Справа № 420/5393/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5393/21
УХВАЛА
11 травня 2021 року м. Одеса
Суддя Одеського окружного адміністративного суду Стефанов С.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплати разової грошової допомоги до 05 травня за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Одеського окружного адміністративного суду 06 квітня 2021 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області, в якому позивач просить:
- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області у донарахуванні та сплаті ОСОБА_1 суми 4450 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року та зобов`язати Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 кошти в сумі 4450 гривень (чотири тисячі чотириста п`ятдесят гривень) разової грошової допомоги до 5 травня 2016 року;
- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області щодо відмови в донарахуванні та сплаті ОСОБА_1 суми 5315 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2017 року та зобов`язати Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 кошти в сумі 5315 гривень (п`ять тисяч триста п`ятнадцять гривень) разової грошової допомоги до 5 травня 2017 року;
- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області щодо відмови в донарахуванні та сплаті ОСОБА_1 суми 5808 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2018 року та зобов`язати Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 кошти в сумі 5808 гривень (п`ять тисяч вісімсот вісім гривень) разової грошової допомоги до 5 травня 2018 року;
- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області щодо відмови в донарахуванні та сплаті ОСОБА_1 суми 5988 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2019 року та зобов`язати Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 кошти в сумі 5988 гривень (п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім гривень) разової грошової допомоги до 5 травня 2019 року;
- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області щодо відмови в донарахуванні та сплаті ОСОБА_1 суми 6800 гривень разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року та зобов`язати Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 кошти в сумі 6800 гривень (шість тисяч вісімсот гривень) разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2021 року вищевказаний адміністративний позов залишено без руху з підстав недотримання позивачем вимог ст.ст.160, 161 КАС України, а саме:
- зазначення невірного найменування відповідача по справі;
- у зв`язку з пропуском позивачем шестимісячного строку звернення з даним адміністративним позовом до суду;
Надано позивачу 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.
Розглянувши подану заяву, суд вважає, що недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі суду від 07 квітня 2021 року про залишення позову без руху позивачем не усунуто з наступних підстав.
Згідно ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Відповідно до статті 122 частин 1, 2, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановлювати відповідні процесуальні строки, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

При цьому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), заява №3236/03, п. 41, від 03.04.2008).

Поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24 квітня 2018 року у справі № 816/1630/17 і врахована судом.

Так, у позовній заяві позивач просить суд визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області у донарахуванні та сплаті ОСОБА_1 сум разової грошової допомоги до 5 травня за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки та зобов`язати Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області нарахувати та сплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до 5 травня за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки.

Статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено: щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Беручи до уваги, що виплата спірної грошової допомоги має відбуватись щорічно до 05 травня, про порушення своїх прав діями відповідача, що виразилась у невиплаті такої допомоги, або у виплаті допомоги у розмірі, що не відповідає законодавству, позивач повинен був дізнатися щодо одноразової грошової допомоги за 2016 рік - з 30 вересня 2016 року, не призначення щорічної разової допомоги в необхідному розмірі за 2017 рік - з 30 вересня 2017 року, не призначення щорічної разової допомоги в необхідному розмірі за 2018 рік - з 30 вересня 2018 року, не призначення щорічної разової допомоги в необхідному розмірі за 2019 рік - з 30 вересня 2019 року, не призначення щорічної разової допомоги в необхідному розмірі за 2020 рік - з 30 вересня 2020 року.

У відповідності до статті 171 частини 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3551-XII, особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Тобто у відповідності до вказаної норми право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня мають право визначені особи до 30 вересня, однак лише відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Тобто, позивач мав право звернутися з метою отримання разової грошової допомоги до 5 травня до 30 вересня відповідного року, а саме за 2016 рік до 30 вересня 2016 року, за 2017 рік до 30 вересня 2017 року, за 2018 рік до 30 вересня 2018 року, за 2019 рік до 30 вересня 2019 року, за 2020 рік до 30 вересня 2020 року.

Натомість до суду з даним позовом позивач звернувся лише 06 квітня 2021 року, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 122 частиною 2 КАС України.

Важливо, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №522/2738/17, у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 року у справі №646/6250/17, від 30.10.2018 року у справі №493/1867/17 року, від 22.01.2019 року у справі №201/9987/17 (2-а/201/304/2017).

Суд зауважує, що учасники справи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх не свідчать про намір добросовісної реалізації права на звернення до суду.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що законодавцем пов`язано початок перебігу строку звернення до адміністративного суду саме із днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не наявністю висновку суду щодо правильності чи неправильності обраного способу захисту.

Окрім того, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не потрібно розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Незнання про можливе порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не вказує на поважність причин пропуску строку звернення до суду.

У публічно-правових відносинах строки особливо актуальні для оцінки правомірності поведінки суб`єктів з погляду на її своєчасність.

Одержання на відповідне звернення у 2020 році відповіді від відповідача про порядок та розмір нарахувань не впливає на переривання установленого процесуального строку та не спростовує обізнаність позивача про розмір виплат та можливе порушення його прав.

У зв`язку із чим, позивачем не наведено причин, наявність яких йому перешкоджала оскаржити дії суб`єкта владних повноважень у визначений строк.

Відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

При цьому, підстави наведені позивачем у заяві про усунення недоліків адміністративного позову, в обґрунтування пропуску строку звернення до суду, визнаються судом неповажними з вищенаведених підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (з наступними змінами), відповідно до статті 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 та з урахуванням рішення Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 10.03.2020 року введено карантин та відповідні обмежувальні заходи з 12.03.2020 року.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 року №540-IX (далі - Закон № 540-IX), який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ VI "Прикінцеві положення" КАС України доповнено пунктом 3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 року №731-ІХ (далі - Закон №731-ІХ), який набрав чинності 17.07.2020 року, внесені зміни до пункту VI "Прикінцеві положення" КАС України та викладено його зміст в такій редакції: "3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №731-IX процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що законодавець передбачив закінчення продовжених у зв`язку із запровадженням карантину строків 06.08.2020 року. Водночас, підставою для продовження таких строків є відповідна заява особи із зазначенням причини їх пропуску, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивачем, в обґрунтування заяви не зазначено, які саме обмеження, пов`язані з запровадженням карантинних заходів спричинили неможливість своєчасного подання позовної заяви до суду, не надано до суду доказів, що через обмеження руху громадського транспорту у м. Одесі та Одеській області останній був позбавлений можливості дістатись до поштового відділення для відправлення поштового конверту з позовною заявою.

Також суд звертає увагу, що органи місцевої виконавчої влади, інші держоргани, поштові відділення, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, продовжували свою роботу з рекомендованим гнучким режим робочого часу, який, передбачає різні години початку і закінчення роботи для працівників, а також дозволено перевезення пасажирів тільки в межах сидячих місць.

Крім того, суд зазначає, позивач не був позбавлений можливості подати позовну заяву через систему "Електронний суд" перебуваючи вдома.

Також, суд зазначає, що позивачем не надано уточної позовної заяви з зазначенням вірного найменування відповідача по справі.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем не наведено об`єктивних і непереборних обставин, що перешкоджали йому вчасно реалізувати процесуальні права, такі обставини не підтверджуються і матеріалами справи, а пропуск строку звернення із позовом є значним, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає поверненню позивачу.

Керуючись ст.122, 169, 240, 243, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації Одеської області про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплати разової грошової допомоги до 05 травня за 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роки у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.О. Стефанов