Справа № 560/3103/20
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/3103/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Фелонюк Д.Л.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

11 травня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду проживання з чоловіком у місцевості, де не було можливості для працевлаштування за спеціальністю з 28.12.1989 по 25.05.1992 та періоду догляду за пенсіонером, який потребує постійного стороннього догляду з 01.06.1992 по 24.10.1996;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу період проживання з чоловіком у місцевості, де не було можливості для працевлаштування за спеціальністю з 28.12.1989 по 25.05.1992 та період догляду за пенсіонером, який потребує постійного стороннього догляду з 01.06.1992 по 24.10.1996.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0066645 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено третю групу інвалідності з 24.10.2019, причина інвалідності - загальне захворювання.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 , виданого 09.03.1980, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено шлюб 09.03.1980. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4 .

Позивачка звернулася до відповідача з заявою від 24.12.2019 про призначення пенсії по інвалідності, як особі з інвалідністю ІІІ групи від загального захворювання.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 14.01.2020 №58 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності згідно заяви від 24.12.2019 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 14 років, передбаченого статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тривалість страхового стажу - 8 років 11 місяців 13 днів.

Листом від 31.01.2020 №2200-0301-8/2160 відповідач повідомив позивачку про результати розгляду її заяви від 24.12.2019, у тому числі про рішення від 14.01.2020. Зазначено, зокрема, що в довідці військової частини НОМЕР_2 від 05.01.1992 №318/06 вказано, що чоловік ОСОБА_1 проходив військову службу з 26.09.1989 по 04.01.1993, позивачка не працювала з 28.12.1989 по 25.05.1992, тоді як довідка видана 05.01.1992.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.03.2020 №58 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності згідно заяви від 24.12.2019 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи 14 років, передбаченого статтею 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Тривалість страхового стажу - 8 років 11 місяців 13 днів.

Відповідач повідомив позивачку про вказане рішення листом від 21.04.2020 №2200-0301-8/15228.

Позивачка, вважаючи порушеними її права, звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп - від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній містить Додатки №№1-5 - форми довідок про підтвердження трудового стажу, а саме довідки які підтверджують:

- час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства (додаток N 1) (пункт 4 Порядку);

- проходження військової служби у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку (додаток N 2) (пункт 6);

- службу в органах внутрішніх справ, Національній поліції (додаток N 3) (пункт 6);

- період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю (додаток N 4) (пункт 13);

- у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5) (пункт 20).

Отже, Порядком №637 затверджені окремі зразки/форми довідок для підтвердження певних видів трудового стажу, окремих категорій працівників.

Спірний період з 28.12.1989 по 25.05.1992 підпадає під вказану категорію, визначену пунктом 13 Порядком №637.

Позивачкою надано довідку військової частини НОМЕР_2 від 05.01.1992 №318/6, за змістом якої ОСОБА_2 проходив військову службу з 26.09.1989 по 04.01.1993. Разом з ОСОБА_2 проживала дружина ОСОБА_1 , яка не працювала з 28.02.1989 по 25.05.1992 у зв`язку з неможливістю працевлаштування.

Також надано довідку Хмельницького об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області від 18.02.2020 №47/3, за змістом якої майор запасу ОСОБА_2 проходив дійсну військову службу в військовій частині НОМЕР_2 в республіці Ємен (Африка) в період з 26.09.1989 по 04.01.1993. Разом з ОСОБА_2 проживала дружина ОСОБА_1 , яка мала спеціальність - швачка і не працювала з 28.12.1989 по 25.05.1992 у зв`язку з неможливістю працевлаштування за даною спеціальністю.

Суд зазначає, що довідка від 18.02.2020 №47/3 відповідає формі довідки, визначеній в додатку 4 до Порядку №637. При цьому доводи пенсійного органу щодо відсутності в довідці від 18.02.2020 №47/3 підстави видачі, як обставини, яка зумовила не врахування до страхового стажу періоду проживання позивачки з 28.12.1989 по 25.05.1992 з чоловіком-військовослужбовцем в місцевостях, де не було можливості для працевлаштування за спеціальністю, є протиправними, оскільки зазначення підстави видачі не передбачено вказаною формою довідки.

Порядок №637 також визначає правила підтвердження трудового стажу.

Так, пунктом 23 Порядку №637 визначено, що документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Суд критично оцінює твердження відповідача щодо видання військовою частиною НОМЕР_2 довідки 05.01.1992 із зазначенням відомостей про проходження військової служби чоловіком ОСОБА_1 по 04.01.1993, оскільки вона підписана посадовою особою і засвідчена печаткою. Також довідка військової частини НОМЕР_2 від 05.01.1992 №318/6 містить такі загальнообов`язкові реквізити документів, як: дата видачі, вихідний реєстраційний номер, підписи посадової особи.

Суд враховує, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України).

Крім того, доказів визнання недійсними довідки військової частини НОМЕР_2 від 05.01.1992 №318/6 та довідки Хмельницького об`єднаного міського військового комісаріату Хмельницької області від 18.02.2020 №47/3 суду не надано. Не здобуто таких доказів і судом.

Таким чином, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проживання з чоловіком у місцевості, де не було можливості для працевлаштування за спеціальністю з 28.12.1989 по 25.05.1992 є протиправною. Як наслідок, наявні підстави для задоволення похідної позовної вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проживання з чоловіком у місцевості, де не було можливості для працевлаштування за спеціальністю з 28.12.1989 по 25.05.1992.

Щодо спірного періоду догляду за пенсіонером, який потребує постійного стороннього догляду з 01.06.1992 по 24.10.1996, який не зараховано позивачці до страхового стажу, суд зазначає та враховує наступне.

Згідно з пунктом "ж" статті 3 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, особи, які здійснюють догляд за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до довідки КНП "Центр ПМД Хмельницького району" від 12.03.2020 №184 ОСОБА_5 1913 року народження починаючи з червня 1992 року і до моменту смерті, за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду та була не здатна до самообслуговування, постійно.

У довідці від 01.06.2020 №96, виданій виконкомом Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району Хмельницької області, зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала без реєстрації та в період з 26.05.1992 по 25.10.1996 здійснювала догляд за її тіткою ОСОБА_5 , 1913 року народження, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 , 1913 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 82 років.

За змістом акту обстеження фактичних обставин здійснення догляду за ОСОБА_5 , 1913 року народження, племінницею ОСОБА_1 , складеного Хмельницьким відділом обслуговування громадян №1 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 05.12.2019, слід рахувати факт догляду за гр. ОСОБА_5 з 01.07.1993 по 24.10.1996.

Відповідно до пункту "є" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також час догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

У той же час, за змістом статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховуються періоди догляду не за будь-яким пенсіонером, а лише за тим, який потребує такого догляду. При цьому, потреба у такому догляді має бути підтверджена відповідним висновком медичного закладу.

Таким чином, саме стан здоров`я є тим критерієм, за яким зазначених осіб віднесено до категорії осіб, час догляду за якими зараховується до стажу роботи.

Відсутність підтвердження статусу особи з інвалідністю І групи, статусу дитини-інваліда чи статусу пенсіонера, який за медичним висновком потребує стороннього догляду, виключає можливість зарахування періоду догляду за ними до стажу роботи.

За таких обставин, під час застосування пункту "є" частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" слід виходити з того, що сам по собі догляд за пенсіонером, незалежно від його віку, за відсутності висновку медичного закладу про потребу у сторонньому догляді, не може бути підставою для зарахування періодів такого догляду до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.07.2018 у справі №348/919/17 та від 31.07.2019 у справі №348/2357/16-а.

Порядок встановлення часу догляду за інвалідом І групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений пунктом 10 Порядку №637, згідно з яким зазначений час догляду встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для осіб з інвалідністю I групи і дітей з інвалідністю) і вік (для осіб похилого віку і дітей з інвалідністю).

Акт обстеження фактичних обставин здійснення догляду складається органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації), сільських, селищних рад, опитування осіб, за якими здійснюється догляд, та їх сусідів, інших даних.

Документами, які підтверджують перебування на інвалідності, можуть бути виписка із акта огляду медико-соціальної експертної комісії, медичні висновки, пенсійне посвідчення, посвідчення одержувача допомоги або довідка органів праці та соціального захисту населення або Пенсійного фонду та інші документи.

Документами, які підтверджують вік, можуть бути свідоцтво про народження або паспорт чи довідка житлово-експлуатаційних або інших організацій за місцем проживання (реєстрації) та інші.

З врахуванням наведеного, суд критично оцінює доводи відповідача щодо відсутності інформації про наявність/відсутність групи інвалідності ОСОБА_5 , як підстави для не зарахування до стажу позивачки періоду з 01.06.1992 по 30.06.1993, оскільки ОСОБА_5 була пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, а не інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років.

При цьому суд зазначає, що позивачкою надано довідку КНП "Центр ПМД Хмельницького району" від 12.03.2020 №184, в якій зазначено, що ОСОБА_5 з червня 1992 року за станом здоров`я потребувала постійного стороннього догляду та була нездатна до самообслуговування, постійно.

Наявність зазначеної довідки спростовує посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 31.07.2019 №348/2357/16-а.

Суд вважає помилковим твердження пенсійного органу щодо видачі довідки №184 від 12.03.2020 після смерті ОСОБА_5 , оскільки законодавством не встановлено надання довідок виключно в момент настання відповідної події, факту, явища тощо.

Висновок відповідача на те, що довідка №184 від 12.03.2020, видана лікувально-консультативною комісією КНП "Центр ПМД Хмельницького району", не є належним документом, що підтверджує дату, з якої особа потребувала догляду, суд вважає безпідставним, оскільки відповідач не навів причин, які його зумовили.

У контексті наведеного, суд також враховує доктрину превалювання змісту документу над його формою.

Таким чином, позивачкою додано до матеріалів справи медичний висновок, відповідно до якого ОСОБА_5 потребувала постійного догляду, а також підтверджує потребу останньої у сторонній допомозі з червня 1992 року.

Викладене свідчить про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду догляду за пенсіонером, який потребує постійного стороннього догляду з 01.06.1992 по 24.10.1996. Як наслідок, наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період догляду за пенсіонером, який потребує постійного стороннього догляду з 01.06.1992 по 24.10.1996.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Матохнюк Д.Б.