шестимісячного періоду надається всім внутрішньо переміщеним особам або сім`ям внутрішньо переміщених осіб, які працевлаштувалися на новому місці проживання та не є власниками житлових приміщень, розташованих в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, або не мають на депозитному банківському рахунку коштів у сумі, що перевищує 25-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, тощо.

Суд звертає увагу на те, що діючим Порядком №505 не встановлено жодного обмеження до особи для звернення з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Окрім цього, Положення абзацу першого цього пункту щодо припинення виплати грошової допомоги в разі не працевлаштування особи не застосовуються у період карантину та протягом одного місяця після його скасування.

місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язкам органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб кореспондує право фізичних та юридичних осіб очікувати що ці органи та посадові особи будуть діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принцип юридичної визначеності в свою чергу, є складовій принципу верховенства права.

Тому, правомірні очікування позивача на те, що орган державної влади буде діяти тільки на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом, не здійснилися.

І таким чином, його право було порушено.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші протии Україн" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення у формі відповіді № К-1535-2.1-6.2 від 05.01.2021 року Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради щодо не нарахування та не виплати щомісячної адресної допомоги, передбаченої постановою КМУ «Про надання невиплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01.10.2014 року № 505 та зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради Донецької області (ЄДРПОУ - 25954290) призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) щомісячну адресну допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01 жовтня 2014 року № 505, відповідно до поданої заяви від січня 2020 року.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 908 грн., наведена сума відповідно до положень статті 139 КАС України підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (84116, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Г.Батюка, 40, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасування рішення у формі відповіді Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради № К-1535-2.1-6.2 від 0.01.2021 року щодо не нарахування та невиплати щомісячної адресної допомоги, передбаченої постановою КМУ «Про надання невиплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01.10.2014 року № 505.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Слов`янської міської ради Донецької області (84116, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Г.Батюка, 40, ) призначити та виплатити ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щомісячну адресну допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» від 01 жовтня 2014 року № 505, відповідно до поданої заяви від січня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради (84116, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Г.Батюка, 40, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень.

Повний текст рішення складено та підписано суддею головуючим 12 травня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя О.В. Хохленков