Справа № 500/3697/20
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3697/20

27 квітня 2021 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Павловського Ю.Б.

представника позивача Давида О.М.

відповідача Семеха Б.Є.

представника відповідача Дуфанець Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління ДПС у Тернопільській області з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно довідки про наявність податкового боргу за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по платежу земельний податок з фізичних осіб в сумі - 70 163,08 грн. (основний платіж). Податковий борг відповідачем добровільно не сплачений, тому підлягає стягненню в судовому порядку.

20 листопада 2020 року Тернопільським окружним адміністративним судом зроблено запит щодо доступу до персональних даних фізичної особи ОСОБА_1 до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Тернопільській області.

30 листопада 2020 року через канцелярію суду надійшла відповідь із фактичним місцем проживання відповідача, а саме: с. Острів, Тернопільський район, Тернопільська область.

Ухвалою від 02.12.2020 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 23.12.2020 о 09:45 год. Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 21.12.2020. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Твердження позивача про виникнення податкового боргу є надуманим, оскільки земельна ділянка з часу її надання - 06 березня 2000 року, жодного разу не оподатковувалась, як ділянка фізичної особи.

Окрім того, в Україні не допускається подвійне оподаткування тому, що плата за земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства з кадастровим №61 001 0705 площею 48,53 га на території Миролюбівської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області проводиться в повному обсязі з часу її надання.

На підставі вищевикладеного відповідач просив у позові ГУ ДПС у Тернопільській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу по земельному податку, з фізичної особи у розмірі 70 163,08 грн. за земельну ділянку площею 48,53 га на території Миролюбівської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Ухвалою суду від 23.12.2020 відкладено розгляд справи на 20.01.2021 о 11:00 год., у зв`язку із неявкою представника позивача.

Ухвалою суду від 20.01.2021, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) долучено до матеріалів справи додаткові пояснення та оголошено перерву до 10.02.2021 о 12:00 год. для підготовки до надання нових пояснень по справі.

10 лютого 2021 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 10.03.2021 о 10:45 год.

Ухвалою суду знову відкладено розгляд справи через неявку представника позивача на 27.04.2021 о 11:00 год.

27 квітня 2021 року в ході розгляду справи судом було здійснено заміну сторони позивача з ГУ ДПС в Тернопільській області на належного позивача Відокремлений підрозділ ГУ ДПС в Тернопільській області.

Представник позивача в судовому засіданні просила позов задовольнити з мотивів викладених в позовній заяві.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили проти позовних вимог, просили в позові відмовити з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що фізична особа - платник податків ОСОБА_1 , (код за РНОКПП - НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ), перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як платник податків.

Згідно довідки про наявність податкового боргу за відповідачем рахується заборгованість перед бюджетами та державними цільовими фондами по платежу земельний податок з фізичних осіб в сумі - 70 163,08 грн. (основний платіж).

Заборгованість по земельному податку з фізичних осіб виникла у зв`язку із несплатою узгодженого податкового зобов`язання нарахованого відповідно до податкового повідомлення-рішення №1-1918 від 01.04.2020 року в сумі 70 163,08 грн. (основний платіж).

Відповідачу виставлялась податкова вимога №152836-54 від 13.09.2019 року, з часу виставлення яких податковий борг платника не переривався.

Податковий борг відповідачем добровільно не сплачений, тому позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення боргу в судовому порядку.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до п 288.1. ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно п .288.2. ст.288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

У відповідності до п.288.3. ст.288 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Відповідно до п.288.4. ст.288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 цього розділу (п.288.7 ст.288 Податкового кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (тут і далі у редакції, чинній на час надання відповідачеві земельної ділянки, укладення оспорюваного договору та реєстрації фермерського господарства) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 згаданого Закону).

Тобто, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Зі змісту положень статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Як видно з матеріалів справи, в відповідача немає у користуванні (в розумінні використання) земельної ділянки, за яку у податкового органу виникли підстави для нарахування земельного податку у розмірі 70 163,08 грн. ОСОБА_1 було надано земельну ділянку на праві постійного користування згідно державного акту ІІІ-ТР №014048 для ведення селянського (фермерського) господарства з кадастровим номером №61 001 0705 площею 48,53 га на території Миролюбівської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області.

Реалізуючи своє право громадянина на створення фермерського господарства, яке безпосередньо пов`язано з наданням (передачею) земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства позивачем було створено та зареєстровано фермерське господарство «Цезар», код за .

Виходячи з комплексного аналізу норм статтей 1,5,7,8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після надання (виділення в натурі) земельної ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд України (Постанова Великої Палати від 13 березня 2018 року у справі №348/992/16-ц, провадження №14-5цс18, від 20 червня 2018 року у справі №317/2520/15-ц, провадження № 14-157 цс 18).

Відтак, суд вважає надуманими є твердження позивача про виникнення податкового боргу, оскільки земельна ділянка з часу її надання - 06 березня 2000 року, жодного разу не оподатковувалась, як ділянка фізичної особи.

На підтвердження вище викладеного відповідач долучив до матеріалів справи податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2020 рік з квитанцією про його сплату, відомості про наявність земельних по категоріях, довідку про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, витяг з інформаційної системи ДПС щодо стану розрахунків платника (ФГ «Цезар» код за ), платіжні доручення за останніх три роки про сплату єдиного податку четвертої групи, як плати за землю за земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства з кадастровим №61 001 0705 площею 48,53 га на території Миролюбівської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, копію державного акту ІІІ-ТР №014048 на право постійного користування землею 06 березня 2000 року.

Суд вважає недоречним посилання позивача, що підставою для задоволення позову є норми ст.67 Конституції України, оскільки позивач не вказав, яку норму закону застосовано щодо визначення ОСОБА_1 , як платника за землю тільки в 2019 році, яка надана у постійне користування в 2000 році.

Окрім того, суд зазначає, що в Україні не допускається подвійне оподаткування тому, що плата за земельну ділянку для ведення селянського (фермерського) господарства з кадастровим №61 001 0705 площею 48,53 га на території Миролюбівської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області проводиться в повному обсязі з часу її надання.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення про стягнення 70 163 грн. 08 коп. податкового боргу по земельному податку з фізичних осіб - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 травня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003, код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

відповідач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.