Справа № 160/4295/20
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 160/4295/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

секретарі судового засідання Рубана А.В.,

за участі представників позивача Добриніної О.О., Шаверіна Д.С.,

представника відповідача Полішко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року в адміністративній справі №160/4295/20 (головуючий суддя першої інстанції Рищенко А.Ю., рішення у повному обсязі складено 25.11.2020 року) за позовом Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 14.04.2020 року (згідно штампу на поштовому конверті) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо ненаправлення до ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області подання про повернення надміру сплачених АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» коштів на відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва у загальній сумі 374580,00 грн.;

- зобов`язати відповідача підготувати та направити до ГУ Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області подання про повернення надміру сплачених позивачем коштів на відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва у загальній сумі 374580,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» та Нікопольською РДА було укладено вісім договорів оренди землі від 10.05.2018 року, у зв`язку з чим Нікопольською РДА були надані позивачу земельні ділянки з земель сільськогосподарського призначення зі зміною цільового призначення в категорію земель промисловості для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств, пов`язаних з користуванням надрами (розширення Шевченківського кар`єру для видобутку корисних копалин). У зв`язку з вилученням земельних ділянок з категорії сільськогосподарських земель для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським виробництвом, відповідно до вимог чинного законодавства та розпоряджень Нікопольської РДА, позивачем були сплачені втрати сільськогосподарського виробництва в сумі 374580,00 грн. до бюджетів всіх рівнів. Протягом часу дії договорів оренди у АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» відпала необхідність у використанні орендованих земельних ділянок - ділянки не були задіяні у виробничому процесі і землі залишилися не порушеними. 19.12.2018 року між позивачем та Нікопольською РДА укладені угоди про розірвання договорів оренди землі від 10.05.2018 року. Оскільки позивачем було повернуто Нікопольській РДА земельні ділянки без використання та без порушення, виникла необхідність повернути надмірно сплачені кошти на відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва у загальній сумі 374580,00 грн..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених в позові.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи та ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи; не доведено обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; неправильно застосовано норми матеріального права; висновки суду, викладенні в рішенні, не відповідають обставинам справи. Так, позивач зазначає, що судом не враховано ту обставину, що договори оренди земельних ділянок від 10.05.2018 року не були зареєстровані у Державному реєстрі речових прав, а відповідно до статті 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди вважається переданим орендареві з моменту державної реєстрації права оренди Далі, апелянт зазначає, що судом невірно зроблений висновок, що позивачем вчинялись дії з відпрацювання орендованих земельних ділянок. Натомість, позивач заявляв та відповідач не спростовував обставини, що протягом часу дії договорів оренди АТ «Поковський ГЗК» не використовував надані в оренду земельні ділянки у виробничому процесі, і землі залишились не порушеними. Оскільки позивачем було повернуто Нікопольській райдержадміністрації земельні ділянки без використання та без порушення, вважає, що позивач надмірно сплатив суму 374580,00 грн. на реєстраційні рахунки відповідних бюджетів відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва, які належать поверненню йому у відповідності до п.п.5, 8, 9 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих коштів.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, посилаючись на те, що розмір втрат сільськогосподарського виробництва позивачем було нараховано вірно. Позивач вчасно сплатив нараховані суми втрат сільськогосподарського виробництва на виконання розпоряджень Нікопольської РДА у передбачений строк. Разом з тим, надмірно сплачених коштів втрат сільськогосподарського виробництва позивачем понесено не було, оскільки сплата втрат сільськогосподарського виробництва була здійснена у відповідності до розрахунку розробника документації із землеустрою. Таким чином підстави для задоволення позову відсутні.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники позивача вимоги апеляційної скарги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Акціонерне товариство «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» на території Нікопольського району Дніпропетровської області здійснює видобування корисних копалин загальнодержавного значення - марганцевої руди на підставі Спеціального дозволу на користування надрами №597 від 06.08.1996 року, наданого Державною службою геології та надр України із терміном дії до 06.08.2036 року.

У відповідності до Закону України «Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності» від 17.11.2009 року №1559-VІ АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» відводить земельні ділянки на території Нікопольського району Дніпропетровської області з метою розширення кар`єрів з видобування корисних копалин за рахунок відведення додаткових земельних ділянок в межах затвердженого гірничого відводу підприємства.

Розпорядженнями Нікопольської районної державної адміністрації від 27.03.2018 року №Р-114/0/321-18; від 29.03.2018 року №Р-146/0/321-18; від 30.03.2018 року №Р-150/0/321-18; від 30.03.2018 року №Р-164/0/321-18; від 17.04.2018 року №Р-195/0/321-18; від 17.04.2018 року №Р-198/0/321-18; від 26.04.2018 року №Р-209/0/321-18 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами АТ «Покровський ГЗК» на території Покровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області; передано в оренду земельні ділянки зі зміною цільового призначення на строк дії Спеціального дозволу на користування надрами №597 від 06.08.1996 року (до 06.08.2036 року) та визначено набувачу земельної ділянки - АТ «Покровський ГЗК»:

у двомісячний термін з моменту реєстрації Розпоряджень відшкодувати втрати сільськогосподарського виробництва, спричинені вилученням сільськогосподарських угідь; використовувати земельні ділянки за її цільовим призначенням; приступити до використання земельних ділянок після встановлення їх меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації права оренди у Державному реєстрі речових прав.

10.05.2018 року між АТ «Покровський ГЗК» та Нікопольською районною державною адміністрацією на виконання зазначених вище розпоряджень укладені Договори оренди землі на земельні ділянки :

-площею 0,1900 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:010:0128,

-площею 0,2000 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:010:0129,

-площею 0,2000 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:010:0131,

-площею 1,1600 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:010:0268,

-площею 1,1600 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:010:0269,

-площею 1,1600 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:010:0272,

-площею 1,1700 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:010:0282,

-площею 2,3300 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:010:0284.

Таким чином, між АТ «Покровський ГЗК» та Нікопольською районною державною адміністрацією було укладено вісім Договорів оренди землі від 10.05.2018 року.

Укладені Договори оренди землі від 10.05.2018 року не були зареєстровані у Державному реєстрі речових прав та інформація по ним не внесена в базу Міністерства юстиції України.

Вказані земельні ділянки Нікопольською районною державною адміністрацією надані АТ «Покровський ГЗК» із земель сільськогосподарського призначення зі зміною цільового призначення в категорію земель промисловості - для розміщення та експлуатації основних, підсобних, і допоміжних будівель і споруд підприємств, пов`язаних з користуванням надрами (розширення Шевченківського кар`єру для видобутку корисних копалин).

У зв`язку з вилученням земельних ділянок з категорії сільськогосподарських земель для потреб, не пов`язаних із сільськогосподарським виробництвом, відповідно вимог чинного законодавства та на виконання Розпоряджень Нікопольської районної державної адміністрації АТ «Покровський ГЗК» сплачені втрати сільськогосподарського виробництва в сумі 374580,00 грн. до бюджетів всіх рівнів, а саме:

- 9900,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5640 від 30.03.2018 року;

- 9900,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7391 від 24.05.2018 року;

- 9400,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7402 від 24.05.2018 року;

- 57400,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7445 від 24.05.2018 року;

- 57890,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7462 від 24.05.2018 року;

- 57400,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7496 від 24.05.2018 року;

- 57400,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7497 від 24.05.2018 року;

- 115290,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №7503 від 24.05.2018 року.

Всього на загальну суму 374580,00 грн..

Таким чином, позивачем протягом двох місяців з моменту реєстрації Розпоряджень Нікопольської районної державної адміністрації було відшкодовано нараховані втрати виробництва в сумі 374580,00 грн. до бюджетів всіх рівнів.

Розмір втрат розрахований виконавцями робіт із землеустрою згідно із Законом України «Про землеустрій», перевірені ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області, та сплачені позивачем добровільно у визначеному розмірі.

Починаючи з лютого 2019 року позивач неодноразово звертався до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області з проханням підтвердити поданням до органів Держказначейства сплату надмірно сплачених коштів з відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва у розмірі 374580,00 грн. для подальшого повернення їх на рахунок АТ «Покровський ГЗК». Вказані звернення обгрунтовані тим, що 19.12.2018 року між АТ «Покровський ГЗК» та Нікопольською районною державною адміністрацією укладені Угоди про розірвання до Договорів оренди землі від 10.05.2018 року з причин відпрацювання кар`єрного поля Шевченківським кар`єром, у зв`язку із чим відпала необхідність оренди таких земельних ділянок та повернуто зазначені вище земельні ділянки Нікопольській районній державній адміністрації.

Листами відповідач відмовив АТ «Покровський ГЗК» у задоволенні такого прохання.

Вважаючи, що своїми діями відповідач порушив норми п.п.5, 8, 9 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих коштів до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів та право позивача на повернення коштів, АТ «Покровський ГЗК» оскаржило такі дії до суду.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на таке.

Відносини щодо повернення помилково та надміру сплачених платежів врегульовані Порядком повернення коштів, помилково та/або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787 (далі по тексту - Порядок №787).

Цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

Відповідно до п.5 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

У разі повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів подання подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання надається платником до органу Казначейства разом із його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Аналіз наведених норм свідчить, що для повернення коштів необхідно встановити факт їх помилкової або надмірної сплати.

Разом з тим, у даному випадку не може іти мова про помилково або надмірно сплачені кошти на відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва у загальній сумі 374580,00 грн., оскільки їх було сплачено позивачем на виконання розпоряджень Нікопольської РДА та у відповідності до розрахунку втрат сільськогосподарського виробництва, здійсненого розробником документації землеустрою.

Як зазначалось вище, розрахунок та розмір втрат сільськогосподарського виробництва позивачем не оспорювались та сплачені ним у порядку, спосіб та строки (30.03.2018 року та 24.05.2018 року), визначені відповідними розпорядженнями Нікопольській районній державній адміністрації.

Отже, саме надмірно або помилково сплачених коштів втрат сільськогосподарського виробництва позивачем здійснено не було, а здійснена лише сплата тієї суми, яка визначена розрахунком втрат сільськогосподарського виробництва, здійсненим розробником документації із землеустрою.

Посилання апелянта на ту обставину, що розпорядження Нікопольській районній державній адміністрації від 27.03.2018 року №Р-114/0/321-18; від 29.03.2018 року №Р-146/0/321-18; від 30.03.2018 року №Р-150/0/321-18; від 30.03.2018 року №Р-164/0/321-18; від 17.04.2018 року №Р-195/0/321-18; від 17.04.2018 року №Р-198/0/321-18; від 26.04.2018 року №Р-209/0/321-18 згідно розпорядження Нікопольській районній державній адміністрації від 22.08.2019 року №Р-123/0/321-19 визнані такими, що втратили чинність, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки оплата проведена на час дії таких розпоряджень.

Обгрунтовуючи позовні вимоги щодо повернення надміру зарахованих до бюджету платежів у вигляді втрат сільськогосподарського виробництва, позивач посилається на те, що 19.12.2018 року між АТ «Покровський ГЗК» та Нікопольською районною державною адміністрацією укладені Угоди про розірвання Договорів оренди землі від 10.05.2018 року, як зазначено в позові: з причин відпрацювання кар`єрного поля Шевченківським кар`єром відпала необхідність оренди вказаних земельних ділянок та повернуто зазначені вище земельні ділянки Нікопольській районній державній адміністрації та категорія земельних ділянок не змінювалась.

Вказані посилання колегія суддів до уваги не приймає, оскільки такі не стосуються предмету спору та не впливають на вирішення питання щодо надміру зарахованих до бюджету платежів у розумінні Порядку №787.

З огляду на вказані обставини в їх сукупності апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач, відмовляючи АТ «Покровський ГЗК» у направленні до Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області подання про повернення надміру сплачених коштів на відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва у загальній сумі 374580,00 грн. діяв правомірно, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних та обгрунтованих юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року в адміністративній справі №160/4295/20 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року в адміністративній справі №160/4295/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст постанови складено 30 квітня 2021 року.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак