Справа № 240/5052/21
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Житомир справа № 240/5052/21

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Черноліхова С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо нарахування і проведення доплати до раніше отриманої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності в неповному розмірі;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити різницю в недоотриманій в повному обсязі доплати до одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності із розрахунку розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2020 року.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем була неправомірно розрахована доплата грошової допомоги у зв`язку із зміною групи інвалідності, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, тоді як йому ІІ групу встановлено в 2020 році.

Ухвалою суду від 31 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в його задоволенні. Зазначає, що відповідно до законодавства грошова допомога у разі встановлення при повторному огляді вищої групи інвалідності доплачується виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, що і зроблено ним.

Суд, розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, дійшов наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 22 липня 2019 року при первинному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, так, пов`язаного із захистом Батьківщини та виплачено одноразову грошову допомогу у 250-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2019 року, що складає 480250,00 грн. (1921 грн. х 250).

При повторному огляді позивачу з 14 вересня 2020 року встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, так, пов`язаного із захистом Батьківщини, та призначено одноразову грошову допомогу у розмірі різниці між 300 та 250-кратним розміром прожиткового мінімуму станом на 01 січня 2019 року в сумі 96050,00 грн.

Не погоджуючись з таким розміром виплати, позивач звернувся до Міністерства оборони України з заявою, за наслідками розгляду якої відповідач листом від 19 лютого 2021 року повідомив про те, що на день повторного огляду МСЕК у 2020 році (коли встановлено ІІ групу позивачу) і по теперішній час діє норма законодавства, що передбачає призначення та виплату допомоги в розмірах прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, а оскільки вперше ІІІ групу встановлено в 2019 році, то і виплата різниці проводилась по розміру прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня 2019 року.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених соціальних прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до підпункту "б" пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Згідно з підпунктом 1 пункту 6 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Тобто, зазначені правові норми пов`язують право на отримання одноразової грошової допомоги з днем встановлення інвалідності. Положеннями вказаного Порядку чітко визначено, що у разі зміни групи інвалідності при повторному огляді, днем встановлення інвалідності є дата, коли інвалідність було встановлено вперше. Розмір одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності II групи, визначається з прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше.

Як вже зазначалося судом, вперше ІІІ групу інвалідності позивачу встановлено у 2019 році.

Станом на 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, складав 1921 грн.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідно до законодавства, яке діяло на день повторного огляду позивача, коли йому було встановлено вищу ІІ групу інвалідності, він мав право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (1921 грн. х 300=576300,00 грн.), виплата якої повинна провадитися з урахуванням раніше виплаченої суми 480250,00 грн.

Тобто, після встановлення позивачу ІІ групи інвалідності у 2020 році, відповідно до законодавства, яке діяло на вказану дату, він має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 96050, 00 грн., яка і була йому призначена та виплачена 29 грудня 2020 року.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що Міністерство оборони України правомірно нарахувало та здійснило виплату одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, а саме у 2019 році, відтак такі дії Міністерства оборони України вчинені на підставі норм чинного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 згаданого Кодексу).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 256 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов