Справа № 200/1163/21-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 р. Справа№200/1163/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Голуб В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.10.2020 року № Ю-130-53, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегапром» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.10.2020 року № Ю-130-53.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегапром» зазначає, що відповідачем протиправно не відкликано податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.10.2020 року № Ю-130-53 у зв`язку з прийняття наступної вимоги зі сплати єдиного внеску № Ю-130-53 від 06.11.2020, яка включає суми недоїмки, що визначені у спірній вимозі. На переконання позивача, наразі існує дві вимоги зі сплати єдиного внеску, нараховані Головним управлінням ДПС у Донецькій області у сумі 129 987,72 грн. та 127 134,59 грн., які обидві набувають статусу виконавчих документів та обидві мають подаватися на виконання до державної виконавчої служби. Крім того, на переконання позивача, обидві вимоги містять недійсні дані зі сплати єдиного внеску, оскільки податкових органом не зараховано сплачений платіж Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» по договору доручення з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром» єдиного соціального внеску за листопад 2019 року в розмірі 23 553, 28 грн за платіжним дорученням № 2923 від 20.12.2019. Не зарахування вказаного платежу визнано Донецьким окружним адміністративним судом неправомірним, про що зазначено у судовому рішенні від 02.10.2020 у справі № 200/6420/20-а. З огляду на вищевикладене, позивач просить суд скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.10.2020 року № Ю-130-53.

24.02.2021 на адресу суду надійшла уточнена позовна заява позивача, в якій у якості другого відповідача останній вказав Головне управління ДПС у Донецькій області.

Відповідачем Головним управлінням ДПС у Донецькій області надано відзив на позовну заяву. В обґрунтування незгоди представник Головного управління ДПС у Донецькій області зазначає, що оскільки згідно з обліковими даними з інформаційної системи органу доходів і зборів заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром» станом на 30.09.2020 зросла і становила 127 7134,59 грн, податковий орган і сформував вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.10.2020 № Ю-130-53.

Представник відповідача зазначає, що у разі зростання суми боргу платника податків, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Поряд з цим, представник Головного управління ДПС у Донецькій області зазначає, що відповідач, формуючи спірні вимоги, не визначав суму єдиного внеску до сплати, оскільки такі суми попередньо самостійно визначаються позивачем на підставі поданої звітності. Відповідно, жодного рішення про зміну сум, зазначених у попередніх вимогах при формуванні наступних вимог, податковим органом не могло прийматися.

З огляду на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 03.02.2021 суд залишив без руху позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром» до Державної податкової служби України про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.10.2020 року № Ю-130-53. Надав Товариству з обмеженою відповідальністю «Мегапром» - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду: клопотання про поновлення строку звернення до суду, доказів сплати судового збору у розмірі 2 270, 00 грн, а також уточненої позовної заяви, з урахуванням висновків суду.

01.03.2021 суд виніс ухвалу, якою задовольнив клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Визнав поважними причини пропуску позивачем строків звернення до адміністративного суду та поновив пропущений строк. Прийняв до розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.10.2020 року № Ю-130-53 та відкрив провадження по справі № 200/1163/21-а. Розгляд адміністративної справи № 200/1163/21-а визначив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Відповідно до статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегапром» () є юридичною особою із зареєстрованим місцезнаходженням: 85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Щорса, 10/67, що підтверджено випискою з Єдиного державного реєстру юридичної особи та фізичних осіб-підприємців (а.с.35-37).

Судом встановлено, що 12.10.2020 податковим органом було винесено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-130-53 на загальну суму 127 134, 59 грн (а.с.4).

Із розрахунку до спірної вимоги вбачається, що сума недоїмки складається з:

2 468, 48 грн - залишок боргу з суми нарахованої самостійно платником податків за декларацією № вiд 20.12.2019 на суму 23 553, 28 грн (враховуючи сплату платником податків 21 084, 80 грн);

21 084, 80 грн - нараховано самостійно платником податків за декларацією № вiд 13.01.2020;

28 166, 49 грн - нараховано самостійно платником податків за декларацією № вiд 19.02.2020;

23 904, 59 грн - нараховано самостійно платником податків за декларацією № вiд 18.03.2020;

22 411, 40 грн - нараховано самостійно платником податків за декларацією № вiд 13.04.2020;

22 411, 40 грн - нараховано самостійно платником податків за декларацією № вiд 18.05.2020;

1 845, 02 грн - нараховано самостійно платником податків за декларацією № вiд 18.06.2020;

1 216, 60 грн - нараховано самостійно платником податків за декларацією № вiд 17.07.2020;

1 216, 60 грн - нараховано самостійно платником податків за декларацією № вiд 19.08.2020;

2 409, 21 грн - нараховано самостійно платником податків за декларацією № вiд 18.09.2020 (а.с.89).

Судом встановлено, що згідно з рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.10.2020 року по справі № 200/6420/20-а вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області від 06.03.2020 року № Ю-130-53 про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром» боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині суми в рахунок сплати єдиного внеску за листопад 2019 року в сумі 23 553, 28 грн визнано протиправною та скасовано (а.с. 22-25).

Вказане судове рішення набрало законної сили 03.02.2021, відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду.

Не погоджуючись із прийняттям контролюючим органом спірної вимоги позивач направив на адресу Державної податкової служби України скаргу № 54-юр від 24.11.2020, яка була залишена без задоволення згідно з рішенням від 15.12.2020 № 35171/6/99-00-06-03-01-06 (а.с.7-19).

У зв`язку зі зростанням податкового боргу, контролюючим органом відносно позивача було винесено нову податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2020 № Ю-130-53 на загальну суму недоїмки 129 987, 72 грн (а.с.20-21).

Вважаючи протиправною вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 12.10.2020 року № Ю-130-53, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегапром» звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

В першу чергу, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову (постанови Верховного Суду від 6 березня 2019 року у справі № 571/1306/16-ц, від 29 травня 2019 року у справі № 2-3632/11, від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17, від 17 липня 2019 року у справі № 523/3612/16-ц, від 24 липня 2019 року у справі № 760/23795/14-ц, від 25 вересня 2019 року у справі № 642/6518/16-ц, від 30 жовтня 2019 року у справі № 390/131/18, від 6 листопада 2019 року у справах № 464/4574/15-ц, № 756/17180/14-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 697/2368/15-ц, від 4 грудня 2019 року у справі № 635/8395/15-ц, від 1 квітня 2020 року у справі № 686/24003/18, від 1 липня 2020 року у справі № 287/575/16-ц, від 19 серпня 2020 року у справі № 287/587/16-ц).

Таким чином, принцип стабільності є визначальним щодо можливості виходу за межі позовних вимог, а тому суд вважає за необхідне розглянути справу лише в межах підстав позову, що зазначені Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром» у своїй позовній заяві.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що ст. 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне застосовувати норми права, які були чинні в момент винесення спірної вимоги про сплату боргу від 12.10.2020.

Крім того, суд зазначає, що правомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) суд вважає за необхідне дослідити в контексті обставин справи, які були під час винесення спірної вимоги, а саме 12.10.2020.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року № 2464-VI (далі по тексту Закон № 2464).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з приписами пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 10 зазначеної норми Закону визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Тобто, позивач в розумінні зазначених норм Закону є страхувальником та на нього покладений обов`язок нараховувати та сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктами 1, 4 частини 2 статті 6 Закону № 2464 встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 9 Закону № 2464 визначені порядок обчислення і сплати єдиного внеску, зокрема, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Частиною 8 статті 9 Закону № 2464 передбачено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Згідно з п. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі.

Порядок обміну інформацією між податковими органами та органами державної виконавчої служби визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику.

У випадках, зазначених в абзаці одинадцятому цієї частини, податковий орган також має право звернутися до суду з позовом про стягнення недоїмки. При цьому заходи досудового врегулювання спорів, передбачені законом, не застосовуються.

Частиною 5 ст. 25 Закон № 2464 установлено, що вимога податкового органу про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом.

Приписами п.п. 2, 3, 5 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 7 травня 2015 року за № 508/26953 (далі Інструкція № 449), у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що в разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VІІ цієї Інструкції.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Орган доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня узгодження вимоги (набрання нею чинності): вносить вимогу про сплату недоїмки до Єдиного державного реєстру виконавчих документів та пред`являє її до виконання в порядку, встановленому законом (після початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів); надсилає її в порядку, встановленому законом, до органу державної виконавчої служби (до початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів);

Якщо платник частково сплатив суми недоїмки, та/або фінансових санкцій, та/або пені, зазначені у вимозі, до завершення строку остаточного узгодження, до органів державної виконавчої служби/органів Казначейства вимоги, які набрали чинності, пред`являються з урахуванням погашених сум боргу на дату пред`явлення.

Пунктом 7 розділу VI Інструкції № 449 установлено, що якщо протягом наступного базового звітного періоду сума боргу (недоїмки) платника зросла, після проходження відповідних процедур узгодження та оскарження вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Під сумою зростання боргу (недоїмки) для цілей цього пункту необхідно розуміти: позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою боргу, зазначеною у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі, зменшене на суму сплат(и) після такого пред`явлення, якщо сума сплат(и) не більша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі; позитивне значення різниці між сумою боргу платника за даними інформаційної системи органів доходів і зборів станом на кінець календарного місяця та сумою сплат(и) після пред`явлення до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимоги, зменшене на суму боргу, зазначену в такій вимозі, якщо сума сплат(и) менша за суму боргу, зазначену у пред`явленій до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства вимозі.

Якщо протягом наступних базових звітних періодів платник повністю погасив суму боргу (недоїмки), зазначену у вимозі про сплату боргу (недоїмки), що подана до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства, орган доходів і зборів подає до відповідного органу повідомлення про сплату боргу (недоїмки) за формою згідно з додатком 9 до цієї Інструкції.

З аналізу вищезазначених положень законодавства вбачається, що контролюючий орган має сформувати і надіслати (вручити) вимогу про сплату боргу (недоїмки) на всю суму недоїмки, яку платник єдиного внеску має на кінець календарного місяця. У випадку збільшення суми боргу (недоїмки) загальний порядок формування вимоги не змінюється, але наступна вимога про сплату боргу (недоїмки) подається до органу державної виконавчої служби або до органу Казначейства тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Отже, законодавець не визначає обов`язку контролюючого органу скасовувати попередню вимогу про сплату боргу при формуванні вимоги про сплату боргу (недоїмки) на всю суму недоїмки, яку платник єдиного внеску має на кінець календарного місяця.

Суд зазначає, що з розрахунку недоїмки за вимогою № Ю-130-53 від 12.10.2020 та інтегрованої картки платника податків встановлено, що борг з єдиного внеску в оскаржуваній позивачем вимозі у сумі 127 134, 59 грн виник у період з грудня 2019 року по вересень 2020 року, у зв`язку з несплатою позивачем самостійно визначених грошових зобов`язань згідно звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Враховуючи, що за позивачем станом на 30 вересня 2020 року обліковується недоїмки зі сплати єдиного внеску в розмірі 127 134, 59 грн, суд приходить висновку, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-130-53 від 12.10.2020 є правомірною, а доводи позивача, фактично вказують лише на можливе, на думку позивача, подання в майбутньому контролюючим органом наступної (іншої) вимоги до примусового виконання не тільки на суму зростання боргу (недоїмки).

Стосовно твердження позивача, що податковим органом у інтегрованій карті платника податків повинен відображати результати судового оскарження рішень щодо єдиного внеску відповідно до приписів підрозділу 4 розділу V Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який затверджено наказом Міністерством фінансів України від 07 квітня 2016року № 422 (далі - Порядок № 442), суд зазначає наступне.

Оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС здійснюється відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок), який затверджено наказом Міністерством фінансів України від 07 квітня 201 року N 422.

Відповідно до положень пункту 1 частинні 1 розділу ІІ Порядку, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані карти платника (далі - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Відповідно до розділу 1 Порядку оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС (п. 3 розділу І Порядку № 442).

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи (п. 4 розділ І Порядку № 442).

Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи.

Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

За даними оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску ДФС та її територіальними органами формується звітність про нарахування та надходження податків, зборів, єдиного внеску, надходження митних та інших платежів до бюджетів, податковий борг, недоїмку зі сплати єдиного внеску, відшкодування податку на додану вартість, результати контрольно-перевірочної роботи, розстрочення (відстрочення) грошових зобов`язань (податкового боргу ), надміру сплачені податки, збори, єдиний внесок тощо (п. 6 розділ І ).

Відповідно до пункту 1 частини 1 розділу IV Порядку первинні показники, що відображаються в підсистемі, яка забезпечує обробку податкової звітності та платежів, є показниками форм податкової звітності та звітності з єдиного внеску, затверджених у встановленому порядку.

Відповідачем Головним управлінням ДПС у Донецькій області у якості доказів правомірності суми недоїмки, зазначеній у спірній вимозі, долучено до матеріалів справи інтегровану картку позивача за 2020 рік, відповідно до якої за позивачем обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску за період з грудня 2019 року по вересень 2020 року у розмірі 127 134, 59 грн., що стало підставою для формування спірної вимоги (а.с.87-88).

Крім того, з інтегрованої картки платника податків вбачається, що всі суми єдиного внеску, які обліковуються, визначені на підставі звітів, поданих позивачем. Жодного нарахування сум єдиного внеску, здійсненого на підставі оскаржуваних вимог, в ІКП платника не обліковується.

Тобто контролюючий орган не визначає суму єдиного внеску до сплати при формуванні вимоги, оскільки такі суми попередньо визначаються на підставі відповідної звітності.

Фактично, вимога формується в наслідок наявності в картці платника інформації про нараховані суми єдиного внеску, в тому числі нараховані самим платником, але не сплачені у строки, встановлені Законом № 2464.

Отже, оскарження позивачем вимог не може призвести до зміни сум єдиного внеску, які обліковуються в інтегрованій картці платника, оскільки вони нараховані позивачем самостійно і підлягають сплаті відповідно до приписів Закону № 2464.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача, що спірна вимога містить недійсні дані із сплати єдиного внеску, оскільки податкових органом не зараховано сплачений платіж Товариством з обмеженою відповідальністю «Шахтоуправління «Донбас» по договору доручення з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегапром» єдиного соціального внеску за листопад 2019 року в розмірі 23 553,28 грн за платіжним дорученням № 2923 від 20.12.2019. Не зарахування вказаного платежу визнано Донецьким окружним адміністративним судом неправомірним, про що зазначено у судовому рішенні від 02.10.2020 у справі № 200/6420/20-а.

Однак, суд зазначає, що на момент винесення спірної вимоги рішення у справі № 200/6420/20-а ще не набрало законної сили, а тому у податкового органу не було підстав виключати самостійно нараховані суми єдиного внеску з податкового боргу.

З огляду на викладені обставини, суд приходить висновку, що вимога Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ю-130-53 від 12.10.2020 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.10.2020 року № Ю-130-53.

Щодо клопотання позивача про винесення окремої ухвали, суд зазначає наступне.

Так, згідно з приписами ст.249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Однак, під час розгляду даної справи суд не вбачає порушень законодавства з боку податкового органу, а тому відсутні підстави для винесення окремої ухвали суду.

Відповідно до ст. 139 КАС України судовий збір не підлягає відшкодуванню у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 2, 5-10, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246, 250, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегапром» (85400, Донецька обл., м. Селидове, вул. Щорса, 10/67, ) до Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, ), Головного управління ДПС у Донецькій області (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 12.10.2020 року № Ю-130-53, - залишити без задоволення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.05.2021.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб