Справа № 1170/2а-2075/11
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року

м. Київ

справа № 1170/2а-2075/11

адміністративне провадження № К/9901/38129/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом Приватного підприємства «Купава-Авто» до Олександрійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Олександрійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.12.2016, прийняту у складі судді Хилько Л.І., та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2017, прийняту у складі колегії суддів: Дадим Ю.М. (головуючий), Уханенка С.А., Божко Л.А.

І. Суть спору

1. Приватне підприємство (далі - ПП) «Купава-Авто» звернулося до суду з позовом до Олександрійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби (далі - Олександрійська ОДПІ), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення від 23.05.2011:

1.1. - №, яким було визначено зобов`язання з податку на прибуток, за основним платежем, у сумі 48 181.00 грн, за штрафними санкціями 12 045,25 грн;

1.2. - №, яким було визначено зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 38 545 грн, штрафних санкцій - 9 636,25 грн.

2. Обґрунтовуючи позовні вимоги ПП «Купава-Авто» зазначило, що підприємством правомірно, а саме на підставі відповідних первинних документів, було віднесено до валових витрат суму придбаного у ПП «Фартекс плюс» товару, а висновки податкового органу щодо нікчемність правочинів є безпідставними, оскільки останні не були визнані недійсними у судовому порядку. Крім того, позивач стверджує те, що підприємством згідно податкових накладних, які відповідають підпункту 7.2.1 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», правомірно віднесено суму ПДВ, сплачену ПП «Фартекс плюс» при купівлі будівельних матеріалів та сантехніки, до складу податкового кредиту звітного (податкового) періоду, а тому спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

3. Судами попередніх інстанцій установлено, що посадовими особами Олександрійської ОДПІ було проведено планову виїзну перевірку Приватного підприємства «Купава-Авто» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2008 по 31.12.2010, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2008 по 31.12.2010.

4. За результатами перевірки, податковий орган дійшов висновку про наявні порушення підприємством:

4.1. - частини п`ятої статті 203, частини першої статті 215, статті 216 ЦК України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними по правочинах, здійснених між ПП «Фартекс плюс`та ПП «Купава -Авто» при придбанні товарів;

4.2. - перевіркою не підтверджено об`єкт оподаткування з ПДВ та податку на прибуток при придбанні товарів, які підпадають під визначення ст.3 Закону України «Про податок на додану вартість» та статті 3 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»;

4.3. - пункт 3.1, статті 3, пункт 5.1, підпункт 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», в результаті чого занижено податок на прибуток на суму 48 181 грн, в тому числі за 4 квартал 2010 року на суму 48 181 грн, в наслідок завищення валових витрат за рахунок віднесення до валових витрат, витрат по придбанню будівельних матеріалів від підприємства, яке має ознаки фіктивності, а саме ПП «Фартекс плюс»;

4.4. - підпункти 7.4.1, 7.4.4., 7.4.5, пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 38 545 грн, в тому числі в листопаді 2010 року на суму 14 604 грн, за в грудні 2010 року на суму 23 941 грн, за рахунок включення до складу податкового кредиту ПДВ по операціях з придбання ТМЦ по податкових накладних, що виписані за відсутності поставок товарів по нікчемним правочинам.

5. На підставі вказаних висновків, 25.03.2011 податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення № яким було визначено зобов`язання з податку на прибуток, за основним платежем, у сумі 48 181.00 грн, за штрафними санкціями 12 045,25 грн та податкове повідомлення-рішення № від 25.03.2011, яким було визначено зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем у сумі 38 545 грн, штрафних санкцій - 9 636,25 грн.

6. Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 23.05.2011 №, № позивач звернувся до суду з цим позовом.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

7. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.09.2011, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2013 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

8. Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаних рішень, Позивач оскаржив їх в касаційному порядку.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.09.2016 касаційну скаргу ПП «Купава-Авто» було задоволено частково, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12.09.2011 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01.10.2013 було скасовано і направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

10. За результатом нового розгляду справи, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26.12.2016 радміністративний позов було задоволено.

11. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податковим органом було безпідставно збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств, а тому спірні податкові повідомлення-рішення № та № від 23.05.2011 є протиправними та підлягають скасуванню.

12. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 21.03.2017 підтримав позицію суду першої інстанції та за результатом апеляційного перегляду залишив рішення суду першої інстанції без змін.

IV. Касаційне оскарження

13. У касаційні скарзі Олександрійська ОДПІ, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також невірної правової оцінки обставин у справі, просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

14. У запереченнях на касаційну скаргу ПП «Купава-Авто» вказує, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій винесені законно та обґрунтовано, на підставі всебічного та повного дослідження матеріалів та обставин справи, доводи ж касаційної скарги висновків цих судів не спростовують.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

15. Відповідно до підпункту 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону №168/97-ВР (діючого на момент виникнення спірних правовідносин) датою виникнення податкових зобов`язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

16.1. - або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

16.2. - або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

17. Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону №168/97-ВР, податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

18. У відповідності до приписів підпункту 7.2.4 пункту 7.2 статті 7 Закону №168/97-ВР, право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

19. Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону №168/97-ВР, податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

19.1. - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

19.2. - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

20. Приписами підпункту 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону №168/97-ВР встановлено, що не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

21. Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України від 16.07.1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

22. Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

23. Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

VI. Оцінка Верховного Суду

24. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

25. Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо правомірності винесення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від від 23.05.2011 №, №, які ґрунтуються на висновках останнього, що господарські відносини були вчинені не з метою настання наслідків обумовлених договором, а надані позивачем до перевірки документи не є первинними в розумінні Закону, та не можуть слугувати підтвердженням реальності здійснення господарських операцій.

26. Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

27. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

28. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

29. Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

30. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

31. Як свідчать встановлені судами обставини справи, з метою здійснення господарської діяльності між позивачем та ТОВ «Фартекс Плюс» в усній формі було укладено договори на придбання товару (робіт, послуг).

32. На підставі здійснення вказаних господарських операцій, позивачем був сформований податковий кредит у загальному розмірі 38545.12 грн та валові витрати.

33. На підтвердження здійснення господарської діяльності з ПП "Фартекс Плюс", позивачем було надано до суду копії податкових накладних №171 від 25.11.2010 на суму 16 825,39 грн, в т.ч. ПДВ - 2 804,23 грн; №172 від 25.11.2010 на суму 23 642,90 грн, в т.ч. ПДВ - 3 940,48 грн; №173 від 25.11.2010 на суму 28 367,21 грн, в т.ч. ПДВ - 4 727,87 грн; №197 від 30.11.2010 на суму 18 790,08 грн, в т.ч. ПДВ - 3 131,68 грн; №56 від 03.12.2010 на суму 9 414,94 грн, в т.ч. ПДВ 1 569,16 грн; №57 від 03.12.2010 на суму 35 110,38 грн, в т.ч. ПДВ 5 851,73 грн; №187 від 24.12.2010 на суму 99 119,84 грн, в т.ч. ПДВ - 16 519,97 грн; копії видаткових накладних № 378 від 25.11.2010, №РН 376 від 25.11.2010, №РН 377 від 25.11.2010, №РН 197 від 30.11.2010, №РН 56 від 03.12.2010, №РН 57 від 03.12.2010, №РН 187 від 24.12.2010.

34. Розрахунки здійснювались у безготівковій формі, що підтверджується копіями платіжних доручень №70 від 27.12.2010 на суму 99 119,84 грн, №65 від 03.12.2010, №63 від 30.11.2010 на суму 18 790,08 грн та №59 від 25.11.2010 на суму 68 835,50 грн.

35. Судами установлено, що надані позивачем для підтвердження реальності здійснення господарської операції, первинні документи відображають зміст та обсяг укладеного договору, що вказує на безпідставність висновків податкового органу про неправомірне відображення позивачем сум податку на додану вартість та податку на прибуток у податковій звітності за вказаними господарськими операціями. Здійснення господарських операцій з ПП «Фартекс Плюс» мало наслідком зміну в структурі активів та зобов`язань позивача, що свідчить про належність оформлення податкового кредиту та валових витрат.

36. Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що наявність або відсутність окремих документів або ж помилки у їх оформленні не є підставою для переконання про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

37. Крім того, Суд зазначає, що транспортні документи на перевезення товарно-матеріальних цінностей не є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами купівлі-продажу чи поставки, вони є обов`язковими при оподаткуванні операцій за договорами саме перевезення, а тому, наявність недоліків у оформленні товарно-транспортних накладних чи відчутність таких документів не може бути самостійним доказом безтоварності господарських операцій проведених з контрагентами, натомість, факт передання товару позивачу та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується належно оформленими видатковими накладними, які наявні в матеріалах справи.

38. Товарно-транспортні накладні не є винятковими первинними бухгалтерськими документами, які підтверджують факт реальності здійснення господарської операції за договором, та за відсутності яких платник позбавляється права на формування податкового кредиту, а також віднесення до складу доходів і витрат сум за договорами у разі наявності інших первинних бухгалтерських документів оформлених у відповідності до положень діючого законодавства, а саме: договорів, видаткових накладних податкових накладних регістрів бухгалтерських документів, платіжних доручень, відомостей про рух активів, товару та інших документів.

39. Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності (наприклад, постанови Верховного Суду від 22.11.2019 у справі №804/15820/15 (85836075), від 22.11.2019 у справі №817/2887/14 (85836029)).

40. На підставі наведеного, Верховний Суд підтримує висновки судів попередніх інстанцій про те, що надані первинні документи засвідчують факт здійснення господарських операцій і містять всі необхідні реквізити.

41. Натомість, контролюючим органом не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили про безпідставність формування позивачем сум податку на додану вартість.

42. Виходячи із системного аналізу вказаних норм права та встановлених судами попередніх інстанцій обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що контролюючий орган приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення діяв усупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства.

43. Колегія суддів також зазначає, що переоцінка встановлених судами обставин справи, а також додаткова перевірка доказів, не входить в межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини другої статті 341 КАС України.

44. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

45. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення.

46. Ураховуючи приписи пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-ІХ, а також те, що касаційні скарги на судові рішення в цій справі були подані до набрання чинності цим Законом і рогляд їх не закінчено до набрання чинності цим Законом, Верховний Суд розглядає їх у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Отже, застосуванню підлягають положення КАС України (у редакції, чинній до 08.02.2020).

47. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

VII. Судові витрати

48. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Олександрійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області залишити без задоволення.

2. Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року справі № 1170/2а-2075/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не може бути оскаржена.

Головуючий О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко