Справа № 400/5434/20
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 травня 2021 року

м. Київ

справа № 400/5434/20

адміністративне провадження № К/9901/15169/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі №400/5434/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України та Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 до 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 10 червня 2016 року;

- зобов`язати Головне управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України та Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 до 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 10 червня 2016 року, додатково врахувавши до складу грошового забезпечення з якого розраховано розмір такої компенсації, грошову винагороду у розмірі 60 % місячного грошового забезпечення, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», та виплатити ОСОБА_1 різницю між раніше виплаченою сумою грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 до 2016 рік, та сумою такої компенсації, нарахованої на виконання рішення суду;

- стягнути з Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України та Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі: 100000,00 грн (сто тисяч гривень), завдану внаслідок порушення прав, сильних душевних страждань, суттєвого погіршення стану здоров`я, постійного лікування протягом 5 років, отримання внаслідок цього інвалідності III групи, приниженні честі та гідності з боку відповідачів.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року у відкритті провадження за вказаним позовом відмовлено з тих підстав, що Миколаївським окружним адміністративним судом вже розглянуто спір між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, за наслідком розгляду якої прийнято рішення від 20 березня 2020 року у справі №400/873/20, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року змінено: виключено з мотивувальної частини посилання на рішення у справі №400/873/20 та доповнено її посиланнями на рішення у справі №400/872/20.

В іншій частині ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року залишено без змін.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що оскільки по суті позовні вимоги у справі, що розглядається, стосуються неналежного виконання відповідачами судового рішення, ухваленого у справі №400/872/20, заявлені вимоги не можуть розглядатись в окремому судовому порядку, а повинні бути заявлені у порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення, як це передбачено статтею 383 КАС України.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 23 квітня 2021 року.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі №400/5434/20, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вказує, що 3 листопада 2020 року Фінансове управління ГШ ЗСУ провело йому розрахунок грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2016 рік, однак до складу вказаного грошового забезпечення не було включено щомісячної додаткової винагороди у розмірі 60% грошового забезпечення, що й стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Також скаржник просить поновити строк касаційного оскарження.

Згідно статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду прийнята 11 березня 2021 року. Однак, скаржник направив касаційну скаргу до Верховного Суду 23 квітня 2021 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Як на підставу для поновлення цього процесуального строку вказує, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції було ним отримано 23 березня 2021 року, в підтвердження чого надає копію конверту суду апеляційної інстанції.

Проаналізувавши вказані скаржником підстави пропуску строку звернення із касаційною скаргою до Суду, Верховний Суд дійшов висновку про їх поважність, а відтак, строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Ознайомившись з доводами касаційної скарги, Верховний Суд вважає за потрібне відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо, зокрема, суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Так, як було встановлено судами попередніх інстанцій, звертаючись до Миколаївського окружного адміністративного суду у справі №400/5434/20 позивачем були заявлені аналогічні позовні вимоги, які були ним заявлені у справі №400/872/20 і щодо яких судове рішення вже набрало законної сили.

Суди встановили, що позовні вимоги у справі №400/872/20 стосувались зобов`язання ГУ ВСП ЗСУ та Фінансового управління ГШ ЗСУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2016 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 10 червня 2016 року.

Тобто, спір у справі №400/5434/20 та справі №400/872/20 виник між тими самими сторонами, з того самого предмету і з тих самих підстав, що згідно пункту 2 частини першої статті 170 КАС України є підставою для відмови у відкритті провадження.

Так, пунктом 2 частини першої статті 170 КАС України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, зокрема, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Водночас, судом апеляційної інстанції правомірно були відхилені посилання апелянта на заявлену позовну вимогу про стягнення моральної шкоди у справі №400/5434/20, яка не була ним заявлена під час звернення до суду у справі №400/872/20, з огляду на те, що така вимога має похідний характер та її наявність не змінює змісту основних позовних вимог.

Відтак, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій діяли відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

За таких обставин, подана позивачем касаційна скарга на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі №400/5434/20 є необґрунтованою, а правильне застосовування судами попередніх інстанцій норми права (пунктом 2 частини першої статті 170 КАС України) у справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини першої та частини другої статті 333 КАС України, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у цій справі.

Керуючись статтями 123, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Визнати поважними підстави пропуску строку ОСОБА_1 на касаційне оскарження ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі №400/5434/20 і поновити його.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року у справі №400/5434/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду