Справа № 540/3816/20
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/3816/20
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шляхтицького О.І.

суддів: Семенюка Г.В. , Домусчі С.Д.

секретар - Недашковська Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 по справі № 540/3816/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним рішення та зобовёязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 28 липня 2020 року, винесене відносно ОСОБА_1 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дати подання заяви, а саме з 24.07.2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що з 01 липня 2009 року по сьогоднішній день працював у Херсонському обласному онкологічному диспансері, старшою медичною сестрою радіологічного відділення. Досягнувши віку 46 років, 24 липня 2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку №1 розділу XXIV Постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року за № 461.

Рішенням від 28 липня 2020 року відмовив у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 з посиланням на недосягнення віку встановленого абз.1 п.2 ст.114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме 49 років 6 місяців, про що повідомлено листом від 30 липня 2020 року за № 2100-0301-8/30310.

При цьому відповідач не заперечував наступних фактів: наявності у позивача страхового стажу роботи за списком № 1 за період з 01.01.2010 по 30.06.2020, який становить 9 років 7 місяців; наявності загального страхового стажу у 28 роки 8 місяці 29 днів.

Рішення відповідача про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах є незаконним, що вбачається із наступних норм права.

До 2018 року спірні правовідносини були врегульовані лише ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка визначає умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у 2018 році норми щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах були внесені і до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", шляхом його доповнення розділом XVI-І "Про пенсійне забезпечення окремих категорій громадян", зокрема ст. 114, яка визначає умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Норми статті 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", в редакції по стану на 2015 рік та ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що була прийнята у 2018 році, мали до 23 січня 2020 року, абсолютно однакові умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

23 січня 2020 року Конституційним судом України з нижче наведених мотивів було визнано неконституційною норму статті 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", в редакції по стану на 2015 рік.

Таким чином, на сьогодні мається колізія, нормативно-правових актів, що мають однакову юридичну силу та по-різному регулюють відносини, щодо умов призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка має тлумачитися на користь дотримання конституційного принципу верховенства права, складовою якого є юридична визначеність для позивача як особи, яка з 2000 року має очікування стосовно права на призначення пенсій при наявності відповідно стажу роботи у шкідливих і важкими умовами праці, - за списком № 1 із застосуванням норми ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" в редакції по стану на січень 2020 рік.

Позивач наполягав на тому, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив, у якому зазначив, оскільки 24.07.2020 позивач звернулася до Херсонського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Страховий стаж роботи позивача за Списком №1 за період з 01.01.2010 по 30.06.2020 становить 9 років 7 місяців. Загальний страховий стаж позивача за записами трудової книжки, документа про навчання, свідоцтва про народження дитини та, відповідно, індивідуальних відомостей про застраховану особу, становить 28 років 8 місяців 29 днів.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 28.07.2020 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 статті 114 Закону № 1058 у зв`язку з недосягненням віку 49 років 6 місяців є правомірним та таким, що відповідає нормам діючого законодавства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Херсонський окружний адміністративний суд рішенням від 27 січня 2021 року позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 28 липня 2020 року, винесене відносно ОСОБА_1 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дати подання заяви, а саме з 24.07.2020.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області подало апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права, а саме не досконало проаналізовано доводи сторін та надані ними докази, тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти по справі нову постанову, якою відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував того, що оскільки Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148 є чинними, їх положення не визнано неконституційними, відтак рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 впливає на право призначення пенсії на пільгових умовах, яке виникло до 11.10.2017.

20.04.2021 від позивача до суду найшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти задоволення апеляційної скарги заперечував та зазначив про те, що погоджується з висновками суду першої інстанції.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були належно сповіщені відповідно до статей 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до частини 2 статті 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно зі статтею 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 01 липня 2009 року по теперішній працює у Херсонському обласному онкологічному диспансері, старшою медичною сестрою радіологічного відділення, зокрема:

- з 01.01.2010 по 31.12.2011 - сестрою медичною старшою (блоку закритих джерел) радіологічного відділення;

- з 01.01.2012 по теперішній час - сестрою медичною старшою (блоку закритих джерел) радіологічного відділення №2.

24.07.2020 позивач звернулася до Херсонського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Протоколом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області № 14 від 28.07.2020 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії з посиланням на пп. 1 п. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Листом від 30.07.2020 № 2100-0301-8/30310 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повідомило ОСОБА_1 про те, що розділом XXII "Роботи з радіоактивними речовинами та джерелами іонізуючих випромінювань і берилієм" списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, передбачені працівники, зайняті на роботах із радіоактивними речовинами з активністю на робочому місці понад 10 мілікюрі радію-226 або еквівалентною за радіотоксичністю кількістю радіоактивних речовин, на гамма-терапевтичних апаратах, а також ремонтом устаткування в цих умовах.

Страховий стаж роботи за списком № 1 за період з 01.01.2010 по 30.06.2020 становить 9 років 7 місяців. До пільгового стажу не враховані наступні місяці: серпень 2012 року; серпень 2013 року; липень 2014 року; серпень 2015 року; вересень 2016 року; серпень та жовтень 2017 року; червень та вересень 2018 року; вересень 2019 року; березень 2020 року.

За ці місяці заданими відділу персоніфікованого обліку є заробітна плата по іншому підприємству (комунальний заклад "Херсонський базовий медичний фаховий коледж" Херсонської обласної ради), документально не підтверджено зайнятість протягом повного робочого дня на посаді сестри медичної старшої (блоку закритих джерел) радіологічного відділення Херсонського обласного онкологічного диспансеру.

Загальний стаж складає 28 років 8 місяців 29 днів.

Враховуючи дату народження ОСОБА_1 , 28.07.2020 прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 114 Закону № 1058 у зв`язку з недосягненням віку 49 років 6 місяців.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що, на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач досягла віку визначено ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" в редакції по стану на січень 2020 рік та має необхідний обсяг як загального страхового стажу, так і пільгового стажу за Списком № 1, що свідчить про набуття права на призначення пенсії на пільгових умовах, яке було порушено відповідачем.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України " Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб ".

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За положеннями частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини до 2018 року були врегульовані лише статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка визначає умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у 2018 році норми щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах були внесені і до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", шляхом його доповнення розділом XVI-1 "Про пенсійне забезпечення окремих категорій громадян", зокрема, стаття 114, яка визначає умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Норми статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", в редакції по стану на 2015 рік та статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що була прийнята у 2018 році, мали до 23 січня 2020 року, абсолютно однакові умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а саме :

"а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

45 років - по 31 березня 1970 року включно;

45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року;

46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року;

46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року;

47 років - з і жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року;

47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року;

48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року;

48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року;

49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року;

49 років 6 місяців - з1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року;

50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 1 б років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років б місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років б місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування":

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року".

23 січня 2020 року Конституційним судом України було визнано неконституційною норму статті 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", в редакції по стану на 2015 рік.

Зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Визначено, що застосуванню підлягає стаття 13 "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VІІІ для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років б місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам".

Таким чином, на сьогодні існує колізія, нормативно-правових актів, що мають однакову юридичну силу та по-різному регулюють відносини щодо умов призначення пенсії за віком на пільгових умовах, яка має тлумачитися на користь дотримання конституційного принципу верховенства права, складовою якого є юридична визначеність для особи, яка з 2010 року має очікування стосовно права на призначення пенсій при наявності відповідно стажу роботи у шкідливих і важкими умовами праці, - за списком № 1 із застосуванням норми статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції по стану на січень 2020 рік.

При розгляді заяви про призначення пенсії, відповідачем мало бути здійснено зменшення пенсійного віку відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який кореспондується із абз. 4 п. "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" так як позивач має страховий стаж за списком № 1 - 9 років 7 місяців, що відповідно надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у віці 46 років.

Відповідно до положень пункту 4 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Пунктом 3 вказаного Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 вказаного Порядку передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Отже, умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 1, та документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути, зокрема, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 10.09.2013 (справа №21-183а13) та від 25.11.14 (справа №21-519а14).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач досягла віку визначено статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції по стану на січень 2020 рік та має необхідний обсяг як загального страхового стажу, так і пільгового стажу за Списком № 1, що свідчить про набуття права на призначення пенсії на пільгових умовах, яке було порушено відповідачем.

Доводи апеляційної скарги

Посилання апелянта на те, що відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову позивачу у пенсії на пільгових умовах, оскільки на момент звернення позивачка не досягла необхідного віку, а посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 і положення Закону України « Про пенсійне забезпечення» є помилковим, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Так, згідно пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину 2 статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за №213-VIII.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 за №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 за № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам».

При цьому, Конституційний Суд України в пункті 4.1 Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону №1788 до внесення змін Законом №213 було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, у статті 13 Закону №1788 до внесення змін Законом №213 було встановлено такий пенсійний вік: у пункті «а» для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах «б»-«з» для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

У Законі №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті «а» - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах «б»-«з» - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Таким чином, статтею 13 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.

Відповідно до пункту 4.4 рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами «б»-«г» статті 54 Закону №1788 (у редакції до внесення змін Законом №213) у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак, оспорюваними положеннями Закону №213 змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років зазначив, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788 у редакції до внесення змін Законом №213. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, стаття 13, частина 2 статті 14, пункт «б»-«г» статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Судом першої інстанції також враховано, що у справах «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та «Серков проти України» (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Таким чином, на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач досягла віку визначено статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції по стану на січень 2020 рік та має необхідний обсяг як загального страхового стажу, так і пільгового стажу за Списком № 1, що свідчить про набуття права на призначення пенсії на пільгових умовах, яке було порушено відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 28 липня 2020 року, винесене відносно ОСОБА_1 про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з дати подання заяви, а саме з 24.07.2020.

Також, суд першої інстанції вірно, з урахуванням вимог статті 139 КАС України, вирішив питання про розподіл судових витрат.

Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення - 07 травня 2021 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Семенюк Г.В. Домусчі С.Д.