Справа № 480/1738/21
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2021 року Справа № 480/1738/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1738/21 за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 просить суд:
- зобов`язати ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумський області зарахувати до його загальної вислуги років період з 03.01.2001 по 28.07.2005.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до Наказу начальника УМВС України в Сумський області від 25 грудня 2000 року 189 о/с позивач звільнений з посади помічника начальника чергової частини - оперативно чергового штабу Конотопського міського відділу, через хворобу, відповідно до статті 64 п. "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року за № 114. Наказом начальника Управління МВС України в Сумській області по особовому складу від 28.07.2005 № 89 ОС було змінено пункт 29 наказу № 189 ОС від 25.12.2000, відповідно до якого дата звільнення позивача з органів МВС та виключення з усіх видів забезпечення є 15.01.2001.
На думку позивача, наказ по особовому складу УМВС України в Сумський області не має бути винесено відповідно до особи, яка не перебуває в особовому складі Управління, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 , у період з 03.01.2001 по 28.07.2005 перебував в особовому складі УМВС України в Сумський області, що є підставою для врахування цього періоду до загальної вислуги років. На його звернення щодо перерахунку вислуги років позивач отримував відмови, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.
Ухвалою суду від 03.03.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Так, у мотивувальній частині вищезазначеного рішення суду встановлено, що датою звільнення позивача зі служби є 15.01.2001, а факт вимушеного прогулу з 16.01.2001 по 28.07.2005 відсутній, тому відсутні підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за цей період. На думку відповідача, стягнення з ліквідаційної комісії УМВС України в Сумській області на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні за період з 28.07.2005 по 28.08.2018 відповідно до ст. 116, 117 КЗпП України не дає правових підстав для зміни дати остаточного звільнення та для зарахування до вислуги років періоду з 03.01.2001 по 28.07.2005. У задоволенні позовних вимог просив відмовити.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи позову та відзиву, зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до наказу начальника УМВС України в Сумський області від 25.12.2000 189 о/с ОСОБА_1 звільнено з посади помічника начальника чергової частини - оперативно чергового штабу Конотопського міського відділу з 03.01.2001, відповідно до статті 64 п. "б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року за № 114 (а.с. 8).
Наказом Управління МВС України в Сумській області від 28.07.2005 № 89 ос (а.с. 9) було змінено пункт 29 наказу № 189 ос від 25.12.2000: підполковника міліції ОСОБА_1 , помічника начальника чергової частини - оперативного чергового штабу Конотопського міського відділу вважати звільненим з 15.01.2001 Підстава: лікарняний лист № 063924 від 14.01.2001, лист Конотопської ЦРЛ № 2017/7 від 27.07.2005.
Позивач звертався до ліквідаційної комісії Управління МВС України в Сумський області щодо перерахунку вислуги років.
Листами від 21.06.2019 № 19/Т-44, від 15.05.2020 № 19/Т-6, від 11.02.2021 № 19/Т-3 у перерахунку вислуги років ОСОБА_1 було відмовлено.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Судом встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 17.10.2018 у справ № 818/2154/18, яке залишено без з мін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2019, адміністративний позов ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Ліквідаційної комісії Конотопського міського відділу Управління міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про визнання дій незаконними та стягнення коштів задоволено частково. Визнано незаконними дії Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумський області щодо невиплати ОСОБА_1 заробітної плати. Стягнуто з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумський області на користь ОСОБА_1 недоотриману заробітну плату у розмірі 203, 16 грн. Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів громадян у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за період з 28.07.2005 по 17.10.2018. Стягнуто з Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумський області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 80 874, 61 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
При розгляді справи № 818/2154/18 було встановлено, що датою звільнення позивача зі служби є 15.01.2001, а факт вимушеного прогулу з 16.01.2001 по 28.07.2005 відсутній.
Так, у рішенні суду зазначено, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача суми середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 16.01.2001 по 28.07.2008, виходячи з наступного.
Підстави оплати вимушеного прогулу передбачені статтями 235, 236 КЗпП України.
Згідно із ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Відповідно до ст. 236 КЗпП України у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
З аналізу наведених норм, суд дійшов висновку, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу можлива лише за умови незаконного звільнення працівника та подальшого його поновлення на роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Водночас, у даній справі факт звільнення позивача з роботи не є предметом оскарження, не оспорюється позивачем, накази Управління міністерства внутрішніх справ України в Сумській області від 25.12.200 № 189о/с та від 28.07.2005 № 89 ос є чинними, ніким не скасовувались та недійсними не визнавались, отже факт вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 16.01.2001 по 28.07.2005 відсутній, тому немає підстав для стягнення середнього заробітку за цей період.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду в адміністративні й справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.
Враховуючи вищевикладене та те, що факт вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 16.01.2001 по 28.07.2005 відсутній, суд вважає, що відсутні підстави для зарахування до загальної вислуги позивача період з 03.01.2001 по 28.07.2005.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області про зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал