Справа № 160/7790/20
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2021 року Справа № 160/7790/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представника відповідача Московчука А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу від 10.05.2019 року "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, індексації, відшкодування моральної шкоди, витрат на професійну правничу допомогу, -
09 липня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради за підписом директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради Максименко О.О. від 10.05.2019 р. № 54 "ос" "Про звільнення ОСОБА_1 ", яким ОСОБА_1 , начальника відділу правової діяльності департаменту було звільнено з посади 10 травня 2019 р. у зв`язку із скороченням, чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП України;
- визнати протиправними дії директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради Максименко О.О. , які полягають в неправомірному винесенні та підписанні наказу від 10.05.2019 р. № 54 "ос" "Про звільнення ОСОБА_1 ", яким ОСОБА_1 , начальника відділу правової діяльності департаменту було звільнено з посади 10 травня 2019 р. у зв`язку із скороченням чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП України;
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу правової діяльності департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради;
- зобов`язати Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради здійснити перерахунок за час вимушеного прогулу премії та надбавки за вислугу років з 11 травня 2019 р. по дату постановлення судом рішення по даній справі, сума стягнення якого буде перерахована на день фактичного та повного виконання судового рішення Відповідачем;
- стягнути з Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради суму перерахунку за час вимушеного прогулу премії та надбавки за вислугу років з 11 травня 2019 р. по дату постановлення судом рішення по даній справі, сума стягнення якого буде перерахована на день фактичного та повного виконання судового рішення Відповідачем;
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона з 01.07.2011 року по 10.05.2019 року працювала в виконавчих органах Кам`янської міської ради, в тому числі в Департаменті житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради.
Вказала, що 05 березня 2019 року в кінці робочого дня о 16 год. 55 хв. позивачем було отримано попередження за підписом директора департаменту Максименко О.О. про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу правової діяльності департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради у зв`язку зі скороченням чисельності працівників, на підставі рішення Кам`янської міської ради від 01.03.2019 №1330-31/VII «Про внесення змін до рішення міської ради від 29.01.2016 №39-04/VII «Про структуру виконавчих органів Кам`янської міської ради VII скликання, загальну чисельність апарату міської ради та її виконавчих органів»» (зі змінами), відповідно до статті 492 КЗпПУ, позивача попереджено про майбутнє звільнення 10 травня 2019 року із займаної посади за пунктом 1 статті 40 КЗпПУ за підписом директора департаменту Максименко О.О. З даним попередженням позивач ознайомилась та непогодившись з ним, від підпису відмовилась, про що складений акт відмови від підпису ОСОБА_1 від 05.03.2019 року, однак не вказано часу його складання адже робочий час в Кам`янській міській раді та її виконавчих органах закінчується о 17:00 годині. Акт складений про те, що 05.03.2019 року начальником відділу діловодства, кадрової роботи та господарчої діяльності ОСОБА_3 було надано ОСОБА_1 начальнику відділу правової діяльності департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, для ознайомлення та візування накази департаменту від 04.03.2019 №18 «ос» «Про скорочення чисельності працівників департаменту», №19 «ос» «Про попередження працівників про наступне вивільнення» та попередження про наступне вивільнення з посади, одночасно з попередженням ОСОБА_1 надані пропозиції про наступне працевлаштування (наявні вакантні посади). Зазначає, що станом на 05.03.2019 року позивачу було надано тільки попередження та пропозиції про наступне працевлаштування (наявні вакантні посади), а накази департаменту від 04.03.2019 №18 «ос» «Про скорочення чисельності працівників департаменту» та №19 «ос» «Про попередження працівників про наступне вивільнення», позивач отримала для ознайомлення лише 8 травня 2019 року.
10 травня 2019 року позивача звільнено з посади начальника відділу правової діяльності департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради у зв`язку з скороченням чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП України. (Наказ №54 «ос» від 10.05.2019). Станом на дату звільнення загальний стаж роботи позивача 13 років 08 місяців з яких стаж служби в органах місцевого самоврядування складає 7 років 10 місяців. Зазначає, що зарахована до кадрового резерву виконавчих органів Кам`янської міської ради на 2019 рік на посаду заступника директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради (IV категорія посад). Також зазначає, що дії відповідача щодо порушення прав у сфері трудових відносин, звільнення з роботи в порядку п. 1 ст. 40 КЗпП України, принизило позивача, завдало моральної шкоди та призвело до моральних страждань та інших негативних наслідків морального характеру.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2020 року у справі № 160/7790/20 адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суми перерахунку та надбавки, вихідної допомоги та моральної шкоди повернуто заявнику.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 січня 2021 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.08.2020 р. скасовано, а справу № 160/7790/20 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
02.02.2021 року адміністративна справа № 160/7790/20 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
26.02.2021 року до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги є безпідставними, а отже не підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до розпорядження міського голови від 22.06.2018 №236-р з 01.08.2018 департамент житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради (надалі Департамент) налічував 38 штатних одиниць. Рішенням міської ради від 01.03.2019 №1330-31/VІІ «Про внесення змін до рішення міської ради від 29.01.2016 № 39-04/VІІ «Про структуру виконавчих органів Кам`янської міської ради VII скликання, загальну чисельність апарату міської ради та її виконавчих органів» (зі змінами), чисельність Департаменту скорочується на 6 штатних одиниць та затверджується чисельність Департаменту у кількості 32 штатні одиниці. На підставі рішення міської ради від 01.03.2019 №1330-31/VІІ виносяться внутрішні накази по Департаменту від 04.03.2019 № 18 «ос» «Про скорочення чисельності працівників департаменту», яким скорочено посаду позивача та наказ від 04.03.2019 № 19 «ос» «Про попередження працівників про наступне вивільнення». Вище зазначені накази Департаменту разом з попередженням про наступне вивільнення з посади та пропозиціями про наступне працевлаштування (наявні вакантні посади) начальником відділу діловодства, кадрової роботи та господарської діяльності ОСОБА_3 були врученні позивачу для ознайомлення та візування. Позивач з вище зазначеними документами ознайомилась, але відмовилась від підпису наказів та попередження про наступне вивільнення. З пропозиціями про наступне працевлаштування (наявні вакантні посади) ознайомилася під особистий підпис. Зазначений факт підтверджується актом від 05 березня 2019 року, який складено протягом робочого дня, в присутності начальника відділу нагляду за утриманням об`єктів благоустрою міста Курочкіної Н.В., головного спеціаліста сектору закупівель Довгій Ю.М., головного спеціаліста відділу діловодства, кадрової роботи та господарчої діяльності ОСОБА_4 . Щодо отримання трудової книжки та копії наказу про звільнення з роботи зазначає, що ОСОБА_1 приховала від суду той факт, що вона навмисно, з наміром звернутися до суду, не мала бажання отримувати трудову книжку та копію наказу про звільнення з роботи в день звільнення 10.05.2019. Вище зазначене підтверджується актом від 10 травня 2019 року, який складено в присутності головного спеціаліста відділу діловодства, кадрової роботи та господарчої діяльності ОСОБА_5 , головного спеціаліста відділу діловодства, кадрової роботи та господарчої діяльності ОСОБА_4 , головного спеціаліста відділу діловодства, кадрової роботи та господарчої діяльності ОСОБА_6 про те, що начальником відділу діловодства, кадрової роботи та господарської діяльності ОСОБА_3 10.05.2019 протягом робочого дня було надано ОСОБА_1 для отримання під особистий підпис її трудову книжку та копію наказу № 54 «ос» від 10.05.2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 ». ОСОБА_1 отримувати трудову книжку та копію наказу № 54 «ос» від 10.05.2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » відмовилася (відповідний акт наявний в матеріалах справи). Позивач навмисно відмовилась отримувати трудову книжку та копію наказу про звільнення з роботи протягом робочого дня 10.05.2019, заздалегідь створюючи для себе передумови для звернення до суду. Також зазначає, що в наказі департаменту № 54 «ос» від 10.05.2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 » була допущенна технічна помилка, яка полягає в зазначенні в наказі розпорядження міського голови від 10.05.2019 № 170-р «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 26.02.2016 « 69-р» (зі змінами) замість розпорядження міського голови від 01.03.2019 № 71-р «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 26.02.2016 « 69-р» (зі змінами). Відповідна технічна помилка жодним чином не впливає на процедуру звільнення, а отже й на трудові права позивача. Дану технічну помилку виправлено наказом Департаменту від 10 жовтня 2019 року № 97 «ос» «Про виправлення помилки в наказі від 10.05.2019 року № 54 «ос» «Про звільнення ОСОБА_1 », шляхом внесення в розділ «Підстава» розпорядження міського голови від 01.03.2019 № 71-р «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 26.02.2016 « 69-р» (зі змінами) замість розпорядження міського голови від 10.05.2019 № 170-р «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 26.02.2016 « 69-р» (зі змінами)
Рішення міської ради від 01.03.2019 №1330-31/VII «Про внесення змін до рішення міської ради від 29.01.2016 № 39-04/VII «Про структуру виконавчих органів Кам`янської міської ради VII скликання, загальну чисельність апарату міської ради та її виконавчих органів» (зі змінами), накази Департаменту № 18 «ос» «Про скорочення чисельності працівників департаменту» та № 19 «ос» «Про попередження працівників про наступне вивільнення», які є підставою для звільнення позивача були винесені 01.03.2019 та 04.03.2019 відповідно. Наказ департаменту № 54 «ос» «Про звільнення ОСОБА_1 був датований від 10.05.2019 року. Отже відповідачем при звільненні ОСОБА_1 було дотримано вимоги частини 1 статті 49-2 КЗпП України.

З приводу позиції позивача, що при звільнені не додержано норм законодавства, які регулюють вивільнення працівників, оскільки не були запропоновані всі наявні вільні вакансії (заступника директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради), обов`язки за якими могла б виконувати позивач, чим на думку позивача порушено статтю 42 (переважне право на залишення на роботі) та 49-2 КЗпП України, зазначає, що розпорядження міського голови від 01.03.2019 № 71-р «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 26.02.2016 « 69-р» (зі змінами) передбачало три штатні одиниці заступника директора Департаменту, з яких дві штатні одиниці заступника директора Департаменту фактично були зайняті одну займав ОСОБА_7 , по другій на підставі розпорядження міського голови від 14.02.2019 № 52-р «Про проведення конкурсу на заміщення вакантної посади у департаменті житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради» (копія якого є в матеріалах справи) було проведено конкурс на заміщення вакантної посади переможцем якого став ОСОБА_8 ), третю штатну одиницю було запропоновано ОСОБА_9 заступнику директора департаменту, начальнику відділу бухгалтерського обліку та фінансування - головному бухгалтеру, оскільки посада, яку вона займала на підставі рішення міської ради №1330-31/VII «Про внесення змін до рішення міської ради від 29.01.2016 № 39-04Л/ІІ «Про структуру виконавчих органів Кам`янської міської ради VII скликання, загальну чисельність апарату міської ради та її виконавчих органів» (зі змінами) та наказу Департаменту № 18 «ос» «Про скорочення чисельності працівників департаменту» скорочувалась. В подальшому посада запропонована ОСОБА_9 була скорочена на підставі розпорядження міського голови від 10.05.2019 № 170-р «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 26.02.2016 « 69-р» (зі змінами).

Також зазначає, що зважаючи на лист заступника начальника відділу персоналу міської ради від 07.11.2019 № вих.-182вк, під час вивільнення позивача з 01.03.2019 по 10.05.2019 в Кам`янській міській раді (її виконавчих органах) були наявні посади, за відповідною професією (спеціальністю) позивача, а саме:

- Головний спеціаліст - юрисконсульт відділу загально-правової та кадрової роботи управління соціального захисту населення адміністрації Дніпровського району міської ради (на час відпустки основного працівника для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку);

- Головний спеціаліст - юрисконсульт відділу з правових питань адміністрації Південного району міської ради;

- Головний спеціаліст - юрисконсульт відділу регуляторної політики департаменту муніципальних та регуляторної політики (на час відпустки основного працівника для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку).

У зв`язку з цим, відповідач не був зобов`язаний пропонувати ОСОБА_1 іншу роботу в Кам`янській міській раді (її виконавчих органах).

Відповідно до частини 3 статті 49-2 КЗпП України та листа заступника начальника відділу персоналу міської ради від 07.11.2019 № вих-182вк, у відповідача виникав обов`язок запропонувати посади винятково за відповідною професією чи спеціальністю позивача, які були наявні в Кам`янській міській раді (її виконавчих органах) в період вивільнення, що й було виконано відповідачем шляхом надання позивачу 05 березня 2019 р. та 8 травня 2019 р. пропозицій про наступне працевлаштування (наявні вакантні посади) з урахуванням того, що переважне право на залишення на роботі не тотожне переважному праву на працевлаштування на нову посаду. Позивач від запропонованих посад відмовилась. Відповідач стверджує, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з дотриманням вимог КЗпП України.

15.03.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, а якій позивач зазначає, що є працівником з більш тривалим безперервним стажем роботи в структурних підрозділах виконавчих органах Кам`янської міської ради, а також має більш високий рівень кваліфікації ніж інші працівники, тому мав переважне право в залишенні на роботі. Також зазначає, що на момент звільнення навчалася у вищому учбовому закладі без відриву від виробництва, а саме в Дніпропетровському регіональному інституті державного управління Національної академії державного управління при Президентові України, факультет публічного управління та адміністрування, що не враховано відповідачем. Крім того, зазначає, що найважливішим також є факт того, що позивач належить до категорії посадових осіб, яких не можливо звільнити на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП, зокрема, позивач одночасно належить і до інших «пільгових» категорій працівників, відповідно до ст. 184 КЗпП звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - ч. 6 ст. 179 КЗпП), одиноких матерів за наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи роботодавця не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням та повідомляє, що має малолітню дитину 2016 року народження.

17.03.2021 року від відповідача надійшли до суду заперечення, в якому останній зазначає інформацію, яка зазначена у відзиві від 26.02.2021 року та просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

29.03.2021 року від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради () за підписом директора департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради Максименко О.О. від 10.05.2019 року № 54 «ос» «Про звільнення ОСОБА_1 » у зв`язку із скороченням чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП України;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу правової діяльності департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради ();

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул. Москворецька, будинок № 14, на користь ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 11 травня 2019 року по дату постановлення судом рішення по даній справі;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул. Москворецька, будинок № 14, на користь ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , індексацію середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 11 травня 2019 року по дату постановлення судом рішення по даній справі;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул. Москворецька, будинок, 14, на користь ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , суму відшкодування моральної шкоди 159 492,00 грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста дев`яносто дві тисячі грн. 00 коп.);

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, код СДРПОУ 34827358, місцезнаходження: Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул.Москворецька, будинок № 14, на користь ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , суму судового збору 1 594, 92 грн. (одна тисяча п`ятсот дев`яносто чотири грн. 92 коп.).

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул. Москворецька, будинок № 14, на користь держави всі витрати пов`язані з розглядом цієї справи.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради, , місцезнаходження: Дніпропетровська область, м.Кам`янське, вул. Москворецька, будинок № 14, на користь ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 21000 грн. 00 коп. (двадцять одна тисяча гривень 00 коп.).

01.04.2021 року від відповідача до суду надійшли заперечення, в яких останній просить відмовити в задоволенні позову.

01.04.2021 року від відповідача до суду надійшов відзив на уточнену позовну заяву, в обґрунтування правової позиції виклав доводи, аналогічні заявленим у відзиві від 26.02.2021 року. Крім того, зазначив що відповідачем шляхом надання позивачу 05 березня 2019 р. та 8 травня 2019 р. пропозицій про наступне працевлаштування були запропоновані всі наявні вакансії, з урахуванням професійного досвіду отриманого на посадах в органах місцевого самоврядування та наявної кваліфікації згідно отриманої освіти у вищих навчальних закладах, а також вимог визначених посадовими інструкціями наявних вакансій. Відповідач належним чином виконав обов`язки стосовно працевлаштування (пільгових) категорій працівників, які передбачені ч. 6 ст. 179, ст. 184 КЗпП України, під час їх вивільнення, однак позивач відмовилася працевлаштовуватися на відповідні посади. Також зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності який сягає більше одного року. Що дає підстави суду відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судовому засіданні 19.04.2021 року позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з підстав, наведених у позові. Повідомила, що 05.03.2019 року близько 16:55 годин до неї в кабінет зайшли співробітники Департаменту на чолі з Директором, який обіцяв їй працевлаштування на інші керівні посади, в тому числі, на посаду заступника Директора, однак вона відмовилась підписати попередження з огляду на відсутність довіри до керівника Департаменту.

Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві та запереченнях щодо позову, підтримав, проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 01.07.2011 року по 10.05.2019 року працювала в виконавчих органах Кам`янської міської ради, в тому числі в Департаменті житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради.

01 липня 2011 року позивача призначено за конкурсом на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта управління комунального господарства Дніпродзержинської міської ради.

У зв`язку з реорганізацією структури виконавчих органів Дніпродзержинської міської ради позивача звільнено з посади за переведенням до департаменту житлово-комунального господарства та будівництва міської ради п.5 ст.36 КЗпП України (рішення міської ради від 28.12.2012 №621-30/VI «Про структуру виконавчих органів Дніпродзержинської міської ради, загальну чисельність апарату міської ради та її виконавчих органів», ураховуючи розпорядження міського голови від 07.02.2013 №34-р «Про затвердження структурних підрозділів, їх чисельності та переліку посад департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради») на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта відділу укладання договорів, правової роботи, конкурсів та торгів департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради.

З квітня 2013 року позивача призначено на посаду головного спеціаліста-юрисконсульта відділу укладання договорів, правової роботи, конкурсів та торгів департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради.

З квітня 2015 року позивача призначено на посаду начальника відділу укладання договорів, правової роботи, конкурсів та торгів департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради.

В квітні 2016 року відділ укладання договорів, правової роботи, конкурсів та торгів департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради перейменовано в відділ правової діяльності та державних закупівель департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради (розпорядження міського голови від 26.02.2016 №69-р).

Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради перейменовано у Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради (рішення міської ради від 29.07.2016 №289-09/VII).

З 01 серпня 2018 року відділ правової діяльності та державних закупівель департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради перейменовано у відділ правової діяльності департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради (розпорядження міського голови від 22.06.2018 №236-р).

Відповідно до розпорядження міського голови від 22.06.2018 №236-р з 01.08.2018 департамент житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради (надалі Департамент) налічував 38 штатних одиниць.

Рішенням міської ради від 01.03.2019 №1330-31/VII «Про внесення змін до рішення міської ради від 29.01.2016 № 39-04/VII «Про структуру виконавчих органів Кам`янської міської ради VII скликання, загальну чисельність апарату міської ради та її виконавчих органів» (зі змінами), чисельність Департаменту скорочується на 6 штатних одиниць та затверджується чисельність Департаменту у кількості 32 штатні одиниці.

На підставі рішення міської ради від 01.03.2019 №1330-31/ VІІ було винесено внутрішні накази по Департаменту від 04.03.2019 № 18 «ос» «Про скорочення чисельності працівників департаменту», яким скорочено посаду позивача та наказ від 04.03.2019 № 19 «ос» «Про попередження працівників про наступне вивільнення».

Накази Департаменту разом з попередженням про наступне вивільнення з посади та пропозиціями про наступне працевлаштування (наявні вакантні посади) були врученні позивачу для ознайомлення та візування. Позивач з вище зазначеними документами ознайомилась, але відмовилась від підпису про ознайомлення з наказами та попередженням про наступне вивільнення. З пропозиціями про наступне працевлаштування (наявні вакантні посади) ознайомилася під особистий підпис.

10 травня 2019 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу правової діяльності департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради у зв`язку з скороченням чисельності працівників п.1 ст.40 КЗпП України. (Наказ №54 «ос» від 10.05.2019).

Незгода позивача з вищевказаним наказом № « 54» від 10.05.2019 Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради стала підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, при вирішенні справи по суті суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно технічного навчання. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 цієї норми встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус (частина четверта статті 40).

Згідно із частинами 1 - 3 статті 49 - 2 КЗпП України, в редакції Закону від 18.03.2015 р. N 259-VIII, чинній на момент попередження про скорочення штату працівників, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Так, судом встановлено, що про заплановане скорочення у травні 2019 року позивача було повідомлено 05.03.2019, тобто з дотриманням двомісячного терміну.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" містяться роз`яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Згідно частини 3 статті 184 КЗпП України, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору.

Позивачу 05 березня 2019 р. та 8 травня 2019 р. були надані пропозиції про наступне працевлаштування та були запропоновані наявні вакансії, з урахуванням професійного досвіду отриманого на посадах в органах місцевого самоврядування та наявної кваліфікації згідно отриманої освіти у вищих навчальних закладах, однак позивач відмовилася працевлаштовуватися на відповідні посади.

Відповідач належним чином виконав обов`язки стосовно забезпечення працевлаштування (пільгових) категорій працівників, які передбачені ч. 6 ст. 179, ст. 184 КЗпП України, під час їх вивільнення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які снують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуваний наказ від 10.05.2019 року № 54 «ос» прийнятий з дотриманням встановленої законодавством процедури звільнення працівника, станом на момент виникнення спірних правовідносин, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи похідний характер позовних вимог про поновлення позивача на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, індексації, моральної шкоди, суд вважає, що вони також не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

З урахуванням вищевикладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України - у суду відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради про визнання протиправним та скасування наказу від 10.05.2019 року "Про звільнення ОСОБА_1 ", поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, індексації, відшкодування моральної шкоди, витрат на професійну правничу допомогу - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 30.04.2021 року.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В. Кальник

30.04.2021

Рішення не набрало законної сили 30 квітня 2021 р.

Суддя В.В. Кальник