Справа № 148/1877/20
Суддя: Саламаха О. В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/1877/20
Провадження №2-а/148/2/21
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 квітня 2021 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником Кравець Вітою Анатоліївною, до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення, за участі: представника позивача - Кравець В.А., представника відповідача - Бойчука І.О., -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та закриття справи про адміністративне правопорушення. Позов мотивований тим, що 26.10.2020 старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Маланським Сергієм Миколайовичем відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 153 КУпАП за те, що він у жовтні 2020 року знищив зелені насадження різних порід та діаметрів, за межами населеного пункту с. Михайлівка Тульчинського району Вінницької області на території колишньої тракторної бригади біля будівлі колишньої майстерні, яка йому належить. Зазначені насадження в кількості 11 штук, які були видалені, не відносяться до лісового фонду за межами населеного пункту в межах Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області. Цього ж дня старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Маланським Сергієм Миколайовичем винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. за порушення ст. 153 КУпАП. У постанові зазначено, що позивач здійснив незаконну рубку дерев у кількості 11 шт. різних порід та діаметрів на території Михайлівської сільської ради Тульчинського району на землях загального користування за межами с. Михайлівка (біля будівлі колишньої майстерні, яка належить ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 07.10.2020). Дозвільні документи відсутні.

Позивач вважає дану постанову протиправною, оскільки він правопорушення не вчиняв. Інспектором не було з`ясовано всіх обставин справи. Всупереч ст. 283, 284 КУпАП порушено процедуру розгляду адміністративної справи, не наведено доказів, на яких грунтується висновок про вчинення адмінправопорушення.

Представник позивача зазначає, що позивач 07.10.2020 відповідно до договору купівлі-продажу придбав виробничий будинок, майстерню тракторної бригади за адресою: АДРЕСА_1 . Предмет договору розташований на земельній ділянці загальною площею 2,4417 га, кадастровий номер :01:001:0317. Таким чином, позивач набув право користування земельною ділянкою разом із правом власності на розташоване на ній приміщення.

Відповідно до п. 10 "Порядку видалення дерев, кущів, газонів, квітників у населених пунктах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045, видалення зелених насаджень на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності та на присадибній ділянці здійснюється за рішенням власника (користувача) земельної ділянки без сплати їх відновної вартості.

Таким чином, спеціальний дозвол на вирубку зелених насаджень, які перебувають на прилеглій до будівлі земельній ділянці, позивачу не потрібний.

Разом з тим, придбавши майно, жодних дій щодо вирубу насаджень позивач не вчиняв. Він працює у м. Києві і після оформлення правочину повернувся до міста. Йому не відомо, де, ким та коли (чи до того як він придбав майно, чи після того) були вирублені зелені насадження. Йому також не відомо у якому стані знаходились дані дерева до їх вирубки, чи були вони у живорослому стані та чи не загрожували, життю, здоров`ю та майну громадян. Також припускає, що дерева міг вирубати продавець перед тим як продати об`єкт, з метою розчищення земельної ділянки для наданню території товарного вигляду.

Таким чином, оскільки відсутні будь-які об`єктивні і беззаперечні докази наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП, то факт вчинення даного правопорушення є недоведеним.

Окрім того, інспектором порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки протокол складено та винесено постанову однією особою, чим порушено принцип безсторонності, передбачений ст. 2 КАС України. Також, оскаржувана постанова не містить дати та часу вчинення адміністративного правопорушення, не містить посилання на докази. Окрім того, позивачу не була надана можливість скористатись правовою допомогою, не роз`яснено його права та обов`язки.

Зазначені обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Просить скасувати постанову старшого державного інспектора Маланського Сергія Миколайовича № 06/263 від 26.10.2020 про накладення на нього адміністративного стягнення за ст. 153 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн. та закрити провадження у справі.

Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву (а.с. 32-34), відповідно до якого позов не визнає. У відзиві зазначає, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 153 КУпАП. Після виявлення правопорушення, інспектором складено протокол, у якому порушником власноручно написано пояснення щодо обставин справи і йому вручено другий екземпляр протоколу. На основі даного протоколу, інспектором винесено постанову. Позивач у протоколі зазначив, що бажає скористатись правовою допомогою, однак не заперечує щодо розгляду справи 26.10.2020, мотивуючи свою позицію тим, що не бажає ще раз приїзджати в інспекцію на розгляд справи. Також позивач, знаючи, що його викликають для вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності, міг на розгляд справи взяти з собою захисника, або подати клопотання про перенесення розгляду справи.

Не відповідає дійсним обставинам справи і твердження позивача щодо виникнення права власності на земельну ділянку (ст. 377 ЦК України, абзад другий п. 2.10 постанови Пленуму ВСУ від 17.05.2011 № 6). Відповідач наводить ряд законодавчих актів (ст. 125, 126, Земельного Кодексу України), та зазначає, що у період до 02.05.2009 документом, який підтверджував право власності був державний акт трьох видів: на право приватної власності на землю, на право власності на землю та на право власності на земельну ділянку.

Також позивач посилається на нормативні акти, які дають повноваження інспекції та інспектору складати протокол та виносити постанову, а саме ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" та ч. 2 ст. 242 КУпАП.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Зазначила, що у протоколі та постанові не вказано час та дату вчинення адміністративного правопорушення. Підставою для складення протоколу та винесення постанови стало лише те, що позивач є власником будівлі, біля якої були вирубані дерева. Однак, власником він став лише 07.10.2020, в той час як у протоколі та постанові не зазначено точної дати вчинення правопорушення, тобто чи це було до 07.10.2020 чи після.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. Зазначив що відсутність у протоколі та постанові чіткої дати не є суттєвим порушенням. Щодо того, чим, окрім протоколу, підтверджується вчинення позивачем адміністративного правопорушення, пояснити не зміг.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення № 011845 від 26.10.2020, складеного старшим державним інспектором ОНПС у Вінницькій області відділу державного екологічного нагляду Маланським С.М. (а.с. 18, 36), ОСОБА_1 у жовтні 2020 року здійснив знищення зелених насаджень різних порід та діаметрів без відповідного дозволу, за межами населеного пункту с. Михайлівка Тульчинського району, на території колишньої тракторної бригади біля будівлі колишньої майстерні, яка належить ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 07.10.2020. Зазначені зелені насадження, які були видалені в кількості 11 шт., не віднесені до лісового фонду за межами населеного пункту в межах Михайлівської сільської ради (ОТГ) Тульчинського району Вінницької області. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ст. 153 КУпАП.

Згідно копії пояснень сільського голови ОСОБА_2 , наданих відповідачем з відзивом на позовну заяву (а.с. 40), останній пояснив, що сільською радою будь-які дозвільні документи не видавались, оскільки це не входить до повноважень сільської ради. Будівлі колишньої тракторної майстерні перебувають у власності ОСОБА_1 , тому останній міг бути причепний до видалення зазначених дерев. Документи на користування земельною ділянкою, де знаходяться будівлі по АДРЕСА_1 перебувають у стадії виготовлення. Хто здійснив видалення дерев йому не відомо.

Відповідно до копії постанови № 06/263 від 26.10.2020 старшого державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Маланського С.М. (а.с. 17) позивача ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 у жовтні 2020 року здійснив знищення зелених насаджень, а саме: незаконну рубку дерев у кількості 11 шт. різних порід та діаметрів дерев на території Михайлівської сільської ради на землях загального користування за межами села Михайлівка (біля будівлі колишньої майстерні тракторної бригади, яка належить ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 07.10.2020). Дозвільні документи на право видалення дерев відсутні.

Згідно копії договору купівлі-продажу, укладеного 07.10.2020 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , останній купив у ОСОБА_4 виробничий будинок, майстерню тракторної бригади, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Предмет даного договору розташовано на земельній ділянці загальною площею 2,4417 га, кадастровий номер :01:001:0317.

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 07.10.2020 (а.с. 41) за позивачем ОСОБА_1 07.10.2020 зареєстровано право власності на майстерню тракторної бригади , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 153 КУпАП передбачено відповідальність за знищення або пошкодження зелених насаджень, окремих дерев, чагарників, газонів, квітників та інших об`єктів озеленення в межах населених пунктів, невжиття заходів для їх охорони, а також самовільне перенесення в інші місця під час забудови окремих ділянок, зайнятих об`єктами озеленення; пошкодження дерев і чагарників за межами населених пунктів, що не віднесені до лісового фонду, або їх незаконну порубку у виді накладення штрафу на громадян від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб або фізичних осіб - підприємців - від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про рослинний світ" порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.

За ст. 10 Закону України "Про рослинний світ" спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки. Спеціальне використання природних рослинних ресурсів місцевого значення здійснюється за дозволом, що видається в порядку, який визначається Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування.

Відповідно до Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 10.04.2006 N 105, власники земельних ділянок - це юридичні та фізичні особи, які мають документ на право власності на земельну ділянку. Зелені насадження - деревна, чагарникова, квіткова та трав`яна рослинність природного і штучного походження на визначеній території населеного пункту. Зелені насадження загального користування - зелені насадження, які розташовані на території загальноміських і районних парків, спеціалізованих парків, парків культури та відпочинку; на територіях зоопарків та ботанічних садів, міських садів і садів житлових районів, міжквартальних або при групі житлових будинків; скверів, бульварів, насадження на схилах, набережних, лісопарків, лугопарків, гідропарків і інших, які мають вільний доступ для відпочинку.

Відповідно до п. 10 "Порядку видалення дерев, кущів, газонів, квітників у населених пунктах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045, видалення зелених насаджень на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності та на присадибній ділянці здійснюється за рішенням власника (користувача) земельної ділянки без сплати їх відновної вартості.

За ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

За статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

В свою чергу, відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються, серед іншого, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно положень ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, встановлено, що за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

Дослідивши обставини справи, беручи до уваги покази представників сторін, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП.

Так, відповідно до встановлених судом обставин, позивач 07.10.2020 набув у власність виробничий будинок, майстерню тракторної бригади, що розташована за адресою: вул. Незалежності, 38а, с. Михайлівка, Тульчинський район, Вінницька область.

Разом з тим, ні у протоколі про адміністративне правопорушення (всупереч ч. 1 ст. 256 КУпАП), ні у постанові про накладення адміністративного стягнення, не зазначені чітко дата та час вчиненення адміністративного правопорушення, в зв`язку з чим суд не може встановити коли саме вчинено адміністративне правопорушенння, до набуття позивачам у власність нерухомості, чи після.

В свою чергу, наявність у власності нерухомого майна, а також наявність права власності чи користування, чи іншого права на земельну ділянку, не є доказом того, що саме їх власник здійснив вирубку дерев.

Надані відповідачем письмові пояснення сільського голови ОСОБА_2 (а.с. 40) суд не вважає доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки у даних поясненнях сільський голова зазначив, що йому не відомо хто здійснив видалення дерев.

Інших належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідачем не надано.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 153 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що постанова старшого державного інспектора Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Маланського С.М. № 06/263 від 26.10.2020 про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 153 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. 251, 280 КУпАП, ст. 72-77, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного інспектора Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Маланського Сергія Миколайовича № 06/263 від 26.10.2020 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 153 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 153 КУпАП.

Стягнути з Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, місцезнаходження якої за адресою: вул. 600-річчя, 19, м. Вінниця, 21100, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст судового рішення складено 11.05.2021.

Суддя: