Справа № 826/3300/17
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2021-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 травня 2021 року

м. Київ

справа № 826/3300/17

адміністративне провадження № К/9901/14272/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Данилевич Н.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі №826/3300/17 за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про зобов`язання провести перерахунок заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2021 року касаційна скарга надійшла до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України.

У квітні 2020 року позивач, позивач , звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, у якій просив:

- заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами - задовольнити;

- скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2017 року в адміністративній справі № 826/3300/17 та ухвалити нову постанову, якою:

зобов`язати прокуратуру Чернігівської області нараховувати заробітну плату прокурору Ніжинської місцевої прокуратури Сірику Ігорю Володимировичу з 01 січня 2017 року відповідно до статті 81 Закону України «Про прокуратуру», виходячи з наступних складових - посадового окладу розміром 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, премії розміром не менше 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці, надбавки за вислугу років розміром 15 відсотків посадового окладу з подальшим збільшенням відповідно до наявного стажу роботи;

стягнути з прокуратури Чернігівської області на користь ОСОБА_1 суму недонарахованої плати за січень, лютий, березень, квітень травень і червень 2017 року як різницю між фактично отриманою заробітною платою.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2017 року в адміністративній справі за його позовом до Чернігівської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати та стягнення коштів - задоволено частково.

Скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2017 року в адміністративній справі № 826/3300/17 за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Чернігівської області, Офісу Генерального прокурора про зобов`язання здійснити перерахунок заробітної плати та стягнення коштів.

Ухвалено нову постанову, якою зобов`язано Чернігівську обласну прокуратуру здійснити нарахування заробітної плати прокурору Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_1 з 01 січня 2017 року відповідно до положень статті 81 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виходячи з таких складових: посадового окладу розміром 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; премії розміром не менше 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці; надбавки за вислугу років розміром 15 відсотків посадового окладу з подальшим збільшенням відповідно до наявного стажу роботи, з урахуванням різниці між належною до виплати сумою з фактично отриманою заробітною платою.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року - скасовано.

Прийнято нову постанову, якою у задоволенні заяви про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 червня 2017 року за виключними обставинами - відмовлено.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України, в редакції яка діє з 08 лютого 2020 року, підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Касаційна скарга позивачем була подана з підстав, викладених у п.1 ч.4 статті 328 КАС України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).

Скаржником вказано в касаційній скарзі, що судами при постановленні судових рішень допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а також судом апеляційної інстанції не враховано позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №4819/49/19 стосовно аналізу норм Розділу ХІІ Конституції України та Закону України «Про Конституційний Суд України».

Скаржник, зазначивши про неврахування судами висновків Великої Палати Верховного Суду не вказав, яку саме норму права (пункт, частину, статтю) закону або іншого нормативно-правового акта суд апеляційної інстанції неправильно застосував, щодо питання застосування якої було зроблено висновок Великою Палатою Верховного Суду у справі №4819/49/19, та не обґрунтував у чому саме полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права, та, як на думку заявника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Так, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися, а також зазначити, в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів, та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі №826/3300/17 за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про зобов`язання провести перерахунок заробітної плати - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич