Справа № 480/1119/20
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 р.Справа № 480/1119/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2020, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, м. Суми, повний текст складено 05.06.20 по справі № 480/1119/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" до Слобожанської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" (далі - позивач, ТОВ "Сумифітофармація") звернулось до суду з позовною заявою до Слобожанської митниці Держмитслужби (далі - відповідач), в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про видачу картки відмови UA807290/2020/00131 від 11.02.2020 у прийнятті митної декларації №UA807290/2020/003763 від 11.02.2020, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів; визнати протиправним та скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів UA807000/2020/000459/2 від 11.02.2020.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 11 лютого 2020 року підприємство здійснювало митне оформлення в режимі імпорту товару Каркаде, сушені цілі квітки. Продавцем товару у відповідності до контракту №RA057875 від 17.12.2019 є компанія Krauter Міх GMBH (Німеччина). У відповідності до пункту 2.2 контракту загальна сума контракту складає 67 000,00 (Шістдесят сім тисяч) Євро. Згідно пункту 4.3. контракту оплата здійснюється у відповідності до умов, зазначених в специфікаціях.

Відповідно до пункту 1.1. специфікації №4 від 30.01.2020 предметом постачання є Каркаде сушені цілі квітки в кількості 11650,80 кг за ціною 0,5євро/кг на загальну суму 5825,40 євро. Умови поставки товару FCA Abtswing (Німеччина). Оплата за цією специфікацією здійснюється на протязі 30 днів з моменту відвантаження товару зі складу Продавця.

Для митного оформлення представником декларанта (Позивача) надано наступні документи: Контракт №RA057875 від 17.12.2019, Специфікацію №4 від 11.01.2020 до контракту, Прайс-лист Продавця від 01.12.2019 з перекладом, Комерційний Інвойс №GAR341225 від 31.01.2020 з перекладом, Пакувальний лист LS 521475 від 31.01.2020 з перекладом, Сертифікат якості №18/20 від 15.01.2020 з перекладом, Сертифікат походження №А30439058 від 31.01.2020 з перекладом, Фітосанітарний сертифікат №EC/DE/BY_LFL/4211700/2020 від 30.01.2020, Митну декларацію країни відправлення MRN 20DE36E0 від 31.01.20, CMR№GAR341225 від 31.01.2020, Довідку про транспортні витрати від 04.02.2020, Рахунок-фактура №10 від 07.02.2020, Лист Продавця від 31.01.2020 щодо якості та ціни товару з перекладом, Лист ТОВ «СУМИФІТОФАРМАЦІЯ» від 11.02.2020 №56 до Слобожанської митниці Держмитслужби.

Відповідач, Слобожанська митниця Держмитслужби, не погодилась із визначеною позивачем митною вартістю, видала Картку відмови UA807290/2020/00132 від 11.02.2020 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів та прийняв Рішення про коригування митної вартості товарів UA807000/2020/000459/2 від 11.02.2020, яким визначили митну вартість, виходячи із ціни товару 2,02 євро/кг, застосувавши 6-й (резервний) метод визначення митної вартості.

Позивач вважає відмову в прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості протиправними, зазначаючи, що ним дотримано вимоги ч.2 ст.53 Митного кодексу України, надані документи, що підтверджують заявлену митну вартість і дають можливість митному органу перевірити числові значення складових заявленої митної вартості. Проте, відповідач безпідставно без будь-яких обґрунтувань, пославши на ст.53 Митного кодексу України, направив запит позивачу про надання документів, що підтверджують митну вартість, а згодом прийняв протиправні рішення.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про видачу картки відмови UA807290/2020/00131 від 11.02.2020 у прийнятті митної декларації №UA807290/2020/003763 від 11.02.2020, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів.

Визнано протиправним та скасовано рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів UA807000/2020/000459/2 від 11.02.2020.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби (61003, м. Харків, вул. Короленка, 16Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумифітофармація" (40035, м. Суми, вул. Заливна, 11, поверх 1, ) витрати на оплату судового збору в сумі 2493 (дві тисячі чотириста дев`яносто три) грн. 34 коп.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що в процесі порівняння рівня заявленої декларантом позивача митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено посадовою особою митниці виявлено, що рівень цін подібних товарів значно перевищує заявлену декларантом позивача митну вартість. У зв`язку з чим, інспектором митного поста «Суми» направлено запит до спеціалізованого підрозділу митниці з метою перевірки правильності визначення заявленої ТОВ «Сумифітофармації» митної вартості товару. Враховуючи те, що декларантом не надано необхідні документи для підтвердження числових значень складових митної вартості товару, посадовою особою митниці після проведення консультацій з декларантом визначено митну вартість товарів з використанням другорядного методу визначення митної вартості (за резервним методом) відповідно до ст. 64 МК України. Посилається на те, що здійснивши аналіз поданого декларантом пакету документів та виявивши, що подані документи містять розбіжності, а надані із митною декларацією відомості є необ`єктивними та не містять усіх відомостей, щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, інспектором з митного оформлення на підставі частини третьої статті 53 МК України було направлено декларантові в електронному повідомленні перелік документів, необхідних для підтвердження правильності обчислення заявленої митної вартості товарів. Однак декларант затребуваних документів не надав. Посилається на постанову Верховного Суду від 15.05.2018 у справі № 809/1260/17, від 19.06.2018 у справі № 818/1220/17.

Позивач правом надання відзиву не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що 11 лютого 2020року ТОВ "Сумифітофармація" здійснювало митне оформлення в режимі імпорту товару Каркаде, сушені цілі квітки. Продавцем товару у відповідності до контракту №RA057875 від 17.12.2019 є компанія Krauter Міх GMBH (Німеччина).

У відповідності до пункту 2.2 контракту загальна сума контракту складає 67 000,00 (Шістдесят сім тисяч) Євро. Згідно пункту 4.3. контракту оплата здійснюється у відповідності до умов, зазначених в специфікаціях.

Відповідно до пункту 1.1. специфікації №4 від 30.01.2020 предметом постачання є Каркаде сушені цілі квітки в кількості 11650,80 кг за ціною 0,5євро/кг на загальну суму 5825,40 євро. Умови поставки товару FCA Abtswing (Німеччина). Оплата за цією специфікацією здійснюється на протязі 30 днів з моменту відвантаження товару зі складу Продавця.

Для митного оформлення представником декларанта (Позивача) надано наступні документи: Контракт №RA057875 від 17.12.2019, Специфікацію №4 від 11.01.2020 до контракту, Прайс-лист Продавця від 01.12.2019 з перекладом, Комерційний Інвойс №GAR341225 від 31.01.2020 з перекладом, Пакувальний лист LS 521475 від 31.01.2020 з перекладом, Сертифікат якості №18/20 від 15.01.2020 з перекладом, Сертифікат походження №А30439058 від 31.01.2020 з перекладом, Фітосанітарний сертифікат №EC/DE/BY_LFL/4211700/2020 від 30.01.2020, Митну декларацію країни відправлення MRN 20DE36E0 від 31.01.20, CMR№GAR341225 від 31.01.2020, Довідку про транспортні витрати від 04.02.2020, Рахунок-фактура №10 від 07.02.2020, Лист Продавця від 31.01.2020 щодо якості та ціни товару з перекладом, Лист ТОВ «СУМИФІТОФАРМАЦІЯ» від 11.02.2020 №56 до Слобожанської митниці Держмитслужби. ( а.с.12-39).

11.02.2020 відповідачем видано Картку відмови UA807290/2020/00132 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів (а.с.8-9) та прийняте Рішення про коригування митної вартості товарів UA807000/2020/000459/2 від 11.02.2020, яким визначено митну вартість, виходячи із ціни товару 2,02 євро/кг, із застосуванням 2-го (резервного) методу визначення митної вартості ( а.с.10-11).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про невідповідність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та картки відмови критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Із положень частин 1 та 2 статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

За приписами частини 2 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною 3 статті 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За частиною 5 статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини 8 статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товару здійснювалось ТОВ "Сумифітофармація" за основним методом (ціною контракту від 17.12.2019 № RA 057875 та специфікацією №4 від 30.01.2020 до нього).

ТОВ «Сумифітофармація» до митного оформлення подано митну декларацію № UA807290/2020/003763 від 11.02.2020 на товар, що поставляється в Україну.

Разом з митною декларацією для митного оформлення позивачем надано документи:

- контракт № RA057875 від 17.12.2019;

- специфікацію № 4 від 11.01.2020 до контракту;

- прайс-лист продавця від 01.12.2019 з перекладом;

- комерційний Інвойс № GAR341225 від 31.01.2020 з перекладом;

- пакувальний лист LS 521475 від 31.01.2020 з перекладом;

- сертифікат якості № 181/20 від 15.01.2020 з перекладом;

- сертифікат походження № А30439058 від 31.01.2020 з перекладом;

- фітосанітарний сертифікат № EC/DE/BY_LFL/4211700/2020 від 30.01.2020;

- митну декларацію країни відправлення MRN 20DE36E0 від 31.01.2020;

- CMR № GAR341225 від 31.01.2020;

- довідку про транспортні витрати від 04.02.2020;

- рахунок-фактуру № 10 від 07.02.2020;

- лист продавця від 31.01.2020 щодо якості та ціни товару з перекладом.

Тобто, митному органу позивачем надані документи, які передбачені ст. 53 МК України, що містять дані, на підставі яких кількість і ціна партії товару повністю ідентифікуються.

Зокрема, ціна товару, що відображена в митній декларації, становить 5825,40 євро, кількість 11650,80 кг, що узгоджується із даними, зазначеними у специфікації № 4 до контракту, інвойсу від 31.01.2020 та пакувальному листі.

Посадовою особою митниці проведено процедуру консультації між митницею та декларантом з метою обміну наявною інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів шляхом надіслання електронного повідомлення засвідченого ЄЦП інспектора, що відповідачем не заперечується.

Проте, повідомляючи позивача про необхідність надати додаткові документи, митним органом не обґрунтовано вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом.

Відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів, зокрема, що позивач в митній декларації зазначив не всі документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості або що надані митному органу документи містили розбіжності чи ознаки підробки.

В свою чергу, відповідач не довів, що подані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.

Окремо колегія суддів зазначає, що визначення митної вартості товару лише виходячи з відомостей з одного джерела, не є достатнім обґрунтуванням визначення вартості товару, а застосування цінової інформації щодо імпортних операцій ЄАІС ДФС України МД № UA100110/2019/806398 від 13.11.2019, (митне оформлення якого є максимально наближеним до дати поточного (спірного) митного оформлення) не відповідає вимогам чинного законодавства, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду, сформованим у постанові від 25 червня 2020 року у справі № 820/1982/17.

Як убачається з рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/000459/2 від 11.02.2020 відповідачем здійснено коригування митної вартості товару за другорядним методом резервним, відповідно до ст. 64 Митного кодексу України.

Проте, факт ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що за відсутності документів, які б пояснили сумніви митного органу, відповідач не мав достатніх та обґрунтованих підстав для невизнання митної вартості товару за ціною договору, враховуючи таке.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Судовим розглядом установлено, що позивачем разом із митною декларацією було надано документи, необхідні для митного оформлення.

Проте, митним органом не зазначено, які саме розбіжності мають подані документи, чи яких відомостей не вистачає, або які наявні ознаки підробки документів, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Докази того, що у позивача існували такі обставини чи розбіжності відповідачем не надано.

Більш того, під час декларування з боку митного органу не надходило жодних обґрунтованих зауважень стосовно розбіжностей в документах, відсутності в них необхідних відомостей, чи наявності слідів підробки цих документів.

Відповідачем не надано належних та переконливих доказів того, що подані декларантом для митного оформлення документи не надали можливості встановити всі складові митної вартості товари, мали розбіжності або виправлення, у зв`язку з чим рішення митного органу про видачу картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів та відповідне рішення митного органу про коригування митної вартості товару є необґрунтованим та протиправним.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Разом з тим, оскаржуване рішення взагалі не містить порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом (резервним), ані джерел інформації, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості ввезених позивачем товарів, обов`язковість зазначення яких підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, які підлягають обов`язковому врахуванню та застосуванню адміністративним судом відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач, стверджуючи, що визначення митним органом ціни декларованого позивачем товару здійснено на підставі ціни ідентичного товару, однак не надано обґрунтованих прояснень, чому коригування ціни відбулося не за другим методом (ст.59 МКУ), а за 6-м (резервним) методом (ст.64 МКУ).

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів зазначає, що висновки у рішенні про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість, позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митницею рішення. Разом з тим, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є похідною від рішення про коригування митної вартості.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/000459/2 від 11.02.2020 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA807290/2020/00131 від 11.02.2020

Доводи апеляційної скарги відповідача є безпідставними, спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, зміст апеляційної скарги, яка частково дублює відзив на позовну заяву, поданий до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення відповідачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, а відтак, підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Щодо посилання відповідача на правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 15.05.2018 у справі № 809/1260/17 та від 19.06.2018 у справі № 818/1220/17, то вони не спростовують висновків суду першої інстанції у цій справі та їм не суперечать.

Висновки суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 25 червня 2020 року у справі № 820/1982/17, яка враховується колегією суддів з огляду на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, відповідно до яких суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 року по справі № 480/1119/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов
Повний текст постанови складено 11.05.2021 року