Справа № 380/6810/21
Суддя: Брильовський Роман Михайлович
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/6810/21
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11 травня 2021 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Галицького відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (79000, м. Львів, вул. Ференца Ліста, буд. 5, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Галицького відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Галицького відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

- зобов`язати Галицький відділ соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Ухвалою судді від 27.04.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено; визнано неповажними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 з позовом до Галицького відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, та залишено позовну заяву без руху.

05.05.2021 від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що йому стало відомо про порушення своїх прав як учасника бойових дій 13 січня 2021 року, після винесення Постанови Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №440/2722/20. 22.03.2021 позивач звернувся із заявою до відповідача щодо перерахунку та виплати невиплаченої частини щорічної одноразової виплати як учаснику бойових дій. 25 березня 2021 року позивачу було надіслано відповідь на вказану заяву. Позивач стверджує, що саме після отримання відповіді він зрозумів, що відповідач добровільно не здійснюватиме перерахунку та доплату невиплаченої частини щорічної одноразової допомоги. Проте, враховуючи запроваджені карантинні заходи позивач зміг укласти договір лише 13 квітня 2021 року, і після підготовки позовної заяви (враховуючи значний об`єм роботи щодо підготовки позовної заяви та зайнятість адвоката в інших справах, досудових та судових процесах) її було подано до Львівського окружного адміністративного суду. Просив визнати причини пропуску строку звернення до суду поважними.

Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, суд зазначає наступне.

Частинами першою-другою статті 122 КАС України, визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України №3-р/2020 від 27 лютого 2020 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 27.02.2020 даним рішенням визнано неконструкційними окреме положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відтак, з 27.02.2020 норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» діють в редакції від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ.

Як вже зазначалося судом, відповідно до статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічно до 05 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога.

Згідно зі статтею 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Галицького відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язати вчинити відповідні дії.

Як слідує із змісту поданої позивачем заяви про поновлення строку звернення до суду, позивач стверджує, що йому стало відомо про порушення своїх прав 13 січня 2021 року, після винесення Постанови Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі №440/2722/20, однак суд не бере такі доводи до уваги, з огляду на таке.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 N 340/1019/19).

Виплата допомоги до 5 травня є періодичним платежем, який виплачується щорічно, а отже, особа, отримуючи їх, є обізнаною щодо їх розміру і в разі незгоди має можливість оскаржити рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які, на її думку, стали підставою для заниження розміру отримуваної нею допомоги.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позивач набув право на отримання допомоги у визначеному Законі України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» розмірі з моменту прийняття рішення Конституційним Судом України №3-р/2020 від 27 лютого 2020 року, а про виплату йому допомоги у меншому ніж встановлено у вказаному Законі розмірі з моменту отримання такої допомоги.

При цьому, відповідно статті 17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" позивач у разі неотримання чи отримання допомоги у меншому розмірі міг звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Отже, після отримання допомоги до 5 травня у 2020 році позивач мав можливість до 30 вересня 2020 року звернутися до відповідача із заявою про її перерахунок, а з 30 вересня 2020 року до суду з позовною вимогою про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

З огляду на наведене, перебіг строку звернення особи до суду з вказаними вимогами слід обраховувати з 30 вересня 2020 року.

Так, Верховний Суд у постанові від 18.11.2020 у справі №380/5202/20 в подібних правовідносинах виклав правовий висновок про те, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

У постанові від 06.05.2018 у справі №389/1042/17 Верховний Суд сформулював правовий висновок, згідно якого 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги, - встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована, а тому перебіг строку звернення позивача до суду слід обраховувати з 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Аналогічна позиція щодо пропуску строку звернення до суду з адміністративними позовом у справах цієї категорії висловлена також Верховним Судом у постановах від 06.02.2018 у справі № 607/7919/17 та від 07.03.2018 у справі №664/51/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, з урахуванням вищенаведених висновків Верховного Суду вважає, що перебіг строку звернення особи до суду з позовною вимогою про визнання протиправними дій (бездіяльності) та зобов`язання до вчинення відповідних дій щодо призначення щорічної разової допомоги в необхідному розмірі на підставі Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» слід обраховувати з 30 вересня відповідного року.

Отже, 30 вересня 2020 року встановлений законом кінцевий строк, до якого могла бути здійснена виплата вказаної допомоги і до якого позивач міг очікувати на отримання більшої суми, ніж була йому нарахована. Тому перебіг строку звернення позивача до суду розпочався 30 вересня 2020 року та сплив 30 березня 2021 року.

До суду позивач звернувся 23.04.2021, що свідчить про пропуск шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом.

Стосовно доводі позивача у заяві про поновлення строку звернення до суду, що лише після отримання відповіді на заяву від 22.03.2020 щодо перерахунку та виплати невиплаченої частини щорічної одноразової допомоги до 5 травня йому стало відомо, що відповідач немає наміру у добровільному порядку здійснювати перерахунок та доплату відповідної допомоги, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Проте жодним з нормативно-правових актів не передбачено ні можливості, ні обов`язку досудового порядку вирішення спору щодо перерахунку та виплати суми щорічної грошової допомоги до 05 травня.

Тому факт звернення позивача до відповідача, суд не визнає досудовим порядком вирішення спору, що може створити об`єктивні передумови для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та стати належною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних спорів Касаційного адміністративного суду у постанові від 31.03.2021 (справа №240/12017/19) виклав правову позицію, згідно якої отримання позивачем листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. Триваюча пасивна поведінка особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Не бере суд до уваги доводи позивача, що у зв`язку з запровадження карантинних заходів позивач зміг укласти договір з адвокатом лише 13 квітня 2021 року, і після підготовки позовної заяви (враховуючи значний об`єм роботи щодо підготовки позовної заяви та зайнятість адвоката в інших справах, досудових та судових процесах) її було подано до Львівського окружного адміністративного суду.

Суд зазначає, що сам факт запровадження у державні карантинних заходів не є беззаперечною підставою для поновлення строку звернення до суду, якщо вони не перешкоджають реалізувати відповідне право особи.

Посилання позивача на зайнятість адвоката в інших справах, досудових та судових процесах та значний об`єм роботи щодо підготовки позовної заяви суд відхиляє, оскільки вказані доводи свідчать про зайнятість адвоката для надання правничої допомоги особі з якою укладено договір, а не про обставини непереборного і об`єктивного характеру, що перешкодили б позивачу звернутися за судовим захистом у межах встановленого для цього строку звернення до суду.

Таким чином, позивач будучи обізнаним про порушення його прав стосовно виплати разової щорічної грошової допомоги у 2020 році, у встановлений законодавством строк до суду не звернувся, доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом суду не надав.

Згідно з положеннями частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 КАС України.

Зважаючи на те, що з позовними вимогами позивач звернувся до суду поза межами встановленого строку, зазначені у заяві від 05.05.2021 обставини про не пропущення ним строку звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними, тому заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду слід залишити без задоволення, а позовну заяву повернути позивачеві.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду - відмовити.

Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 та позовну заяву ОСОБА_1 до Галицького відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали суддею до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд.

Суддя Р.М. Брильовський