Справа № 264/140/21
Суддя: Штифорук О. В.
Дата ухвалення: 2021-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2021 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Штифорук О. В. , при секретарі Сороки С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загіну Східного регіонального управління Державної прикордонної служби (в/ч 9951) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 073429 від 05 січня 2021 року,

В С Т А Н О В И В:

До Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 073429 від 05 січня 2021 року. На обґрунтування зазначено, що постановою № 073429 від 05 січня 2021 року начальника групи ІПК віпс (тип А) впс «Дергачі» позивача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. Згідно тексту постанови, 05 січня 2021 року о 07-40 годині під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через Державний кордон України «Гоптівка» було виявлено, що ОСОБА_1 приблизно о 16-00 годині 04 січня 2021 року перетнув Державний кордон України з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску Державного кордону України «Новоазовськ» в пішому порядку, здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушив вимоги статті 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганський областях», порушив порядок виїзду з тимчасово окупованої території України, чим вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 204-2 КУпАП. Позивач вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків фактичним обставинам справи, зокрема, відповідачем не було наведено жодних доказів на підтвердження провини позивач у вчиненні адміністративного правопорушення, не роз`яснено права та обов`язки, проігноровано право скористатись юридичною допомогою.

У судове засідання позивач не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача, на позовних вимогах наполягав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

У зв`язку із викладеним, суд розглядає справу відповідно до вимог ч.2 ст.175 КАС України, за наявними матеріалами справи.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення № 073429 від 05 січня 2021 року начальника віпс (тип А) віділу прикордонної служби «Дергачі» в пункті пропуску «Гоптівка» позивача ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. Згідно тексту постанови, 05 січня 2021 року о 07-40 годині під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через Державний кордон України «Гоптівка» було виявлено, що ОСОБА_1 приблизно о 16-00 годині 04 січня 2021 року перетнув в пішому порядку Державний кордон України з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску Державного кордону України «Новоазовськ», здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушив ст. 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганський областях», та порушив порядок виїзду з тимчасово окупованої території України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 171-2 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові не зазначено жодного доказу, на підставі якого прийнято рішення про вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

Наведене свідчить про відсутність будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено, що у діях ОСОБА_1 при перетині Державного кордону України був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Оскільки відповідачем не надано відзиву, то суд не має можливості перевірити таких важливих обставин, як роз`яснення правопорушнику прав (у тому числі і права скористатися правовою допомогою), місця перетину державного кордону, та інших обставин справи, які не визнаються позивачем та мають важливе значення для встановлення факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, та які, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивачки.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 208 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскаржувана постанова не містить об`єктивних та переконливих відомостей, що 04 січня 2021 року ОСОБА_1 здійснив перетин державного кордону України з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово недіючий пункт пропуску через державний кордон України, тому вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідач, всупереч приписам ст. 77 КАС України, не подав суду докази, які б спростовували доводи позовної заяви. За таких обставин, з урахуванням покладення тягаря доказування на відповідача, суд вважає позов обґрунтованим, оскільки відповідачем не доведено протилежного, зокрема, щодо дотримання процедури розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідачем не спростовано обставини, які ставлять під сумнів правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивачки, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що постанову про накладення адміністративного стягнення № 073429 від 05 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.204-2 КУпАП, слід скасувати.

Керуючись ст.ст.245,246,286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загіну Східного регіонального управління Державної прикордонної служби (в/ч 9951) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № 073429 від 05 січня 2021 року - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення стягнення № 073429 від 05 січня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.204-2 КУпАП та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Першого Апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м.Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Штифорук