Справа № 280/3183/20
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 280/3183/20
Суддя І інстанції - Калашник Ю.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Мельника В.В.,

за участю секретаря судового засідання Трошиної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Азов Трейд Бердянськ» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Азов Трейд Бердянськ» звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 06.02.2020 № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на безпідставність висновків податкового органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням Головне управління ДПС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Також контролюючим органом було подано клопотання про залишення позовних вимог без розгляду в зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду. При цьому посилається на той факт, що позивач оскаржив податкове повідомлення рішення в адміністративному порядку, а тому відповідно до п. 56.19 ст. 56 ПК України має право оскаржити в суді таке податкове повідомлення-рішення протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до п. 56.17 цієї статті. Зазначає, що позивач звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду 14.05.2020 року , рішення про результати розгляду скарги позивач отримав 10.04.2020 року, тому граничним строком звернення до суду згідно висновків викладених у постанові Верховного Суду № 500/2486/19 від 26 листопада 2020 року та встановленого п. 56.19 ст. 56 ПК України є місячний строк з дати отримання рішення після використання процедури адміністративного оскарження, тобто до 09.05.2020 року.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Азов Трейд Бердянськ» просить відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ТОВ «Азов Трейд Бердянськ» просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції, вказав про відсутність підстав для залишення позовної зави без розгляду, оскільки позов було подано в межах місячного строку звернення до суду передбаченого п. 56.19 ст. 56 ПК України, представник ГУ ДПС у Запорізькій області не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що контролюючим органом у період з 24.06.2019 по 05.08.2019 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Азов Трейд Бердянськ» з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, валютного - за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, за результатами якої складено акт від 12.08.2019 №493/08-01-14-14/39597159.

Відповідно до висновків Акту планової перевірки від 12.08.2019 №493/08-01-14-14/39597159 встановлено порушення позивачем:

п.44.1, 44.2, ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134. п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 86 975 990 грн., у тому числі по періодах: ІІ квартал 2016 року на суму 3 898 538 грн.; ІІІ квартал 2016 року на суму 19 671 373 грн.; IV квартал 2016 року на суму 64 951 грн.; II квартал 2017 року на суму 581 265 грн.; III квартал 2017 року на суму 26 305 169 грн.; IV квартал 2017 року на суму 9 197 648 грн.; II квартал 2018 року на суму 11 573 016 грн.; III квартал 2018 року на суму 8 154 701 грн.; IV квартал 2018 року на суму 7 086 272 грн.; І квартал 2019 року на суму 443 057 грн.;

п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201,4 ст.201, п.200.1, п.200.4 ст.200 Податкового Кодексу, в результаті чого:

занижено податок на додану вартість, в періоді що перевірявся, на загальну суму 6 358 460 грн., у т.ч. вересень 2019 року на суму 6 358 460 грн;

завищено податок на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню в періоді що перевірявся на загальну суму 15 254 055 грн., у т.ч.: за липень 2017 - 1 924 722 грн.; за серпень 2017 - 4 443 392 грн.; за вересень 2017 р. - 8 885 941 грн.;

завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді що перевірявся на загальну суму 279 182 грн., у т.ч. за вересень 2017 року рядка на суму 279 182 грн.;

значення рядка 21 «сума від`ємного значення що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду» станом на 31.03.2019 року складає 1 539 619 грн.

Не погодившись з висновками Акту планової перевірки, позивач подав на них письмові заперечення.

За результатами розгляду заперечень контролюючим органом прийнято накази:

№519 від 23.10.2019 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Азов Трейд Бердянськ» з 28.10.2019 тривалістю 5 робочих днів;

№563 від 28.10.2019 про внесення змін до наказу від 23.10.2019 №519, яким дату проведення перевірки « 28.10.2019» змінено на « 02.12.2019»;

№902 від 29.11.2019 про внесення змін до наказу від 28.10.2019 №563, яким дату проведення перевірки « 02.12.2019» змінено на «16.12.2019»;

№1063 від 13.12.2019 про внесення змін до наказу від 29.11.2019 №902, яким словосполучення «... провести документальну позапланову виїзну перевірку з 16.12.2019» замінити на словосполучення «...провести документальну позапланову виїзну перевірку з 20.01.2020».

У період з 20.01.2020 по 24.01.2020 контролюючим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань, що викладені у запереченнях від 07.10.2019 №120 на акт перевірки від 12.08.2019 №493/08-01-14-14/39597159 з питань дотримання податкового законодавства за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, валютного - за період з 01.01.2016 по 31.03.2019, за результатами якої складено Акт позапланової перевірки від 31.01.2020 №41/08-01-05-13/39597159.

Відповідно до висновків Акту позапланової перевірки від 31.01.2020 №41/08-01-05-13/39597159 встановлено порушення позивачем вимог п.44.1, п.44.2, ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134. п.135.1 ст.135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 293604 грн. у тому числі по періодах: за 2016 рік у сумі 64951 грн.; за 2017 рік у сумі 15100 грн.; за 2018 рік у сумі 117156 грн.; за 1-й квартал 2019 р. у сумі 96397 грн.

Зазначаючи про порушення позивачем п.44.1, п.44.2, ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134. п.135.1 ст.135 ПК України, контролюючим орган вказано таке «…Перевіркою встановлено, що по бухгалтерському рахунку 93 «Витрати на збут» відповідно до прийнятої на підприємстві ТОВ «Азов Трейд Бердянськ» облікової політики, відображались витрати на придбання послуг перевезення зернових культур (пшениці, ячменю, гороху) до місця їх зберігання на складі підприємства, отриманих від контрагентів - постачальників таких послуг, а саме: ТОВ «Бердянськ Шиппинг» та ПП ОСОБА_1 . В бухгалтерському обліку операцію придбання послуг перевезення товарів до складу (місця зберігання) відображено проводкою Дт 93 «Витрати на збут» Кт 6851 «Розрахунки з іншими кредиторами»

При цьому, контролюючий орган робить висновок про те, що оскільки підприємством ТОВ «Азов Трейд Бердянськ» дані показників бухгалтерського рахунку 93 увійшли до складу Інших операційних витрат по рядку 2270 Звіту про фінансові результати (Форма 2) повністю без будь-якого коригування, підприємством ТОВ «Азов Трейд Бердянськ"» завищено показник витрат на суму транспортно-заготівельних витрат, частка яких мала б бути залишена у складі первісної вартості запасів (придбаного товару)".

Тобто, якщо проаналізувати описову частину Акту позапланової перевірки та нормативне обґрунтування покладене в основу таких висновків, то фактично контролюючий орган обґрунтовує власну позицію тим, що витрати в розмірі 1 631 136 грн. мають відноситись до складу собівартості запасів, згідно з пунктом 9 П(С)БО 9 та у подальшому до вартості реалізованого товару.

На підставі висновків Акту №41/08-01-05-13/39597159 від 31.01.2020 з питань, що викладені у запереченнях від 07.10.2019 (вх.№5888/10 від 15.10.2019) на акт перевірки №493/08-01-14-14/39597159 від 12.08.2019, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення - рішення № від 06.02.2020, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 367005,00 грн., у т.ч. за податковим зобов`язанням - 293604,00 грн. та 73401,00 грн. за штрафними санкціями.

За результатами адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення було залишено без змін..

Підставою для прийняття спірного рішення стали висновки контролюючого органу про те, що ТОВ «Азов Трейд Бердянськ» до складу рядку 2270 Звіту про фінансові результати форми 2 «Інших операційних витрат», в порушення вимог чинного законодавства України, віднесено транспортно-заготівельні витрати, які у складі первинної вартості товарів мали б бути залишені на кінець звітних періодів, в результаті порушення завищено показник рядку 2270 Форми № 2 «Звіт про фінансові результати» за період з 01.01.2016 по 31.03.2019 на загальну суму всього 1 631 136 грн.

Позивач, в свою чергу, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги виходив з того, що ним правомірно та у відповідності до приписів чинного законодавства України при формуванні показників фінансової звітності за перевіряємий період, що відображені в журналах - ордерах відомостях по бухгалтерському рахунку 93 «Витрати на збут» включалися до складу рядка 2180 Звіту про фінансові результати (Форма 2) «Інші операційні витрати».

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того , що позивач у спірний період правомірно відніс до витрат на збут витрати понесені у зв`язку оплатою послуг на експедирування, транспортування та інспектування реалізованої сільськогосподарської продукції, а висновок контролюючого органу про те, що такі витрати повинні бути віднесені до вартості запасів є помилковими та такими, що суперечать стандартам бухгалтерського обліку та положенням податкового законодавства України

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно п.44.2 ст.44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно п.135.1 ст135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Так протягом перевіряємого періоду позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Бердянськ Шиппинг» щодо надання послуг експедирування, з ПП «Войніков і Ко» щодо надання послуг транспортування товару для завантаження на судна та з ТОВ «Інспекторат Україна» щодо надання послуг інспектування вантажу (продукції) при відвантаженні на відправку.

В 2016 році на бухгалтерському рахунку Дт 93 «Витрати на збут» Кт 6851, в тому числі рахуються витрати: ТОВ «Бердянськ Шиппинг» послуги експедирування - витрати на збут дорівнюють 8065190,27 грн.; ПП «Войніков і Ко» транспортування покупцеві в порт (БМТП та м.Маріуполь)- витрати на збут дорівнюють 403638,56 грн.; ТОВ «Інспекторат Україна» інспекція під час навантаження дорівнює 460880,78 грн.; послуга відвантаження товару зі складу (місця зберігання) витрати на збут в розмірі 759711,14 грн. яка є складовою послуги зберігання згідно договору складського зберігання з ТОВ «Бердянськ Шиппинг».

В 2017 році на бухгалтерському рахунку Дт 93 «Витрати на збут» Кт 6851, в тому числі рахуються витрати: ТОВ «Бердянськ Шиппинг» послуги експедирування - витрати на збут дорівнюють 6676793,37 грн.; ПП «Войніков і Ко» транспортування покупцеві (с.Губиніха (шрот), БМТП, Гагаріна 11 (кукурудза))- витрати на збут дорівнюють 169510,57 грн.; ТОВ «Інспекторат Україна» інспекція під час навантаження дорівнює 505623,21 грн.; послуга відвантаження товару зі складу (місця зберігання) витрати на збут в розмірі 753040,43 грн. яка є складовою послуги зберігання згідно договору складського зберігання з ТОВ «Бердянськ Шиппинг».

В 2018 році на бухгалтерському рахунку Дт 93 «Витрати на збут» Кт6851, в тому числі рахуються витрати: ТОВ «Бердянськ Шиппинг» послуги експедирування - витрати на збут дорівнюють 2899416,36 грн.; ПП «Войніков і Ко» транспортування покупцеві в порт (БМТП, с.Просторе (селітра))- витрати на збут дорівнюють 32103,88 грн.; ТОВ «Інспекторат Україна» інспекція під час навантаження дорівнює 272993,58 грн.; послуга відвантаження товару зі складу (місця зберігання) витрати на збут в розмірі 451108,02 грн. яка є складовою послуги зберігання згідно договору складського зберігання з ТОВ «Бердянськ Шиппинг».

В 2018 році в складі суми ТЗВ рахується сума складського зберігання з приймання товару в розмірі 902216,06 грн. яка за умовами договору складського зберігання відображається в періоді формування собівартості реалізованого товару «п. 5.5.3 дата закінчення обліку - дата відвантаження зі складу, що є підставою для виписки Акту виконаних робіт».

В І кварталі 2019 року на бухгалтерському рахунку Дт 93 «Витрати на збут» Кт6851, в тому числі рахуються витрати: ТОВ «Бердянськ Шиппинг» послуги експедирування - витрати на збут дорівнюють 43984,06 грн.; ПП «Войніков і Ко» транспортування покупцеві (с.Петрівське)- витрати на збут дорівнюють 19789,91 грн.; ТОВ «Інспекторат Україна» інспекція під час навантаження дорівнює 5346,05 грн.; послуга відвантаження товару зі складу (місця зберігання) витрати на збут в розмірі 31122,42 грн. яка є складовою послуги зберігання згідно договору складського зберігання з ТОВ «Бердянськ Шиппинг».

В І кварталі 2019 року в складі суми ТЗВ рахується сума складського зберігання з приймання товару в розмірі 31122,42 грн. яка за умовами договору складського зберігання відображається в періоді формування собівартості реалізованого товару «п.5.5.3 дата закінчення обліку - дата відвантаження зі складу, що є підставою для виписки Акту виконаних робіт».

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності визначені Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» (надалі - П(С)БО-16), затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 №318, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.01.00 за №27/4248.

Пунктами 10, 11 П(С)БО-16 передбачено, що собівартість реалізованих товарів визначається за Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 9 «Запаси».

Собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

Відповідно до пункту 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси» (надалі - П(С)БО-9), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.99 №246, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2.11.99 за №751/4044, первісною вартістю запасів, що придбані за плату, є собівартість запасів, яка, зокрема, включає транспортно-заготівельні витрати (затрати на заготівлю запасів, оплата тарифів (фрахту) за вантажно-розвантажувальні роботи і транспортування запасів усіма видами транспорту до місця їх використання, включаючи витрати зі страхування ризиків транспортування запасів).

При цьому, пунктом 4 П(С)БО-9 визначено, що запаси - активи, які: утримуються для подальшого продажу (розподілу, передачі) за умов звичайної господарської діяльності; перебувають у процесі виробництва з метою подальшого продажу продукту виробництва; утримуються для споживання під час виробництва продукції, виконання робіт та надання послуг, а також управління підприємством/установою.

У свою чергу, згідно з пунктом 17 П(С)БО-16 витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.

Відповідно до пункту 19 П(С)БО-16 витрати на збут включають витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: витрати на транспортування, перевалку і страхування готової продукції (товарів); витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів (філій, представництв) підприємства.

Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, що затверджена наказом Міністерства фінансів України від 30.11.99 №291 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 21.12.99 за №893/4186 (далі - Інструкція №291), визначено, що рахунок 90 «Собівартість реалізації» призначено для узагальнення інформації про собівартість реалізованої готової продукції, товарів, виконаних робіт, наданих послуг.

За дебетом рахунку 90 «Собівартість реалізації» відображається виробнича собівартість реалізованої готової продукції, робіт, послуг; фактична собівартість реалізованих товарів (без торгових націнок), страхові виплати відповідно до договорів страхування, за кредитом - списання в порядку закриття дебетових оборотів на рахунок 79 "Фінансові результати". За дебетом цього рахунку підприємства, які здійснюють діяльність з випуску та проведення лотерей на території України, відображають створення (формування) забезпечення призового фонду (резерву виплат) і резерву, що покриває суму джек-поту, не забезпечену сплатою участі у лотереї.

Адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати не включаються до складу виробничої собівартості готової та реалізованої продукції, а тому інформація про такі витрати узагальнюється на рахунках обліку витрат звітного періоду - 92 «Адміністративні витрати», 93 «Витрати на збут», 94 «Інші витрати операційної діяльності».

Так, на рахунку 93 «Витрати на збут» ведеться облік витрат, пов`язаних із збутом (реалізацією, продажем) продукції, товарів, робіт і послуг.

За дебетом рахунку відображається сума визнаних витрат на збут, за кредитом - списання на рахунок 79 "Фінансові результати".

До витрат на збут, зокрема, належать витрати пакувальних матеріалів, транспортування продукції, товарів за умовами договору, витрати на маркетинг та рекламу, витрати на оплату праці й комісійні продавцям, торговим агентам, працівникам відділу збуту, амортизація, ремонт та утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів, що використовуються для забезпечення збуту продукції, товарів, робіт і послуг.

Відповідно до п.5.7 розділу II Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 25 «Спрощена фінансова звітність», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 25.02.2000 №39 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 24.01.2011 №25) у статті «Інші операційні витрати» ( код рядка 2180) наводяться адміністративні витрати, витрати на збут, а також собівартість реалізованих оборотних активів (крім готової продукції, товарів і фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та груп вибуття; відрахування на створення резерву сумнівних боргів і сума списаних безнадійних боргів; втрати від знецінення виробничих запасів; втрати від операційних курсових різниць; визнані економічні санкції; відрахування для забезпечення відшкодування наступних операційних витрат; інші витрати, що пов`язані з операційною діяльністю підприємства. У цій статті також відображається належна до сплати за звітний період відповідно до законодавства сума податків і зборів.

Так позивач протягом перевіряємого періоду займався реалізацією сільськогосподарської продукції, яку реалізовував на експорт через Бердянський морський торгівельний порт.

При цьому, у ході ведення звичайної господарської діяльності підприємство використовувало послуги ТОВ «Бердянськ Шиппинг» щодо надання послуг експедирування, ПП «Войніков і Ко» щодо надання послуг транспортування товару для завантаження на судна, ТОВ «Інспекторат Україна» щодо надання послуг інспектування вантажу при завантаженні товару на відправлення.

При цьому, наведені витрати за перевіряємий період платник податків відобразив по рахунку 93 «Витрати на збут» (рядок 2180 Звіту про фінансовий результат «Інші операційні витрати»), що, на думку контролюючого органу, є помилковим, адже такі витрати підприємство мало віднести до собівартості запасів (висновок контролюючого органу наведено на сторінці 6 Акту перевірки від 31.01.2020 №41/08-01-05-13/39597159).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що витрати, понесені на транспортування активів, що придбаваються, та транспортні витрати, послуги експедирування, інспектування, тощо, понесені при реалізації продукції (товарів), мають абсолютно різний характер.

За таких обставин порядок відображення транспортних витрат в обліку замовника-покупця та в обліку замовника-продавця має відмінності в частині віднесення таких витрат на транспортування (експедирування, інспектування, тощо) на рахунки обліку витрат звітного періоду або на рахунки собівартості реалізації.

Виходячи з аналізу положень П(С)БО-9, П(С)БО-16 та Інструкції №291 суд прешої інстанції вірно зазначив, що виходячи з поняття «запаси», визначеного у пункті 4 П(С)БО-9, такими є активи (товари) до моменту їх відпуску у торгівельну мережу з метою реалізації. В силу приписів пункту 9 П(С)БО-9, витрати на транспортування відповідних активів є первісною вартістю запасів, що за своєю суттю означає віднесення до собівартості запасів транспортно-заготівельних витрат, пов`язаних виключно з набуттям активу, а не його кінцевою реалізацією.

Позивач у спірних відносинах сформував витрати у зв`язку з доставкою товарів (активів) з метою їх реалізації кінцевому споживачу. Отже, відповідні витрати пов`язані не з набуттям активів, а з їх вибуттям, оскільки стосувались збуту готової продукції.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач у спірний період правомірно відніс до витрат на збут витрати понесені у зв`язку оплатою послуг на експедирування, транспортування та інспектування реалізованої сільськогосподарської продукції, а висновок контролюючого органу про те, що такі витрати повинні бути віднесені до вартості запасів є помилковими та такими, що суперечать стандартам бухгалтерського обліку та положенням податкового законодавства України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанцій про те, що відповідачем не підтверджено правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення.

Щодо доводів контролюючого органу про залишення позовних вимог без розгляду, в зв`язку з пропуском місячного строку звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 56.19 ст. 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді таке податкове повідомлення-рішення протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до п. 56.17 цієї статті.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 06.02.2020 № в адміністративному порядку, рішення про результати розгляду скарги було отримано позивачем 10.04.2020 року, таким чином останнім днем звернення до суду для оскарження в судовому порядку вказаного податкового повідомлення-рішення є 09.05.2020 року, яке є святковим днем.

В той же час у разі, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після цього робочий день (п. 6 ст. 120 КАС України). Першим робочим днем після 09.05.2020 року є 12.05.2020 року. Позовну заяву до суду позивач направив поштовим відправленням 12.05.2020 року, в зв`язку чим останнім не було пропущено строк звернення до суду, як на тому акцентує увагу відповідач.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційної скарги порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 листопада 2020 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 23 квітня 2021 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник