Справа № 240/111/21
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
11 травня 2021 року м. Житомир справа № 240/111/21
категорія 106020000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Попової О. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування пункту наказу,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_2 із позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати пункти 4, 6 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2020 №522 "Про результати службового розслідування за фактом виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів на складі військової частини НОМЕР_1 , виявленої під час прийому та передачі посади командира військової частини НОМЕР_1 ", згідно яких начальника складу взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності в розмірі 105783, 34 грн.
- Стягнути з відповідача сплачений судовий збір.
В обґрунтування позову зазначає, що він працює начальником взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2020 №522 "Про результати службового розслідування за фактом виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів на складі військової частини НОМЕР_1 , виявленої під час прийому та передачі посади командира військової частини НОМЕР_1 ", позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності. Згідно пункту 6 Наказу №522 із заробітної плати позивача підлягають до утримання кошти в сумі 105783, 34 грн. В основу прийняття вищевказаних наказів командира військової частини НОМЕР_1 покладено висновки службових перевірок про нібито виявлені порушення. Так, під час прийому-передачі посади командира військової частини НОМЕР_1 , внутрішньо- перевірочною комісією було виявлено факт нестачі пального на складі паливно-мастильних матеріалів на суму 221693, 34 грн.
Позивач вважає, що жодних незаконних дій він не вчиняв, тому притягнення його до відповідальності є неправомірним. На думку представника позивача, під час службового розслідування не було встановлено, які саме умисні протиправні дії ОСОБА_1 призвели до виявленої нестачі паливно-мастильних матеріалів, факт розкрадання такого майна також взагалі не досліджувався. На думку позивача, лише за одночасного доведення належними доказами наявності всіх чотирьох умов для притягнення особи до матеріальної відповідальності, визначених ч. 2 ст. З Закону № 160-ІХ (наявність шкоди, протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою, вина особи в завданні шкоди), можливе притягнення військовослужбовця до одного з видів матеріальної відповідальності. При цьому дискреція командира у виборі виду матеріальної відповідальності не є необмеженою, а повинна ґрунтуватись на вимогах закону, який в свою чергу пов`язує настання повної та підвищеної матеріальної відповідальності саме із умисними протиправними діями військовослужбовця, наслідком яких стала втрата військового майна.
Ухвалою судді від 27.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 18 лютого 2021 року об 11:00.
Ухвалою суду від 15.02.2021 року доручено Новоград-Волинському міськрайонному суду Житомирської області забезпечити проведення відеоконференції 18.02 2021 року о 11:00.
17.02.2021 до суду військовою частиною НОМЕР_1 подано відзив на позов, в якому відповідач заперечує щодо позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач вказує, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2020 року №458 «Про призначення службового розслідування за фактом виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів на складі військової частини НОМЕР_1 виявленої під час прийому та передачі посади командира військової частини НОМЕР_1 », у порядку визначеному Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 у військовій частині НОМЕР_1 було проведено службове розслідування, стосовно виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів на складі військової частини НОМЕР_1 виявленої під час прийому та передачі посади командира військової частини НОМЕР_1 . Службовим розслідуванням встановлено нестача ПММ яка сталась з вини посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , а саме: солдата ОСОБА_1 , молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , старшого сержанта ОСОБА_4 та капітана ОСОБА_5 .
Зазначає, що службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли нестачі паливно-мастильних матеріалів на складі військової частини НОМЕР_1 було проведено у відповідності до вимог наказу Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» та Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 № 160-ІХ. У відповідності до вимог ч.2 ст. З Закону № 160-ІХ службовим розслідуванням встановлено всі необхідні елементи для притягнення Позивача до повної матеріальної відповідальності, а саме: наявність шкоди в особі військової частини НОМЕР_1 - нестача пально-мастильних матеріалів на складі військової частини НОМЕР_1 ; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків - у формі невиконання імперативних обов`язків, визначених ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (зі змінами) в частині обов`язку кожного військовослужбовця виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою та наказу Міністра оброни України №300 від 16.07.1997 року в частині видачі, зберігання ведення обліку матеріальних засобів; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди - порушення вказаних вище норм що призвело до нестачі пально-мастильних матеріалів на складі військової частини НОМЕР_1 та як наслідок заподіяння прямої дійсної шкоди державі в особі військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 , що підтверджена матеріалами службового розслідування. Вартість шкоди, заподіяної державі в особі військової частини НОМЕР_1 , з боку позивача, пов`язаної з нестачею паливно-мастильних матеріалів на складі військової частини НОМЕР_1 становить 105 783,34 грн.
Військовою частиною НОМЕР_1 , в межах повноважень та спосіб, передбачений чинним законодавством України, після прийняття оскаржуваного наказу, командиром військової частини НОМЕР_1 , яким було притягнуто до матеріальної відповідальності солдата ОСОБА_1 згідно статті 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 № 160-ІХ та згідно статті 13 Закону № 160-ІХ розпочалось утримання 20 % від суми грошового забезпечення позивача.
Ухвалою суду від 18.02.2021 року відкладено підготовче засідання по справі на 02.03.2021 року о 14:00.
Ухвалою суду від 02.03.2021 року відкладено підготовче засідання по справі на 23.03.2021 року о 14:00.
Ухвалою суду від 23.03.2021 року відкладено підготовче засідання по справі на 08.04.2021 року о 14:00.
Протокольною ухвалою від 08.04.2021 судом закрито підготовче засідання та оголошено перерву в розгляді справи по суті до 29.04.2021 о 14:00.
Протокольною ухвалою від 29.04.2021 суд, заслухавши думку сторін, перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що з 29 травня 2020 року рядового ОСОБА_1 , розвідника-кулеметника 3 розвідувального відділення 2 розвідувального взводу 1 розвідувальної роти призначено наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 13 травня 2020 року №21- РС на посаду начальника складу взводу матеріального забезпечення (а.с.124).
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2020 №253 на виконання вимог статті 5 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України, пункту 10.2.5. наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300 (із змінами) "Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України" та пункту 1.30 наказу Міністра оборони України від 21.06.2007 року №363 "Про затвердження Положення з бухгалтерського обліку в Збройних Силах України", а також з метою аналізу діяльності служб частини, визначення кількісного та якісного стану (категорійності) озброєння і військової техніки та майна у частині наказано в термін з 10.06. по 06.07.2020 року провести перевірку господарської діяльності у частині станом на 01.07.2020 року (а.с.69-74).
Відповідно акту від 07.07.2020 року прийому та передачі справ та посади заступника командира військової частини НОМЕР_1 з тилу - начальника тилу встановлено, що стан обліку та звітності, якісний (технічний) стан та стан зберігання майна, лазнево-пральне обслуговування, організація харчування та доведення норм до особового складу відповідає вимогам керівних документів, наявність та рух матеріальних засобів служб тилу відповідають обліковим даним, експлуатація та використання майна проводиться за призначенням, що забезпечують підтримання бойової готовності, організацію повсякденній діяльності військової частини НОМЕР_1 (а.с.78-82).
Відповідно акту від 03.03.2020 року про перевірку господарської діяльності служби пального та мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , під час проведення перевірки господарської діяльності служби пального та мастильних матеріалів факти надлишків, нестач та інших упущень, виявлених у діяльності посадових осіб не виявлено (а.с.90-92).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 31.07.2020 року №381 «Про призначення службового розслідування за фактом виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів на складі військової частини НОМЕР_1 виявленої під час прийому та передачі посади командира військової частини НОМЕР_1 », у порядку визначеному Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 у військовій частині НОМЕР_1 було проведено службове розслідування, стосовно виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів на складі військової частини НОМЕР_1 виявленої під час прийому та передачі посади командира військової частини НОМЕР_1 (а.с.56).
Службовим розслідуванням встановлено:
під час прийому та передачі посади командира військової частини НОМЕР_1 внутрішньо - перевірочною комісією було виявлено факт нестачі пального на складі пально-мастильних матеріалів на суму 221 693,34 грн., а саме:
Бензин А-92 Євро 5 Є 5 - 1 747 кг. Підтверджуючі документи на списання відсутні. Сума збитків складає 51 623,85 грн.;
ДП З К5 клас 2 - 4 336 кг. Підтверджуючі документи на списання відсутні. Сума збитків складає 139 692,91 грн.;
ДП АРК Євро 5 ВО - 466 кг. Підтверджуючі документи на списання відсутні. Сума збитків складає 13 616,52 грн.;
ДП Л К5 сорт С - 536 кг. Підтверджуючі документи на списання відсутні. Сума збитків складає 9 798,08 грн.;
Олива Агрінол 15W40 - 197 кг. Підтверджуючі документи на списання відсутні. Сума збитків складає 6 961,98 грн.
З пояснення начальника складу паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 встановлено, що видача пального зі складу паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 проводилась за усною вказівкою на той час заступника командира частини з тилу - начальника тилу (далі - ЗКТ) майора ОСОБА_6 . Доповідь про кількість виданого пального за шляховими листами та без них здійснювалась щоденно в кінці робочого дня на той час ЗКТ майору ОСОБА_6 , який записував дані до свого блокноту та говорив, що паливо, яке було видано без запису в шляхових листах буде списано в кінці місяця. Отримував та вивозив паливо зі складу паливо-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 по вказівці на той час ЗКТ майора ОСОБА_6 старший сержант ОСОБА_4 на автомобілі VW-T4 в 200-т літрових бочках. Особливо велика кількість (більше 5-ти) тон була вивезена зі складу паливо-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 в червні.
З пояснень наданих старшим сержантом ОСОБА_4 стало відомо, що він вивозив з військової частини паливно-мастильні матеріали та отримував за них кошти від цивільних осіб. Факт вивезення паливно-мастильних матеріалів старшим сержантом ОСОБА_4 також підтверджується поясненнями начальника складу паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 .
З пояснення начальника служби паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_3 стало відомо, що з квітня 2020 року по липень 2020 року окрім видачі пального зі складу паливноо-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 згідно офіційних роздавальних відомостей, з усного наказу на той час ЗКТ майора ОСОБА_6 здійснювалась видача пального зі складу паливо-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , яка не проводилась по документам.
Нестача паливно-мастильних матеріалів сталась з вини посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , а саме: солдата ОСОБА_1 , молодшого лейтенанта ОСОБА_3 та заступника командира військової частини НОМЕР_1 з тилу - начальника тилу майора ОСОБА_6 , який проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 з 05.01.2012 року по 07.07.2020 року.
04.08.2020 року матеріали службового розслідування направлені до військової частини НОМЕР_2 для вирішення питання про притягнення майора ОСОБА_6 до повної матеріальної відповідальності у розмірі завданої з його вини шкоди, які відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28.08.2020 року №452 «Про результати службового розслідування» залишені без реалізації, вина майора ОСОБА_6 у виникненні нестачі паливно-мастильних матеріалів не встановлена, наказано організувати проведення службового розслідування.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2020 року №458 «Про призначення службового розслідування за фактом виникнення нестачі паливно-мастильних матеріалів на складі військової частини НОМЕР_1 виявленої під час прийому та передачі посади командира військової частини НОМЕР_1 », у порядку визначеному Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 у військовій частині НОМЕР_1 було проведено службове розслідування, стосовно виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів на складі військової частини НОМЕР_1 виявленої під час прийому та передачі посади командира військової частини НОМЕР_1 .
Службовим розслідуванням встановлено: - нестача ПММ сталась з вини посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , а саме: солдата ОСОБА_1 , молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , старшого сержанта ОСОБА_4 та капітана ОСОБА_5 .
Вартість шкоди, заподіяної державі в особі військової частини НОМЕР_1 , зокрема, з боку ОСОБА_1 , пов`язаної з нестачею паливно-мастильних матеріалів на складі військової частини НОМЕР_1 становить 105 783,34 грн.
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.10.2020 №522 (далі наказ №522) "Про результати службового розслідування за фактом виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів на складі військової частини НОМЕР_1 , виявленої під час прийому та передачі посади командира військової частини НОМЕР_1 ", позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності (а.с.9-11).
Зокрема, пунктом 4 наказу №522 за порушення зберігання військового майна та не вжиття заходів щодо запобіганню втрати військового майна, неналежне виконання службових обов`язків, позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності згідно Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".
Крім того, згідно пункту 6 наказу №522 із заробітної плати позивача підлягають до утримання кошти в сумі 105783, 34 грн.
Вказане стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, колегія суддів зважає на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут) визначені загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Відповідно до ст. 9 Статуту визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Згідно із ст.11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (Дисциплінарний статут).
Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Згідно зі ст. 48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Згідно зі ст. 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Частиною 1 ст. 84 Дисциплінарного статуту визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до ст. ст. 86, 87 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.
Так, підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 (Порядок №608).
Згідно з п. 2 розділу І Порядку № 608, службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Відповідно до п. 3 розділу ІІ Порядку № 608, службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Актом службового розслідування проведення службового розслідування за фактом виникнення нестачі пально-мастильних матеріалів на складі військової частини НОМЕР_1 виявленої під час прийому та передачі посади командира військової частини підтверджено неправомірні дії позивача, що сприяли до втрати військового майна та завдання шкоди державі (а.с.12-23).
Так, зазначений акт було складено у відповідності до розділу V Порядку №608, у вступній частині акту зазначено підстави призначення та проведення службового розслідування, в описовій частині, зокрема зазначено термін військової служби та термін перебування на останній посаді позивача, неправомірні дії позивача, вина, причинний зв`язок між неправомірними діями позивача та подією що трапилась - нестача військового майна, вимоги нормативно-правових актів, які порушив позивач, причини та умови, що сприяли порушенню, яке вчинив позивач.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 перебуває на посаді начальника складу взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог пункту 3.2.40 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 16.07.1997 року № 300, начальники складів частини відповідають за приймання та видачу, правильне зберігання, якісний стан, повну наявність та своєчасний облік матеріальних засобів на складах.
Начальники складів повинні: суворо виконувати правила приймання, зберігання, видавання, та здавання матеріальних засобів, не допускати випадків псування і нестач; вести кількісний та якісний облік матеріальних засобів, що знаходяться на складі (пункт 3.2.40 Положення).
Згідно пункту 2.2.1, 2.2.2 розділу 2 Керівництва по роботі військових складів пального Збройних Сил України, затвердженого наказом заступника Міністра оборони України по тилу - начальника тилу Збройних Сил України від 12.11.1998 року №112, начальник складу пального відповідає за приймання, зберігання і видачу пального, правильний облік, а також є матеріально-відповідальною особою.
Начальник складу пального зобов`язаний: забезпечити своєчасне і правильне приймання, зберігання, видачу та облік пального; постійно знати наявність пального за сортами у резервуарах і сховищах складу; не менше одного разу на місяць перевіряти відповідність фактичної наявності пального даним обліку; контролювати своєчасне і правильне оформлення прибутково-видаткових документів на одержане і видане пальне, а також ведення книг обліку; щомісячно звіряти облікові дані про наявність пального на складі з обліковими даними служби пального частини.
Таким чином посада, яку обіймав позивач, обумовлює виконання обов`язків щодо приймання, правильного зберіганням, якісного стану і видачі пального, повну наявність та його своєчасний облік, зокрема щодо обліку пального, мастильних матеріалів, спеціальних рідин та технічних засобів.
У ході проведення службового розслідування під час прийому та передачі посади командира військової частини НОМЕР_1 внутрішньо-перевірочною комісією було виявлено факт нестачі пального на складі пально-мастильних матеріалів на суму 221 693,34 грн.
Відповідно до наказу № 522 від 27.10.2020 року за порушення зберігання військового майна та не вжиття заходів щодо запобіганню втрати військового майна, неналежне виконання службових обов`язків, позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності згідно Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 року №160-ІХ.
Відповідно до статті 1 Закону України від 03.10.2019 №160-ІХ "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (надалі - Закон №160-ІХ) матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; службовий ризик - можливість виникнення та вірогідні масштаби наслідків негативного впливу протягом певного часу, спричиненого діями або бездіяльністю особи, на яку поширюється дія цього Закону, в особливих, надзвичайних (екстремальних) умовах, спрямованими на запобігання шкоді, якщо її не можна було уникнути іншим способом.
Статтею 3 Закону №160-ІХ встановлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Загальні підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіяні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативно правовими актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року №243/95-ВР (далі - Положення №243/95).
Відповідно до п. 2 Положення № 243/95 відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Пунктами 3, 4 Положення № 243/95 встановлено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю:
а) заподіяння прямої дійсної шкоди;
б) протиправної їх поведінки;
в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;
г) вини у заподіянні шкоди.
Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.
Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоди.
Згідно із п. 10, 11 розділу II Положення № 243/95 військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.
За пошкодження, псування або втрату через необережність майна, виданого військовослужбовцям і призваним на збори військовозобов`язаним на період зборів в особисте користування, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення.
Командири (начальники) військових частин за шкоду, заподіяну державі їх підлеглими, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше тримісячного грошового забезпечення, якщо вони своїми розпорядженнями порушили встановлений порядок обліку, зберігання, використання, перевезення військового майна.
У разі, якщо командири (начальники) військових частин не вжили належних заходів, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна або щодо притягнення винних до відповідальності, вони несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.
Згідно із п. 16 Положення № 243/95 розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України.
Командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.
У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.
Розслідування призначається письмовим розпорядженням командира (начальника) військової частини, який має право прийняти рішення про притягнення військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного до матеріальної відповідальності.
Розслідування провадиться посадовою особою, компетентною у питаннях обліку, зберігання та використання відповідного майна або яка має вищу юридичну освіту.
Забороняється доручати розслідування посадовій особі, яка є підлеглою чи безпосереднім начальником військовослужбовця чи військовозобов`язаного, призваного на збори, дії яких необхідно розслідувати, а також посадовим особам, які є співучасниками заподіяння матеріальної шкоди чи зацікавлені в результатах розслідування.
Розслідуванням повинно бути встановлено:
в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка;
якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду;
вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено;
умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду;
чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків;
ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами;
умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки (пункти 17-19 Положення № 243/95).
Відповідно до п. 37 Положення № 243/95 встановлено, що матеріальна відповідальність не настає у випадках: коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; невстановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що до матеріальної відповідальності може бути притягнено військовослужбовця, у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди. Отже чітко визначено, що необхідно встановити вину в діях саме того військовослужбовця, що притягується до матеріальної відповідальності.
Так, у п. 4 акту службового розслідування зазначено (а.с.18-19):
- начальник складу взводу матеріального забезпечення ОСОБА_1 , термін військової служби - з 30.07.2017.2019 року по т.ч., термін перебування на посаді начальника складу паливно-мастильних матеріалів - 2 місяці;
- неправомірні дії ОСОБА_1 полягають у порушенні порядку обліку, зберігання та видавання матеріальних засобів за встановленими документами, недопущені випадків нестач матеріальних засобів. Вказані вище неправомірні дії призвели до нестачі паливно-мастильних матеріалів на складі ПММ військової частини НОМЕР_1 та вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст 410 КК України;
- вчинення правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що були встановленні в ході проведеного службового розслідування та зазначені в пунктах 3.1,3.2, 3.3, 3.7 Розділу 3 акту службового розслідування.
- вина військовослужбовця ОСОБА_1 виражається у формі недбалості під час виконання службових обов"язків, щодо порушення порядку обліку, зберігання та видавання матеріальних засобів за встановленими документами, недопущені випадків нестачі матеріальних засобів.
Своїми діями начальник складу паливно-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_1 порушив вимоги нормативно-правових актів:
- статтю 16 Статуту внутрішньої відповідно до якої «кожний вї виконувати службові обов`язки, що ви; доручених йому за посадою»;
- пункт 3.2.40 Наказу Міністра об №300 (зі змінами) відповідно до ях відповідає за приймання та видачу, і.;, повну наявність та своєчасний облік м;г абзаци 2,3,4,5,6 пункту 3.2.41 від 16.07.1997 року №300 (зі змінами) складу повинен»:
«знати номенклатуру матеріальних засобів, які зберігаються на складі, слідкувати за їх комплектністю, наявністю та якісним станом;
суворо виконувати правила приймання, зберігання, видавання та здавання матеріальних засобів, недопускати випадків псування та нестач;
приймати та видавати матеріальні засоби за встановленими документами;
вести кількісний та якісний облік матеріальних засобів, що знаходяться на складі;
щоденно подавати у діловодство частини прибутково-видаткові документи за минулий день».
- абзац 1 пункту 1 Статті б. Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 31.10.2019 року №160-ІХ, визначено види матеріальної відповідальності.
Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є порушення пункту 3.2.40, абзаців 2, 3, 4, 5, 6 пункту 3.2.41 наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300 щодо порядку зберігання та видавання матеріальних засобів за встановленими документами, недопущеня випадків нестач матеріальних засобів та абзацу 1 пункту 1 Статті 6. Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 31.10.2019 року №160-ІХ, неналежне виконання службових обов`язків начальника складу пального і мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 щодо зберігання ним майна, служби паливно-мастильних матеріалів.
На переконання комісії, вказані вище неправомірні дії позивача сприяли створенню передумов до втрати військового майна та завдання державі шкоди у розмірі 105783,34 грн (а.с.23).
Суд не приймає до уваги доводи представника позивача з приводу того, що під час службового розслідування не було встановлено, які саме умисні протиправні дії ОСОБА_1 призвели до виявленої нестачі паливно-мастильних матеріалів, оскільки, зміст оскаржуваного наказу містить посилання на обставини, за яких виникли підстави (ряд порушень та недоліків); в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; форма вини особи; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки (пункти 17-19 Положення № 243/95).
Зокрема, в наказу від 27.10.2020 № 522 зазначено, що вина солдата ОСОБА_1 виражається у формі недбалості під час виконання службових обов`язків, щодо порушення порядку обліку, зберігання та видавання матеріальних засобів за встановленими документами, недопущені випадків нестач матеріальних засобів, в результаті чого було заподіяно шкоду Державі, що несе за собою повну матеріальну відповідальність, що становить 105 783,34 грн., з урахуванням притягнення до матеріальної відповідальності інших посадових осіб. Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є порушення пункту 3.2.40, абзаців 2, 3, 4, 5, 6 пункту 3.2.41 наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300 щодо порядку зберігання та видавання матеріальних засобів за встановленими документами, недопущення випадків нестач матеріальних засобів та абзацу 1 пункту 1 Статті 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 31.102019 року №160-ІХ щодо неналежного виконання службових обов`язків начальником складу пального і мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_1 щодо зберігання ним майна служби пального та мастильних матеріалів (а.с.10).
Судом враховано, що відповідно акту від 07.07.2020 року прийому та передачі справ та посади заступника командира військової частини НОМЕР_1 з тилу - начальника тилу встановлено, що стан обліку та звітності, якісний (технічний) стан та стан зберігання майна, лазнево-пральне обслуговування, організація харчування та доведення норм до особового складу відповідає вимогам керівних документів, наявність та рух матеріальних засобів служб тилу відповідають обліковим даним, експлуатація та використання майна проводиться за призначенням, що забезпечують підтримання бойової готовності, організацію повсякденній діяльності військової частини НОМЕР_1 (а.с.78-82). Також, відповідно акту від 03.03.2020 року про перевірку господарської діяльності служби пального та мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 , під час проведення перевірки господарської діяльності служби пального та мастильних матеріалів факти надлишків, нестач та інших упущень, виявлених у діяльності посадових осіб не виявлено (а.с.90-92).
При цьому, позивач визнав, що відпускав паливно-мастильні матеріали без документального оформлення, а факт нестачі паливно-мастильних матеріалів у складі військової частини НОМЕР_1 на загальну суму 221 693,34 грн ним не заперечується.
Щодо посилання позивача на те, що в ході проведення перевірки у майора ОСОБА_6 , в діях якого також були встановлені порушення згідно наказу №384 від 04.08.2020, однак жодних пояснень не відбиралось та до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_6 не притягався, суд зазначає, що відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28.08.2020 року №452 «Про результати службового розслідування» залишені без реалізації, вина майора ОСОБА_6 у виникненні нестачі пально-мастильних матеріалів не встановлена, наказано організувати проведення службового розслідування.
Враховуючи зазначене, за встановлених у справі обставин та надані суду докази підтверджують порушення позивачем пункту 3.2.40, абзаців 2, 3, 4, 5, 6 пункту 3.2.41 наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300 щодо порядку зберігання та видавання матеріальних засобів за встановленими документами, недопущення випадків нестач матеріальних засобів та абзацу 1 пункту 1 Статті 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 31.102019 року №160-ІХ щодо неналежного виконання службових обов`язків начальником складу пального і мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 щодо зберігання майна служби паливно-мастильних матеріалів.
Суд вважає, що в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів, посилання відповідача на порушення ОСОБА_1 вимог керівних документів, які регламентують його службову діяльність та невиконання позивачем належним чином покладених на нього обов`язків знайшли своє підтвердження, а тому висновок відповідача про заподіяння ОСОБА_1 державі шкоди є обґрунтованим. Обставини, що виключають матеріальну відповідальність (стаття 9 Закону №160-ІХ), судом не встановлені.
З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними, а відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу діяв в межах та у спосіб визначений законодавством України.
Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини у справі та досліджені докази, а також те, що при розгляді справи судом не встановлено порушення порядку прийняття оскаржуваних наказів, суд не вбачає підстав для задоволення позову.
Відповідно ст.139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, питання щодо повернення йому судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
У задоволення позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування пункту наказу, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 11 травня 2021 року.

Суддя О.Г. Попова