Справа № 440/3237/21
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2021-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/3237/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2021 року (згідно даних на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Полтавській області (код ЄДР 13967927) №2600 від 29.12.2020 в частині відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- визнання протиправним та скасування рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, при ГУПФУ в Полтавській області №12 від 26.02.2021 в частині відмови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , в підтвердженні стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області (код ЄДР 13967927) зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , пільговий трудовий стаж за періоди роботи (навчання, служби у ЗС СРСР):

з 01.09.1981 по 14.07.1984;

з 23.07.1984 по 04.04.1985;

з 11.04.1985 по 10.05.1987;

з 22.03.1990 по 12.11.1992;

з 16.11.1992 по 29.10.1993;

з 09.11.1993 по 17.09.1994;

з 20.09.1994 по 04.03.1995;

з 05.03.1995 по 09.06.1995;

з 03.07.1995 по 01.02.2000;

з 10.02.2000 по 13.01.2001;

з 18.10.2001 по 31.10.2017;

з 01.11.2017 по 08.12.2020 (дату звернення) та призначити з 22.12.2020 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що станом на дату звернення за призначенням пенсії він досяг 55 років та мав спеціальний стаж роботи 35 років 5 місяців 25 днів на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, на підтвердження чого надав трудову книжку із усіма записами та необхідними даними, а також довідки з місць роботи та інші документи. Разом з тим, пенсійний орган безпідставно оскаржуваними рішеннями не підтвердив позивачу стаж роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, та відмовив останньому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/3237/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУПФУ в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

27.04.2021 до суду від ГУПФУ в Полтавській області надійшло клопотання про витребування додаткових доказів у справі, оцінивши доводи якого суд дійшов висновку про відсутність належних обґрунтувань для їх витребування, а відтак відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання.

29.04.2021 від ГУПФУ в Полтавській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останнє заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Посилається на те, що чинне законодавство передбачає тільки один механізм підтвердження пільгового стажу у разі відсутності підприємства та його правонаступників, а саме, підтвердження пільгового стажу Комісією. ОСОБА_1 звернувся до Комісії з заявою від 28.01.2021 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах. На підставі аналізу наданих позивачем документів Комісією було прийняте рішення від 26.02.2021 №12, яким відмовлено в підтверджені відповідних періодів роботи, передбачених пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю документів про ліквідацію підприємств без визначення правонаступника: зокрема, КПЗВ №2, ПАТ "Будтранссервіс", АДС "Кременчукзалізобетон", Кооперативу "Алмаз", МППФ "Універсал-буд", ПП "Тайга І К", ПП "Будтехремонт"; відсутністю відомостей про види зварювальних робіт; відсутністю даних про проведення атестації робочого місця в 1992-2001 роках; відсутністю даних про заробітну плату. Враховуючи викладене, за наявності підтвердженого стажу на пільгових умовах 08 місяців 12 днів в управління відсутні підстави для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах. Позовні вимоги про зобов`язання управління зарахувати позивачу пільговий страховий стаж є формою втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень та виходять за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог позивача про стягнення витрат з управління в сумі 12224,00 грн (судовий збір і правнича допомога), то управління вважає за необхідне заявити клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не дотримано вимоги частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. В позовній заяві зазначено про ознайомлення з матеріалами справи (сума 1000 грн), при цьому всі документи були надані самим позивачем, а тому незрозуміло з чим саме збирається ознайомлюватися ОСОБА_1 чи його представник. Сума 3000 грн за підготовку процесуального документу відповідь на відзив є завищеною, оскільки для підготовки даного процесуального документу представнику немає необхідності вивчати додаткові правові документи та обставини справи, а отже, вбачається, що часові витрати на виконання даної роботи будуть витрачені в меншій кількості (а.с. 88-90).

Відповідно до приписів статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) 22.12.2020 звернувся до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 47).

Рішенням відділу призначення пенсій (Автозаводський район) Управління пенсійного забезпечення ГУПФУ в Полтавській області від 29.12.2020 №2600 відмовлено гр. ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, підтвердженого в установленому законодавством порядку. В якості підстав для прийняття вказаного рішення пенсійний орган зазначив, що аналіз наданих документів гр. ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком на пільгових умовах показує, що загальний страховий стаж становить 37 років 11 місяців 03 дні. Пільговий стаж згідно довідки від 13.07.2020 №7 складає 08 місяців 12 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Пільговий стаж роботи за Списком №2 у заявника на дату подачі заяви за період з 22.03.1990 по 12.11.1992, з 16.11.1992 по 20.10.1993, з 09.11.1993 по 17.09.1994, з 20.09.1994 по 04.03.1995, з 05.03.1995 по 09.06.1995, з 03.07.1995 по 01.02.2000, з 10.02.2000 по 13.01.2001, з 18.10.2001 по теперішній час не підтверджений в установленому законодавством порядку, оскільки заявником не надано довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та дані про проведення атестації робочих місць, а в разі ліквідації підприємства, установи, організації документи подаються на розгляд Комісії з питань підтвердження пільгового стажу роботи при ГУПФУ в Полтавській області (а.с. 57-58).

У подальшому, ОСОБА_1 звернувся до ГУПФУ в Полтавській області із заявою про підтвердження стажу роботи (а.с. 62).

Рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, при ГУПФУ в Полтавській області від 26.02.2021 №12 ОСОБА_1 відмовлено в підтвердженні періодів роботи, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування": з 01.09.1981 по 14.07.1984; з 23.07.1984 по 04.04.1985; з 11.04.1985 по 10.05.1987; з 22.03.1990 по 12.11.1992; з 16.11.1992 по 29.10.1993; з 09.11.1993 по 17.09.1994; з 20.09.1994 по 09.06.1995; з 03.07.1995 по 01.02.2000; з 10.02.2000 по 13.01.2001; з 18.10.2001 по 28.01.2021, підстава відмови - періоди навчання в ПТУ з 01.09.1981 по 14.07.1984, проходження строкової військової служби з 11.04.1985 по 10.05.1987 та роботи з 18.10.2001 по день звернення на діючому підприємстві не підлягають підтвердженню на Комісії, відсутні документи про ліквідацію підприємств без визначення правонаступника: зокрема, Колективного підприємства залізобетонних виробів №2, ПАТ "Будтранссервіс", Асоціації ділового співробітництва "Кременчукзалізобетон", Кооперативу "Алмаз", Малого приватного підприємства фірми "Універсал-буд", Приватного підприємства "Тайга І К", Приватного підприємства "Будтехремонт", відсутні відомості про види зварювальних робіт; відсутні дані про проведення атестації робочого місця в 1992-2001 роках; відсутні дані про заробітну плату.

Вважаючи зазначені рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України проголошує, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень, крім того, що має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України, зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. Під встановленими законом повноваженнями прийнято розуміти як ті, на наявність яких прямо вказує закон - так звані "прямі повноваження", так і повноваження, які прямо законом не передбачені, але безпосередньо випливають із положень закону і є необхідними для реалізації суб`єктом владних повноважень своїх функцій (завдань) так звані "похідні повноваження".

"У спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 55 Конституції України проголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В рішенні Конституційного Суду України від 29.06.2010 №17-рп/2010 у справі №1-25/2010 суд зокрема, наголосив, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина 1 статті 8 Основного Закону України). Конституційний Суд України в абзаці другому підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 02.11.2004 №15- рп/2004 зазначив, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Частина 1 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (надалі - Закон №1788) визначає, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону №1788 передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від міст останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За змістом частини 3 статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується також:

в) військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби:

д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом "а" частини 1 статті 83 Закону №1788 пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІУ (надалі - Закон №1058) визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пункт 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 визначає, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (надалі - Закон №2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За приписами абзацу 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (надалі - Закон №2011) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" від 10.02.1998 №103/98-ВР (надалі - Закон № 103/98) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (пункт 20 Порядку №637).

Відповідно до пунктів 23, 24 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності). Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики №383 від 18.11.2005 затверджено Порядок застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

У Списку №2 виробництв, цехів, професій та посад, робота яких дає право на пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173 "Про затвердження списків, виробництв, цехів, професій та посад, робота яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах", передбачено, зокрема, такі робочі професії як: "XXXII. Загальні професії: Електрозварювальники та їх підручні.".

Розділ XXXIII Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 містить наступні професії: "23200000 XXXIII. ЗАГАЛЬНІ ПРОФЕСІЇ

756 Електрогазозварники, зайняті на різанні і ручному зварюванні, на напівавтоматичних машинах, а також на автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки;

905 Електрозварювальники на автоматичних і напівавтоматичних машинах, зайняті зваркою в середовищі вуглекислого газу, на роботах з застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах;

906 Електрозварники ручного зварювання".

Розділ XXXIII Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 містить наступні професії: "XXXIII. ЗАГАЛЬНІ ПРОФЕСІЇ (У ВСІХ ГАЛУЗЯХ ГОСПОДАРСТВА)

33 електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки;

33 електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах;

33 електрозварники ручного зварювання".

Розділ XXXIII Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 містить наступні професії: "XXXIII. ЗАГАЛЬНІ ПРОФЕСІЇ (У ВСІХ ГАЛУЗЯХ ГОСПОДАРСТВА) робітники:

газозварники;

електрогазозварники, зайняті різанням та ручним зварюванням, на напівавтоматичних машинах, а також автоматичних машинах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки;

електрозварники на автоматичних та напівавтоматичних машинах, зайняті зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини не нижче 3 класу небезпеки, а також на напівавтоматичних машинах".

Враховуючи наведені вище норми законодавства, які регулюють умови пенсійного забезпечення, суд доходить висновку, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, по відношенню до Закону №1788-ХІІ, який є спеціальнім, мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, згідно статті 62 Закону №1788 та пункту 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є саме трудова книжка.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі №593/283/17.

Зі змісту записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , копія якої наявна у матеріалах справи (а.с. 11-14), судом встановлено, що:

позивач навчався на електрогазозварника в МСПТУ №16 м. Кременчука;

у період з 23.07.1984 по 04.04.1985 позивач працював на посаді електрогазозварника на Кременчуцькому заводі залізобетонних виробів №2 "Кременчукзалізобетон";

у період з 11.04.1985 по 10.05.1987 позивач проходив строкову військову службу в ЗС СРСР;

у період з 22.03.1990 по 12.11.1992 позивач працював на посаді електрогазозварника на ГРБД ПО "Кременчукзалізобетон";

у період з 16.11.1992 по 29.10.1993 позивач працював на посаді електрогазозварника на ООП "Кременчукзалізобетон";

у період з 09.11.1993 по 17.09.1994 позивач працював на посаді електрогазозварника на ТОВ "КВБФ "Кріст ЛТД";

у період з 20.09.1994 по 04.03.1995 позивач працював на посаді електрогазозварника на ТОВ Кооперативі "Алмаз";

у період з 05.03.1995 по 09.06.1995 позивач працював на посаді електрогазозварника на МПП "Фірма "Універсал-буд";

у період з 03.07.1995 по 01.02.2000 позивач працював на посаді електрогазозварника на МКП "Тайга";

у період з 10.02.2000 по 13.01.2001 позивач працював на посаді електрогазозварника на ПП "Будтехремонт";

у період з 18.10.2001 по 31.10.2017 позивач працював на посаді електрогазозварника на РБУ ППДМН ВАТ "Укртранснафта";

у період з 01.11.2017 по 08.12.2020 (дату первинного звернення) позивач працював на посаді електрогазозварника на Філії "ПМН" ПАТ "Укртранснафта".

Відповідно до єдиного тарифно-кваліфікаційного довідника робіт та професій робітників, затвердженого постановою Держкомпраці СРСР і ВЦРПС 16.01.1985 №17/2-54 професія зварника не визначена, як окрема професія, є загальною професією, яка об`єднує назви професій пов`язаних зі зварюванням металів і є загальним поняттям для електрозварника ручного зварювання, електрогазозварника, газозварника і електрозварника на напівавтоматичних і автоматичних машинах. Вказаний нормативно-правовий акт дає підстави для ствердження, що професія зварника, газозварника та електрозварника, газоелектрозварника є тотожною професією, тому не може бути підставою для відмови у зарахуванні до спеціального стажу.

Суд також зауважує, що період роботи з: 23.07.1984 по 04.04.1985 та з 22.03.1990 по 12.11.1992 у "Кременчукзалізобетон" підтверджується: - довідкою про підтвердження трудового стажу №7 від 13.07.2020, виданою КПЗБВ № 2; - довідкою №8 від 13.07.2020, виданою КПЗБВ №2; - довідкою №9 від 13.07.2020, виданою КПЗБВ №2; - довідкою №103 від 17.07.2020, виданою ПАТ "Будтранссєрвіс"; - довідкою про заробітну плату №104 від 17.07.2020, виданою ПАТ "Будтранссєрвіс"; - архівною довідкою №02-04/1/2135-Б від 23.11.2020, виданою архівним відділом виконавчого комітету Кременчуцької міської ради; - архівною довідкою №02-04/1/2136-Б від 23.11.2020, виданою архівним відділом виконавчого комітету Кременчуцької міської ради; - архівною копією наказу №361-К від 27.10.1993, виданою архівним відділом виконавчого комітету Кременчуцької міської ради; - архівною копією особової картки ОСОБА_1 від 16.11.1992, виданою архівним відділом виконавчого комітету Кременчуцької міської ради; - архівною довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії №02-04/1/1436-Б від 12.08.2020, виданою архівним відділом виконавчого комітету Кременчуцької міської ради (а.с. 21-28).

Період роботи з 03.07.1995 по 01.02.2000 у МКП "Тайга" підтверджується: - довідкою №26 від 27.07.2020, виданою ПП "Тайга і К"; - довідкою про заробіток для обчислення пенсії від 27.07.2020 року, виданою ПП "Тайга і К"; - витягом з ЄДР № від 10.07.2020 (а.с. 29-33).

Період роботи з 18.10.2001 по 31.10.2017 та з 01.11.2017 по 08.12.2020 в АТ "Укртранснафта" підтверджується: довідкою АТ "Укртранснафта" №26-03-91/9/2331-20 від 29.10.2020 (а.с. 34).

За викладених обставин, суд доходить висновку, що вказаними вище записами у трудовій книжці, а також переліченими документами підтверджується, що позивач у періоди з 23.07.1984 по 04.04.1985, з 22.03.1990 по 12.11.1992, з 16.11.1992 по 29.10.1993, з 09.11.1993 по 17.09.1994, з 20.09.1994 по 04.03.1995, з 05.03.1995 по 09.06.1995, з 03.07.1995 по 01.02.2000, з 10.02.2000 по 13.01.2001, з 18.10.2001 по 31.10.2017, з 01.11.2017 по 08.12.2020 дійсно працював на посаді електрогазозварника на різних підприємствах, а відтак останній має право на зарахування вказаних періодів трудового стажу до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому, на підставі норм пункту "д" частини 3 статті 56 Закону №1788, частини 1 статті 38 Закону №103/98 період навчання ОСОБА_1 з 01.09.1981 по 14.07.1984 в МСПТУ №16 м. Кременчука за професією електрогазозварник, що підтверджується трудовою книжкою та дипломом серія НОМЕР_3 , також має бути зарахований у спеціальний стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки з моменту закінчення навчання до працевлаштування на посаду електрогазозварника минуло менше трьох місяців (а.с. 11-15).

Також, на підставі норм пункту "в" частини 3 статті 56 Закону №1788, частини 1 статті 2 Закону №2232, абзацу 2 частини 1 статті 8 Закону №2011 період служби позивача в Збройних силах СРСР з 11.04.1985 по 10.05.1987, що підтверджується трудовою книжкою, військовим квитком серія НОМЕР_4 та довідкою Кременчуцького ОМВК від 14.07.2020, має бути зарахований у спеціальний стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки до призову на військову службу позивач працював на посаді електрогазозварника, яка дає право на призначення пенсії на пільгових умовах (11-14, 16-18, 20).

При формуванні вказаних вискоків судом враховувалися висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05.12.2019 у справі №513/1195/16-а, від 25.09.2018 у справі №426/1006/16-а та від 10.04.2020 у справі № 686/4651/17.

Посилання пенсійного органу в рішенні про відмову у підтвердженні пільгового стажу на відсутність відомостей про види зварювальних робіт та даних про заробітну плату позивача судом оцінюються критично, оскільки пенсійним органом самостійно не вживалися будь-які дії з метою отримання таких даних та відомостей, хоча останній має на це відповідні повноваження.

Також в оскаржуваному рішенні від 26.02.2021 №12 підставою для відмови у підтвердженні ОСОБА_1 роботи, передбаченої підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вказана відсутність даних про проведення атестації робочого місця в 1992-2001 роках.

З цього приводу слід зазначити, що за висновками Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років. Атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII - "за результатами атестації робочих місць" як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за не проведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера. Таким чином, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

За викладених обставин, враховуючи записи у трудовій книжці позивача суд доходить висновку, що останній має право на зарахування періодів з 01.09.1981 по 14.07.1984; з 23.07.1984 по 04.04.1985; з 11.04.1985 по 10.05.1987; з 22.03.1990 по 12.11.1992; з 16.11.1992 по 29.10.1993; з 09.11.1993 по 17.09.1994; з 20.09.1994 по 04.03.1995; з 05.03.1995 по 09.06.1995; з 03.07.1995 по 01.02.2000; з 10.02.2000 по 13.01.2001; з 18.10.2001 по 31.10.2017; з 01.11.2017 по 08.12.2020 до стажу роботи електрогазозварника, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними та скасування рішень Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, при ГУПФУ в Полтавській області від 26.02.2021 №12 про відмову ОСОБА_1 у підтвердженні періоду роботи, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та відділу призначення пенсій (Автозаводський район) Управління пенсійного забезпечення ГУПФУ в Полтавській області від 29.12.2020 №2600 про відмову ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 періоди з 01.09.1981 по 14.07.1984; з 23.07.1984 по 04.04.1985; з 11.04.1985 по 10.05.1987; з 22.03.1990 по 12.11.1992; з 16.11.1992 по 29.10.1993; з 09.11.1993 по 17.09.1994; з 20.09.1994 по 04.03.1995; з 05.03.1995 по 09.06.1995; з 03.07.1995 по 01.02.2000; з 10.02.2000 по 13.01.2001; з 18.10.2001 по 31.10.2017; з 01.11.2017 по 08.12.2020 до стажу роботи на посаді електрогазозварника, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Таким чином, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області призначити позивачу з 22.12.2020 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", то суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на передчасність, оскільки на цей час пенсійним органом ще не вчинені дії та не прийняті рішення щодо зарахування ОСОБА_1 періоди з 01.09.1981 по 14.07.1984; з 23.07.1984 по 04.04.1985; з 11.04.1985 по 10.05.1987; з 22.03.1990 по 12.11.1992; з 16.11.1992 по 29.10.1993; з 09.11.1993 по 17.09.1994; з 20.09.1994 по 04.03.1995; з 05.03.1995 по 09.06.1995; з 03.07.1995 по 01.02.2000; з 10.02.2000 по 13.01.2001; з 18.10.2001 по 31.10.2017; з 01.11.2017 по 08.12.2020 до стажу роботи на посаді електрогазозварника, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Відповідно до частин 1, 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2724,00 грн і за наслідками розгляду справи судом позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Полтавській області на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 1816,00 грн.

У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Управління витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9500,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Проаналізувавши наведені норми Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що документально підтверджені судові витрати належить компенсувати стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21.03.2018 у справі №815/4300/17, від 11.04.18 у справі №814/698/16, від 18.10.2018 у справі №813/4989/17, від 04.02.2020 у справі № 480/4107/18.

Представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у справі №440/3237/21 здійснювалося адвокатом Пусаном Є.В. на підставі ордеру серії ВІ №1039833 про надання правової допомоги ОСОБА_1 (а.с. 145)

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем додано до позовної заяви копії наступних документів: договору №70/20 про надання правової (правничої) допомоги від 01.12.2020 (а.с. 69-72), переліку адвокатів призначених для надання правової (правничої) допомоги від 01.12.2020 (а.с. 73), згоди про надання доступу до електронної справи в підсистемі "Електронний суд" (а.с. 73 зі звороту), розрахунку від 24.03.2021 вартості правової (правничої) допомоги за договором №70/20 від 01.12.2020 (а.с. 74); рахунку-фактури №70/20/21/1 від 24.03.2021 (а.с. 74 зі звороту); квитанції на оплату вартості послуг адвоката на суму 9500,00 грн від 25.03.2021 (а.с. 75).

Як визначено частиною дев`ятою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Так, у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Частиною першою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності, а частиною 6 статті 12 цього Кодексу - що, справою незначної складності, є справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, дана справа є справою незначної складності, яка визначена частиною першою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розмір заявлених витрат на правничу допомогу є неспівмірним із виконаною роботою та необґрунтованим, оскільки ця справа є справою незначної складності, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

З огляду на викладене, враховуючи співмірність розміру витрат на оплату робіт адвоката із складністю справи (справа незначної складності) та виконаними адвокатом роботами, обсягом виконаних робіт, часом, необхідним для виконання відповідних робіт з написання позовної заяви, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код 13967927) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, при ГУПФУ в Полтавській області від 26.02.2021 №12 про відмову ОСОБА_1 у підтвердженні періоду роботи, передбаченої пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу призначення пенсій (Автозаводський район) Управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 29.12.2020 №2600 про відмову ОСОБА_1 в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах згідно підпункту 2 пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 періоди з 01.09.1981 по 14.07.1984; з 23.07.1984 по 04.04.1985; з 11.04.1985 по 10.05.1987; з 22.03.1990 по 12.11.1992; з 16.11.1992 по 29.10.1993; з 09.11.1993 по 17.09.1994; з 20.09.1994 по 04.03.1995; з 05.03.1995 по 09.06.1995; з 03.07.1995 по 01.02.2000; з 10.02.2000 по 13.01.2001; з 18.10.2001 по 31.10.2017; з 01.11.2017 по 08.12.2020 до стажу роботи на посаді електрогазозварника, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код 13967927) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 1816,00 грн (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень нуль копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Гіглава