Справа № 460/4156/21
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2021 року м. Рівне №460/4156/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо не зняття арешту та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, у тому числі нерухомого, що належить ОСОБА_1 , який було накладено 10 грудня 2004 року на підставі постанови державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Огороднік В.П. при примусовому виконанні постанови № 3-9968 від 12 липня 2002 року, виданої Рівненським міським судом; 2) зобов`язати Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти арешт та заборону здійснювати відчуження накладеного 10 грудня 2004 року на підставі постанови державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Огороднік В.П. на все майно, що належить ОСОБА_1 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на час звернення до суду, позивач не є боржником за жодним виконавчим провадженням. А постанова міського суду від 12.07.2002 року про стягнення 170грн була виконана позивачем у повному обсязі. Тому, після закінчення виконавчого провадження відповідач мав зняти арешт, однак цього не зробив. Також позивач зазначив, що він звертався до відповідача з клопотанням про скасування арешту, однак відповідач відмовив у зв`язку із відсутністю правових підстав. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач відзив на позов не подав.

30.04.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

В судове засідання учасники справи не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неприбуття суд не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи приписи наведеного положення права, суд здійснює розгляд справи у письмовому провадженні.

Відповідно до ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши доводи та аргументи наведені у позовній заяві, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

10.12.2004р. державним виконавцем Огороднік В.П. Рівненського міського відділу ДВС винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії АА № 517442 при примусовому виконанні постанови № 3-9968, виданої 12.07.2002 Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 170грн в прибуток держави.

Матеріалами справи стверджується, що станом на 19.01.2021 згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладений арешт, реєстраційний номер 11629273, підстава обтяження: постанова, НОМЕР_1 , 10.12.2004, Рівненський міський відділ ДВС, державний виконавець Огороднік В.П. Перереєстрація арешту від 15.12.2004 року у зв`язку з невнесенням повних даних власника, реєстраційний номер № 1548145, контрольна сума 2ВБ4Б27В0Е.

09.03.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій зазначив, що постанову Рівненського міського суду № 3-9968, від 12.07.2002 про стягнення з нього 170грн в прибуток держави ним виконано в повному обсязі. Однак документ про закінчення виконавчого провадження та скасування вжитих заходів забезпечення його виконання ним отримано не було. У зв`язку із цим просив повідомити про наявність станом на поточну дату відкритих та/або закінчених виконавчих проваджень, в яких боржником виступає ОСОБА_1 .

12.03.2021 позивач звернувся до відповідача із клопотанням про скасування заходів забезпечення виконання виконавчого документа та вжиті заходи забезпечення виконання грошових вимог на підставі постанови від 10.12.2004 року про арешт майна боржника та заборони його відчуження шляхом зняття арешту та заборони відчуження належного йому майна.

02.04.2021 листом № 60444 відповідач повідомив позивача про те, що згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі відсутні виконавчі провадження про стягнення боргів з ОСОБА_1 . Таким чином неможливо встановити чи наявна заборгованість за гр. ОСОБА_1 . Додатково роз`яснив позивачу, що підстави для зняття арешту з усього майна встановлені ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження». Тому у відповідача відсутні законні підстави для зняття арешту з майна позивача згідно його клопотання.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд враховує наступне.

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (Закон № 606, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 5 Закону № 606 встановлено, що державний виконавець зобов`язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

При цьому, приписами ч. 1 ст. 7 Закону № 606 встановлювалось, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ч. 1 ст. 55 Закону № 606).

В той же час, ч. 2 ст. 55 Закону № 606 чітко зазначено, що державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Частиною першою статті 25 Закону № 606 визначено, що державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Згідно із ч. 2 ст. 37 Закону № 606, про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби. Копія постанови у 3-денний строк надсилається сторонам та суду або іншому органу (посадовій особі), які видали виконавчий документ.

За приписами ч. 1, 2 ст. 38 Закону № 606, у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Із наведеного слідує, що саме на державного виконавця покладався обов`язок у разі винесення ним постанови про закінчення виконавчого проваджені зокрема, на підставі ст. 37 Закону № 606, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, якщо у такому виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, зазначити у постанові про закінчення виконавчого провадження про скасування арешту, накладеного на майно боржника, та вчинити відповідні дії щодо реєстрації припинення такого обтяження шляхом направлення до реєстратора заяви встановленого зразка.

Однак, всупереч наведених положень права відповідачем не вчинено жодних дій, спрямованих на зняття арешту з майна позивача.

Суд також враховує наступне.

Згідно з пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах держави виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25 грудня 2008 року, чинного до 19 липня 2017 року (далі - Порядок), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік.

Відповідно до пункту 9.10 Порядку, завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення, якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт.

Наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 року «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями» затверджено Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями; номенклатуру справ приватного виконавця (далі - Правила).

Відповідно до розділу XI Правил, передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Таким чином із викладеного вбачається, що знищенню підлягають лише завершені виконавчі провадження.

Як вбачається з листа Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 60444 від 02.04.2021р., у відділі станом на поточну дату відсутні виконавчі провадження про стягнення боргів з ОСОБА_1 .

Згідно з Інформацією з Єдиного реєстру боржників за параметрами запиту боржника - фізична особа; ПІБ - ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 інформація відсутня.

За наведеного, зважаючи на вищевказані положення права, суд приходить до висновку про те, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа - постанови Рівненського міського суду № 3-9968 від 12.07.2002 було завершено.

05.10.2016 набрав чинності новий Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016р.

Положенням ч. 1, 2 ст. 40 Закону № 1404 встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 1).

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ч. 2).

Підстави для зняття арешту визначені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із частиною п`ятою статті 59 Закону № 1404, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

При цьому, за змістом п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, державним реєстратором є державний, приватний виконавець у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Отже, відповідно до чинного законодавства, державний виконавець у разі винесення постанови про закінчення виконавчого провадження із зазначенням у ній про скасування (зняття) накладеного арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також у разі отримання відповідної обґрунтованої заяви, наділений повноваженнями, діючи як державний реєстратор у розумінні приписів п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», самостійно вчинити реєстраційні дії щодо внесення до Державного реєстру прав запису про припинення такого обтяження (зняття арешту тощо).

Підсумовуючи вищевикладене в його сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позаяк позивачем сплачений судовий збір у сумі 908грн згідно квитанції від 16.04.2021 № 0.0..1, оригінал якої знаходиться у матеріалах справи, то суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, що складаються із суми сплаченого судового збору.

Враховуючи те, що Рівненський міський відділ Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) є структурним підрозділом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яке, в свою чергу, є головним розпорядником бюджетних коштів по відношенню до своїх структурних підрозділів, то судові витрати зі сплати судового збору за подання даного позову в сумі 908грн необхідно стягнути саме за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) щодо не зняття арешту та заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, у тому числі нерухомого, що належить ОСОБА_1 , який було накладено 10 грудня 2004 року на підставі постанови державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Огороднік В.П. при примусовому виконанні постанови № 3-9968 від 12 липня 2002 року, виданої Рівненським міським судом.

Зобов`язати Рівненський міський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) зняти арешт та заборону здійснювати відчуження, накладеного 10 грудня 2004 року на підставі постанови державного виконавця Рівненського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Огороднік В.П. на все майно, що належить ОСОБА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (79000, Львівська обл., м. Львів, пл. Шашкевича, 1, ), судовий збір у сумі 908грн (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) Позивач - ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

2) Відповідач - Рівненський міський відділ Державної виконавчої служби Західного

міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Замкова, 22-А, ).

Суддя Т.О. Комшелюк