Справа № 200/3459/21
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 р. Справа№200/3459/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі за текстом - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (надалі - Торецьке УПФУ, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 04.03.2021 року №0582-04-8/2926 про відмову в призначенні пенсії за нормами Закону України від 10.12.2015 №889-УІІІ «Про державну службу», зобов`язання зарахувати до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року №2373-ХІІ «Про державну службу» періоди роботи з 25.03.1996 року по 31.12.2004 року та з 04.01.2005 року по 01.05.2016 року, зобов`язання повторно розглянути заяву від 25.02.2021 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889-УІІІ «Про державну службу» із врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 22.02.2021 року №13/05-99-10-02-18, №14/05-99-10-02-18, виданих Головним управлінням ДПС у Донецькій області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 25.02.2021 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Рішенням Управління від 04.03.2021 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії посилаючись на відсутність такого права, оскільки недостатньо стажу державної служби. Позивач не погоджується з такою відмовою, вважає що вона має достатньо спеціального стажу за умови зарахування періоду її роботи з 25.03.1996 по 31.12.2004 та з 04.01.2005 по 01.05.2016. Однак відповідач вважає, що вказаний період роботи не підлягає зарахуванню до стажу державної служби у зв`язку із тим, що посада, яку позивач обіймала у спірному періоді, не відноситься до відповідних категорій посад державних службовців. Вважаючи таке рішення Пенсійного органу протиправним, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року відкрито провадження у справі № 200/3459/21-а, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

28 квітня 2021 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно якому відповідач позовні вимоги не визнав з огляду на відсутність правових підстав для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки періоди роботи позивача з 25.03.1996 по 31.12.2004 та з 04.01.2005 по 01.05.2016 не підлягають зарахуванню до стажу державної служби, оскільки посади працівників органів державної податкової служби не були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців. На думку відповідача, позивач не має необхідних 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, у зв`язку із чим відсутні підстави для призначення їй пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Ухвалою суду від 11.05.2021 року у задоволенні заяви представника Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України (а.с. 5-6).

Судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в Торецькому управлінні Пенсійного фонду України Донецької області і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 24.07.2020 року (а.с. 32, 33).

Страховий стаж позивача складає 34 роки 09 місяців 29 днів (а.с. 34, 35).

25.02.2021 року позивач звернулася до Торецького ОУПФУ із заявою про перехід з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» (а.с. 36).

Рішенням від 04.03.2021 року № 0582-04-8/2926 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи 20 років, оскільки період роботи з 25.03.1996 по 31.12.2004, з 04.01.2005 по 01.05.2016 не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну службу» (а.с. 7).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII), у якому передбачені певні особливості пенсійного забезпечення державних службовців, зокрема, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визнано, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі - Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу, якими передбачено право державних службовців, за певних умов, на призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що жінки мають право на одержання пенсії державних службовців за наявності, зокрема, не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, а також досягнення такими особами певного віку та наявності страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

При цьому, зазначений вік визначається статтею 26 Закону № 1058-IV.

Тобто, до 01.05.2016 (дата набрання чинності Закону № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 попереднього Закону "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Попереднього Закону у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 попереднього Закону "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 попереднього Закону в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-XII передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Разом з тим, підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу вказується відсутність права на пенсію по державній службі, а також те, що посади керівних працівників і спеціалістів державної податкової адміністрації (інспекції) ст. 25 Закону № 3723-ХІІ не визначені.

Згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.04.2006 позивач працювала на посадах державної служби, зокрема, в періоди:

з 25.03.1996 по 31.12.2004 - на посаді державного податкового інспектора:

23.05.1996 - інспектор податкової служби ІІІ рангу

01.07.1999 - інспектор податкової служби ІІ рангу

01.07.2003 - інспектор податкової служби І рангу;

з 04.01.2005 по 01.05.2016 - на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора, державного податкового інспектора, заступника начальника відділу оподаткування юридичних осіб, начальника відділу оподаткування юридичних осіб з кадрового резерву, першого заступника начальника державної податкової інспекції у м. Дзержинську, начальника відділу оподаткування та контролю об`єктів і операцій Дзержинського відділення Горлівської ОДПІ, начальника відділу оподаткування юридичних осіб, завідувача сектору податків і зборів з юридичних осіб, заступника начальника - начальника Дзержинського відділення Артемівської ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області:

01.04.2006 - радник податкової служби 3 рангу

02.04.2009 - радник податкової служби 2 рангу

02.04.2012 - радник податкової служби 1 рангу

31.12.2013 - радник податкової та митної справи І рангу.

Отже, за даними трудової книжки, яка є основним документом для визначення стажу працівника, станом на 01.05.2016 стаж державної служби позивача становив 20 років 1 місяць 4 дні, що також зазначено в довідці Головного управління ДПС у Донецькій області від 12.02.2021 року №4/05-99-11-02 (а.с. 17-18).

При цьому, суд враховує, що відповідачем не ставиться під сумнів достовірність наведеної в трудовій книжці позивача інформація. Проте, відповідач заперечує саму можливість зарахування періодів роботи позивача з 25.03.1996 по 31.12.2004, з 04.01.2005 по 01.05.2016 в органах податкової служби до стажу державної служби, оскільки відсутні відомості про присвоєння позивачу у відповідний період її роботи рангу державного службовця, в той час, як наявні відомості про присвоєння спеціального звання.

За наведених обставин суд зазначає, що загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, до 01.05.2016 визначав Закон № 3723-XII.

Відповідно до ст. 1 Закону № 3723-ХІІ, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Частиною 2 статті 9 Закону № 3723-ХІІ регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Тобто, правове становище державних службовців, які працюють в апараті інших органів, може регулюватися іншими спеціальними законами. При цьому Закон № 3723-ХІІ застосовується до таких службовців в частині, яка не врегульована спеціальним законом.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності, був Закон України від 04.12.1990 № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII).

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону № 509-XII Державна податкова адміністрація України, якій за змістом частин другої, третьої цієї статті підпорядковані державні податкові адміністрації в областях, а їм, у свою чергу, - відповідні державні податкові інспекції, є центральним органом виконавчої влади та відповідно до Положення про Державну податкову адміністрацію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2007 № 778, забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики, державної політики у сфері контролю за виробництвом і обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, здійснює міжгалузеву координацію у цій сфері та здійснює свої повноваження, зокрема, через державні податкові інспекції.

За правилами ст. 15 Закону № 509-XII, посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом державної податкової служби. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації.

Зазначеною статтею Закону № 509-XII також установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються із вимогами статей 5, 12 Закону № 3723-ХІІ щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 цього Закону визначено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, займають посади в державних органах щодо практичного виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, а отже перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Законом № 509-XII не врегульовано питання пенсійного забезпечення посадових осіб державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, тому при вирішенні таких питань підлягають застосуванню положення Закону № 3723-ХІІ, зокрема стаття 37.

Абзацами 1, 2 пункту 344.1 статті 344 ПК України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 по справі № 21-340а13 стосовно того, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальне звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому, період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Крім того, стаж державної служби до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу») обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1994 № 283, та додатка до нього (надалі - Порядок № 283).

Пунктом 5 вищевказаної постанови КМУ, регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

... на посадах державної податкової та контрольно-ревізійної служби ...

Пунктом 4 Порядку № 283 встановлено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Частиною 18 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Виходячи з наведеного, спірний період роботи позивача з 25.03.1996 по 31.12.2004, з 04.01.2005 по 01.05.2016 в органах податкової служби підлягає зарахуванню до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії державного службовця, що у сукупності із зарахованими відповідачем періодами роботи складає необхідний спеціальний стаж роботи не менш як 20 років.

Отже, оскільки позивач має стаж роботи на посадах державної служби більше 20 років, досягла віку, що надає право на призначення пенсії державного службовця, то, відповідно до п. 12 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних Закону № 889-VIII, вона має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 3723-XII, а тому, відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», є протиправною.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Беручи до уваги, що позивач звернулась до відповідача із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» 25.02.2021, тому саме з цієї дати необхідно здійснити призначення пенсії.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач, відмовляючи позивачу у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» діяв всупереч закону, тому суд вважає, що позивач, в даному випадку, має усі законні права на переведення з пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку із чим, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем до пенсійного органу було надано всі необхідні документи щодо переведення її на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу», у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне саме зобов`язати відповідача перевести позивача на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» з 25.02.2021 та здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням наданих довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 22.02.2021 року №13/05-99-10-02-18, №14/05-99-10-02-18, виданих Головним управлінням ДПС у Донецькій області.

Варто зазначити, що в аналогічному спорі у справі 569/350/17 суд у своїй постанові дійшов висновку про зобов`язання пенсійного органу перевести позивача з пенсії за віком на пенсію державного службовця, Верховний Суд підтримав позицію суду першої інстанції та постановою від 03.07.2018 року залишив в силі зазначене рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи у сукупності фактичні обставини справи та норми закону, виходячи з принципу верховенства права, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у призначені пенсії за віком на пільгових умовах не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, та є протиправною.

А отже, спірне рішення від 04.03.2021 року № 0582-04-8/2926 не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, а тому є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб захисту права, що визначений позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., наведена сума відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 04.03.2021 року № 0582-04-8/2926 про відмову в призначенні пенсії за нормами Закону України від 10.12.2015 №889-УІІІ «Про державну службу».

3. Зобов`язати Торецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до стажу державної служби період роботи ОСОБА_1 з 25.03.1996 по 31.12.2004, з 04.01.2005 по 01.05.2016 в органах податкової служби та перевести її на пенсію за віком згідно ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 року з дати її звернення із відповідною заявою - 25.02.2021 та здійснити перерахунок призначеної пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 22.02.2021 року №13/05-99-10-02-18, №14/05-99-10-02-18, виданих Головним управлінням ДПС у Донецькій області.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Торецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Маяковського, 2а, м. Торецьк, Донецька область, 85200, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Судове рішення складено та підписано 11 травня 2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.М. Чучко