Справа № 640/11817/21
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

06 травня 2021 року м. Київ № 640/11817/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Келеберда В.І., ознайомившись із позовної заявою і доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2019 року із збільшенням пенсії на 1% заробітку за кожний повний місяць стажу роботи понад встановлений мінімальний стаж (для жінок - понад 15 років) на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року №1783;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України провести перерахунок пенсії та виплатити ОСОБА_1 із збільшенням на 1% заробітку за кожний повний місяць стажу роботи понад встановлений мінімальний стаж (для жінок - понад 15 років) з 01.04.1991 року по 15.06.1999 року з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, з урахуванням 3% річних від простроченої суми, та компенсацією втрати частини доходів з урахуванням раніше виплачених сум відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2020 року по справі № 640/17493/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як постраждалому внаслідок Чорнобильскої катастрофи 1 категорії, інваліду III групи, пенсію по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, з 16.06.1999 року по 15.01.2019 року з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3% річних від простроченої суми, та компенсацією втрати частини доходів з урахуванням раніше виплачених сум відповідно до постанови Дніпровського районного суду від 16 серпня 2011 року по справі № 2-а-647/11;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 , як постраждалому внаслідок Чорнобильскої катастрофи 1 категорії, інваліду І групи, пенсію по інвалідності у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, з 16.01.2019 року з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3% річних від простроченої суми, та компенсацією втрати частини доходів з урахуванням раніше виплачених сум;

- стягнути недоплачені суми пенсії на користь ОСОБА_2 протягом 3-х місяців після набрання чинності рішення суду;

- стягнути моральну шкоду у розмірі 3 000 000 грн на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 статті 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Так, суд зазначає, що з аналізу змісту позовних вимог, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 заявлено декілька самостійних позовних вимог, а саме щодо перерахунку пенсії враховуючи різні правові підстави та щодо нарахування і виплати їй інфляційних втрат, 3% річних та компенсацією втрати частини доходів.

Враховуючи зміст позовних вимог, суд вважає, що ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження кілька вимог не поєднаних між собою підставою виникнення та які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Як вбачається з позовної заяви позивач просить визнати протиправними дії щодо перерахунку пенсії з 01.07.2019 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України від 20.11.2003 року №1783.

Також, заявлено вимоги про перерахунок пенсії відповідно до рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 липня 2020 року по справі № 640/17493/19 та постанови Дніпровського районного суду від 16 серпня 2011 року по справі № 2-а-647/11.

Водночас, вимоги про нарахування і виплати ОСОБА_1 інфляційних втрат, 3% річних та компенсацією втрати частини доходів за певні періоди, обґрунтовані ст. 625 Цивільного кодексу України та Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» відповідно до зазначених рішень судів.

Відтак, суд вважає вимоги про перерахунок пенсії на підставі рішень судів та нарахування інфляційних втрат, 3% річних та компенсацією втрати частини доходів за певні періоди не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки заявлені вже після вирішення публічно-правового спору.

Таким чином, суд вважає, що позивачем у позовній заяві викладено вимоги, що належить розглядати в порядку різного судочинства, оскільки вимоги про інфляційних втрат, 3% річних та компенсації втрат частини доходу в цьому випадку підлягають розгляду за правими цивільного судочинства.

Разом з тим, суд зазначає, що заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою, а ні підставою виникнення, а ні поданими доказами, оскільки стосуються різних часових періодів нарахування і виплати пенсії, різних видів пенсійних виплат та доказів щодо їх підтвердження.

Окремо суд вважає за доцільне відмітити, що проаналізувавши обставини, викладені у позовній заяві, зміст позовних вимог та сторони, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини у цій справі виникли, зокрема, у зв`язку із невиконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.0.72020 року справі №640/17493/19 та постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 16.08.2011 року справі №2-а-647/11, які набрали законної сили.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що згідно з ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Більш того, Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення.

Верховний Суд також зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судові рішення виконуються безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.

Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження щодо повторного розгляду питань, щодо яких вже прийнято судове рішення.

Вказаний правовий висновок узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеного у постановах від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18), від 03.04.2019 року у справі № 820/4261/18 (адміністративне провадження № К/9901/1062/19).

Суд зазначає, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним (воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням), про що неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини в прийнятих ним рішеннях.

Додатково суд зауважує, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про перерахунок пенсії позивача відповідно до рішень судів, не підлягають судовому розгляду.

У відповідності п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо останнім порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог, що є підставою для повернення позовної заяви.

Зважаючи на викладене, виходячи з завдань та основних засад адміністративного судочинства, суд не вважає повернення позовної заяви ОСОБА_1 порушенням прав останньої на звернення до суду в аспекті вище викладених судових висновків.

Окремо суд звертає увагу позивача, що згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 21, 169, 171, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії - повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.І. Келеберда