Справа № 240/2626/21
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Житомир справа № 240/2626/21

категорія 111030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Черноліхова С.В.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрсоіл" до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрсоіл" звернулося до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області № 15 від 16 грудня 2020 року.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що вказаним рішенням зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2020 року на 1280491,00 грн. внаслідок не підтвердження, на думку контролюючого органу, належним чином оформленими первинними документами господарських операцій з Приватним підприємством "Агро-Ширак-2". З такими висновками відповідача позивач не погоджується, оскільки продукція поставлялася не в тонах, а в кілограмах і літрах, відповідно перевіряючі допустили математичну помилку у своїх висновках, а також ПП "Агро-Ширак-2" надавало послуги Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрсоіл" за допомогою орендованої техніки і наявних складських приміщень.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року дану справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 16 березня 2021 року.

16 березня 2021 року підготовче засідання відкладено на 30 березня 2021 року за клопотанням представника відповідача.

30 березня 2021 року суд замінив первинного відповідача на Головне управління ДПС у Житомирській області як відокремлений підрозділ ДПС, закрив підготовче провадження і призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 13 квітня 2021 року.

13 квітня 2021 року суд постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про подальший розгляд справи у письмовому провадженні.

Представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала і просила у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов. Пояснила, що позивач не підтвердив належними документами операції з поставки Приватним підприємством "Агро-Ширак-2" засобів захисту рослин, зокрема у товарно-транспортних накладних вказано про перевезення товарів у обсягах, які перевищують вантажопідйомність автомобіля Mercedes Benz Sprinter 309CDI AE 89-05HH, що здійснював таке перевезення. Дані обставини свідчать про відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, трудових ресурсів при значних обсягах реалізації товарів. Також неможливо встановити кінцевого виконавця послуг по наданню Приватним підприємством "Агро-Ширак-2" в оренду позивачеві транспортного засобу-сільськогосподарської техніки з екіпажем, дослідити ланцюги постачання, на підставі чого встановлено нереальність придбання послуг.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд дійшов наступного висновку.

Встановлено, що під час проведеної посадовими особами Головного управління ДПС у Житомирській області документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрсоіл" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2020 року від`ємного значення податку на додану вартість, яке визначено з урахуванням від`ємного значення податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах виявлено порушення:

- пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення податку на додану вартість за вересень 2020 року, що зараховується до складу наступного звітного періоду, на 1280491,00 грн.

За результатами перевірки складено акт № 1101/06-30-07-15/41364910 від 25 листопада 2020 року.

На підставі вказаного акта контролюючим органом 16 грудня 2020 року винесено податкове повідомлення-рішення № 15 про зменшення позивачеві розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1280491,00 грн.

Вважаючи вказане повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд дійшов наступного висновку.

Щодо господарських операцій по придбанню засобів захисту рослин.

В акті перевірки вказано, що позивач уклав з Приватним підприємством "Агро-Ширак-2" договір поставки № 01/20 від 08 січня 2020 року. До складу Товару будуть входити: посівний матеріал, добрива, засоби захисту рослин, паливно-мастильні матеріали.

За даними Єдиного реєстру податкових накладних, ПП "Агро-Ширак-2" згідно умов договору №01/20 від 08 січня 2020 року за липень 2020 року виписано та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на суму ПДВ 633058, 20 грн.

За даними Єдиного реєстру податкових накладних ПП "Агро-Ширак-2" згідно умов договору № 1/20 від 08 січня 2020 року за серпень 2020 року виписано та зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на суму ПДВ 560976, 96 грн.

Товариством для перевірки надано товарно-транспортні накладні, відповідно до яких автомобільним перевізником ПП ''Агро-Ширак-2" здійснено перевезення вантажу автомобілем Mercedes Benz Sprinter 309CD1 НОМЕР_1 , вагою, яка перевищує вантажопідйомність вказаного автомобіля (3,2 т), а саме:

- № Р11 від 01 липня 2020 року вагою 9,334 т;

- № Р13 від 01 липня 2020 року вагою 703 т;

- № Р30 від 03 серпня 2020 року вагою 753 т;

- № Р29 від 03 серпня 2020 року вагою 9045 т;

- № Р16 від 03 серпня 2020 року вагою 18690 т.

В ході проведення аналізу матеріалів податкової звітності, реєстраційних документів, звітів та інших документів, встановлено відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, трудових ресурсів при значних обсягах реалізації товарів (робіт, послуг).

Серед придбаних товарів відсутні факти придбання ТМЦ, в подальшому реалізованих ТОВ «Укрсоіл».

Таким чином, у ході проведеного аналізу неможливо встановити кінцевого виконавця послуг та виробника товарів, та дослідити ланцюги постачання по вищезазначеним постачальникам, в зв`язку із чим встановлено нереальність придбання ідентифікованих товарів та послуг, введення в обіг яких (первинний продаж) не пітверджується фактом (законним джерелом) реального походження цих товарів та послуг (відсутнє дійсне формування активу) у попередніх ланках ланцюга його продажу.

Окрім того, платником не надано, документів, що підтверджують якість та походження товару (сертифікатів якості, сертифікатів походження на товар).

Відсутність (не надання до перевірки) сертифікату якості (походження) продукції не дає можливості ідентифікувати придбаний товар, встановити виробника придбаного товару, зазначеному у оформлених документах по ланцюгу постачання від вищевказаного контрагента-постачальника до ТОВ «Укрсоіл».

Суд при цьому зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема, за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

За приписами пункту 198.3 наведеної статті, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 200 Податкового кодексу України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;

б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

У відповідності до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Із наведеного вбачається, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.

Таким чином, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни за придбану продукцію та виконані роботи, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України.

Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон), бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88 (далі по тексту - Наказ № 88).

Відповідно до пункту 1.2 Наказу №88, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Слід зазначити, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (пункт 2.1 Наказу № 88).

При цьому, пунктом 2.4 Наказу №88 визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити:

- найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ,

- назва документа (форми),

- дата і місце складання,

- зміст та обсяг господарської операції,

- одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі),

- посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення,

- особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Отже, наведені правові норми дозволяють платнику податку формувати податковий кредит у зв`язку з реальним придбанням товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що, в першу чергу, має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Сама по собі наявність первинних документів (актів надання послуг та податкових накладних) не може бути єдиною і достатньою підставою для підтвердження правомірності формування податкового кредиту, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій, а також не доведення факту дійсного руху активів та товару між учасниками відповідних операцій.

Натомість, обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він є суб`єктом, який зменшує суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету на суму податкового кредиту.

Отже, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Встановлено, що 08 січня 2020 року між Приватним підприємством "Агро-Ширак-2" (Постачальник) та позивачем (Покупець) укладено договір поставки № 01/20, за умовами якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець у порядку й на умовах, передбачених даним договором зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість. Предметом договору є товар, а саме: посівний матеріал, добрива, засоби захисту рослин, паливно-мастильні матеріали.

На підтвердження виконання умов зазначеного договору позивачем надано додаткові угоди від 01 липня 2020 року № 5 і № 6, видаткові накладні від 01 липня 2020 року № 11, № 13, № 15, податкові накладні від 01 липня 2020 року № 1, № 2, № 3, товарно-транспортні накладні від 01 липня 2020 року № Р11, № Р13, № Р15, додаткові угоди № 7 і № 8 від 03 серпня 2020 року, товарно-транспортні накладні № Р16, № Р17, № Р29, № Р30, № Р48, № Р49, № Р50 від 03 серпня 2020 року, видаткові накладні від 03 серпня 2020 року № 16, № 17, № 29, № 30, № 48, № 49, № 50, податкові накладні від 03 серпня 2020 року № 2, № 5, № 9, № 10, № 12, № 19, № 30, сертифікати якості.

Як вбачається з товарно-транспортних накладних від 01 липня 2020 року № Р11, № Р13 та від 03 серпня 2020 року № Р16, № Р29, № Р30, у них зазначені об`єми перевезеного вантажу в тонах, які перевищують вантажопідйомність автомобіля, який їх перевозив (3,2 т). Такі значення вказані помилково, оскільки дійсними вимірами перевезеного вантажу є літри і кілограми.

Позивач зазначає, що перевезення придбаного у ПП "Агро-Ширак-2" товару здійснювалося автомобілем Mercedes Benz Sprinter 309CD1 НОМЕР_1 з вантажопідйомністю 3,2 т в декілька ходок за один день на підставі товарно-транспортної накладної, складеної на весь об`єм вантажу. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів протиправність таких дій позивача, не встановлено їх і судом.

Крім того, відсутність товарно-транспортних накладних чи їх недоліки не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій. Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні не встановлюють правил податкового обліку витрат і податкового кредиту платника податків.

Також позивачем надано договори поставки, договори купівлі-продажу, видаткові і податкові накладні, товарно-транспортні накладні, рахунки на оплату, які підтверджують придбання Приватним підприємством "Агро-Ширак-2" у постачальників посівного матеріалу, добрива, засобів захисту рослин, які у подальшому були реалізовані позивачу. Крім того, у матеріалах справи міститься договір оренди приміщень від 01 квітня 2020 року, який спростовує доводи контролюючого органу про відсутність таких у ПП "Агро-Ширак-2".

Надані до суду первинні документи по взаємовідносинам позивача з контрагентом в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними документами та мають всі необхідні встановлені законом обов`язкові реквізити. Докази того, що ці первинні документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необгрунтованість зменшення позивачу оскаржуваним повідомленням-рішенням розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2020 року на 1194035,16 грн. по господарським операціям з Приватним підприємством "Агро-Ширак-2" на підставі договору поставки від 08 січня 2020 року № 01/20.

Стосовно оренди транспортних засобів-сільськогосподарської техніки з екіпажем.

Як зазначено в акті перевірки, позивач (Орендар) уклав 08 січня 2020 року з Приватним підприємством "Агро-Ширак-2" (Орендодавець) договір оренди транспортного засобу-сільськогосподарської техніки з екіпажем (водієм) № 02/20.

Інформація про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність відповідно до форми 20-ОПП: із 11 серпня 2020 року на праві короткострокової оренди два трактори колісні та плуг ПЛН-3,5, із 12 жовтня 2020 року ангар та бочки (ємкості).

Наявність трудових ресурсів у періоді здійснення діяльності: згідно звітів нарахування єдиного внеску - облікова кількість штатних працівників та кількість застрахованих осіб за липень та серпень 2020 року - 3 особи, в тому числі, директор.

У зв`язку із неможливістю самостійного надання послуг ПП "Агро-Ширак-2", було досліджено джерела походження послуг та товарно-матеріальних цінностей згідно Єдиного реєстру податкових накладних.

Так, ПП "Агро-Ширак-2" протягом липня-серпня 2020 року здійснювало придбання добрив, пестицидів, гербіцидів, серед придбаних товарів відсутні факти придбання послуг оренди транспортних засобів-сільськогосподарської техніки.

Таким чином, у ході проведеного аналізу неможливо встановити кінцевого виконавця послуг та виробника товарів, дослідити ланцюги постачання по вищезазначеним постачальникам, в зв`язку із чим встановлено нереальність придбання ідентифікованих товарів та послуг, введення в обіг яких (первинний продаж) не підтверджується фактом (законним джерелом) реального походження цих товарів та послуг (відсутнє дійсне формування активу) у попередніх ланках ланцюга його продажу.

Суд при цьому зазначає, що позивач як платник податків самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.

Тобто, для підтвердження включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у складі ціни за придбану продукцію, виконані роботи і надані послуги, необхідні первинні документи, оформлені відповідно до вимог законодавства України.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 січня 2020 року між позивачем (Орендар) та Приватним підприємством "Агро-Ширак-2" (Орендодавець) укладено договір оренди транспортного засобу-сільськогосподарської техніки з екіпажем (водієм) № 02/20. За умовами вказаного договору Орендодавець зобов`язується передати у тимчасове володіння і користування Орендарю сільськогосподарську техніку, забезпечити своїми силами її керування та технічну експлуатацію, а Орендар зобов`язується прийняти в тимчасове володіння та користування техніку під керуванням екіпажу, виплачувати Орендодавцю орендну плату за користування сільськогосподарською технікою і повернути її у порядку, встановленому цим договором.

09 лютого 2020 року сторонами була підписана додаткова угода № 1 до зазначеного договору від 08 січня 2020 року, в якій визначено перелік сільськогосподарської техніки, а саме: трактор John Deere номерний знак НОМЕР_2 з дисковими боронами; Кіровець К 701 номерний знак НОМЕР_3 з плугом; трактор колісний Беларус 892 номерний знак НОМЕР_4 , НОМЕР_5 з культиватором. Техніка передається з екіпажем 15 повних робочих днів для здійснення оранки і культивації грунту 1647 га. Загальна вартість оренди 2090043,00 грн., у т.ч. 348340,50 грн. ПДВ.

Позивачем надано акт приймання-передачі № 1 від 23 квітня 2020 року до договору оренди транспортного засобу-сільськогосподарської техніки з екіпажем (водієм) № 02/20 від 08 січня 2020 року, акт надання послуг № 7 від 23 квітня 2020 року і податкову накладну № 23043 від 23 квітня 2020 року.

30 квітня 2020 року стронами була підписана додаткова угода № 2, згідно з якою в оренду, крім попередньої техніки, передається на 18 повних робочих днів: сівалка СУПН 8 2 одиниці; сівалка KTNZEA 3000 1 одиниця для передпосівної культивації грунту, посіву соняшника і кукурудзи, внесення мінеральних добрив. Загальна вартість оренди 2847600,00 грн., у т.ч. 474600,00 грн. ПДВ.

Позивачем надано акт приймання-передачі № 2 від 02 червня 2020 року до договору оренди транспортного засобу-сільськогосподарської техніки з екіпажем (водієм) № 02/20 від 08 січня 2020 року, акт надання послуг № 10 від 02 червня 2020 року, податкову накладну № 2011 від 02 червня 2020 року, акт надання послуг № 14 від 01 червня 2020 року, податкову накладну № 6 від 01 червня 2020 року, податкову накладну № 111 від 01 червня 2020 року.

01 червня 2020 року стронами була підписана додаткова угода № 3, згідно з якою в оренду, крім попередньої техніки, передається на 12 повних робочих днів оприскувач Hardi Commander 2800. Загальна вартість оренди 2074944,00 грн., у т.ч. 345824,00 грн. ПДВ.

Позивачем надано акт приймання-передачі № 3 від 20 липня 2020 року до договору оренди транспортного засобу-сільськогосподарської техніки з екіпажем (водієм) № 02/20 від 08 січня 2020 року, акт надання послуг № 27 від 20 липня 2020 року, податкову накладну № 17 від 20 липня 2020 року, акт приймання-передачі № 4 від 23 липня 2020 року, акт надання послуг № 28 від 23 липня 2020 року, податкову накладну № 18 від 23 липня 2020 року, акт приймання-передачі № 5 від 28 серпня 2020 року, акт надання послуг № 31 від 28 серпня 2020 року, податкову накладну № 7 від 28 серпня 2020 року, акт приймання-передачі № 6 від 03 вересня 2020 року, акт надання послуг № 32 від 03 вересня 2020 року, податкову накладну № 2 від 03 вересня 2020 року.

01 вересня 2020 року сторонами була підписана додаткова угода № 4, згідно з якою в оренду, крім попередньої техніки, передається на 16 повних робочих днів: комбайн John Deere 9500 номерний знак НОМЕР_6 , НОМЕР_7 для збору соняшника і кукурудзи. Загальна вартість оренди 1500000,00 грн., у т.ч. 250000,00 грн. ПДВ.

Позивачем надано акт надання послуг № 51 від 29 жовтня 2020 року і податкову накладну № 11 від 29 жовтня 2020 року.

У свою чергу передану позивачеві в оренду сільськогосподарську техніку Приватне підприємство "Агро-Ширак-2" орендувало у Приватного підприємства "Агро-Ширак" на підставі договору оренди сільськогосподарських машин та обладнання № 20/04-1Т від 20 квітня 2020 року.

Надані документи підтверджують факт здійснення господарських операцій з Приватним підприємством "Агро-Ширак-2" по оренді транспортних засобів-сільськогосподарської техніки з екіпажем.

Суд при цьому вважає за необхідне зазначити, що Податковим кодексом України на сторону цивільно-правової угоди, яка є платником податків, не покладений обов`язок здійснювати контроль за дотриманням постачальником вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, подання звітності, сплати податків до бюджету і в подальшому за можливі дії порушника. Не передбачено ні право, ні зобов`язання будь-якої із сторін правочину здійснювати контроль щодо показників податкової звітності однієї сторони правочину над показниками податкової звітності, що подана іншою стороною правочину. При цьому відповідно до законодавства кожний платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку, яка стосується кожного окремого платника податків і не може автоматично поширюватися на інших осіб, у тому числі на його контрагентів.

Статтею 61 Конституції України закріплений індивідуальний характер юридичної відповідальності особи, відповідно до якого до відповідальності повинен бути притягнений правопорушник. Притягнення ж до відповідальності добросовісного платника податків суперечить конституційним нормам та вимогам законодавства.

Жодного належного доказу того, що договір між позивачем та Приватним підприємством "Агро-Ширак-2" був укладений без мети його здійснення відповідачем до суду не надано.

Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його вищевказаного контрагента, зокрема, пояснень посадових осіб щодо їх непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваної юридичної особи, судових рішень, вироків тощо, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення позивачем розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Надані до суду первинні документи по взаємовідносинам позивача з контрагентом в силу Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинними документами та мають всі необхідні встановлені законом обов`язкові реквізити. Докази того, що ці первинні документи не мають юридичної сили або визнані в установленому порядку недійсними - відсутні.

Позивачем під час розгляду справи підтверджено належними доказами фактичність отримання від ПП "Агро-Ширак-2" транспортних засобів-сільськогосподарської техніки з екіпажем в оренду, відтак зменшення контролюючим органом розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на 86456,00 грн. за надані послуги оренди є неправомірним.

Згідно зі статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладені приписи чинного законодавства України, оскільки факти, які встановлені в акті перевірки не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрсоіл" є обґрунтованими, та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області № 15 від 16 грудня 2020 року про зменшення позивачу розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2020 року на 1280491,00 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрсоіл" (вул. О.Василенка, 8, с. Ігнатпіль, Овруцький район, Житомирська область, 11163, ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, код ЄДРПОУ ВП 44096781) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області № 15 від 16 грудня 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрсоіл" 19207,37 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов