Справа № 420/3740/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3740/21
11 травня 2021 року м.Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Аракелян М.М.
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.04.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (; адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у зарахуванні всього трудового стажу згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 05.08.1982 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком з 15.06.2020 року згідно трудового стажу з врахуванням записів трудової книжки серії НОМЕР_3 від 05.03.1982 року, у тому числі враховуючи трудовий стаж наступних періодів:

навчання в Одеському ордена Трудового Червоного Прапора політехнічному інститут з 01.09.1977 до 26.06.1982 року (4 роки, 9 місяців, 25 днів);

робота у Спеціальному конструкторсько-технологічному бюро КХМ період з 05.08.1982 по 01.04.1992 (9 років, 7 місяців, 27 днів);

робота у АНПО "Одесхолодмаш" з 01.04.1992 по 04.01.1993 (9 місяців, 3 дні);

робота у СП КЦ "Майстер" з 09.01.1995 по 01.06.2001 (6 років, 4 місяців, 23 дні)

та прийняти рішення відповідно до законодавства з урахуванням правових висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

29.04.2021 року за вх.№21937/21 від представника позивача надійшла заява, у якій він просить суд прийняти додаткове рішення у справі щодо відшкодування судових витрат на правничу допомогу адвоката, які були понесені при розгляді цієї адміністративної справи, у розмірі 5000 грн.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Судом встановлено, що рішення суду від 14.04.2021 року ухвалено у порядку письмового провадження.

Дослідивши у порядку письмового провадження матеріали заяви та справи, суд дійшов наступного.

29.04.2021 року представник позивача адвокат Безуглий Андрій Андрійович подав до суду заяву, до якої додав докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а саме:

Договір про надання професійної правової (правничої) допомоги від 17.02.2021 року (а.с.88-89);

Договір про залучення адвоката від 17.02.2021 року (а.с.90-91);

Акт про прийняття-передачу наданих послуг від 19.04.2021 року (а.с.92).

Згідно наданого акту адвокатом виконано такі роботи:

Консультація та роз`яснення з правових питань у сфері праці та отримання пенсії;

Складання та подання адміністративної позовної заяви;

Складання інших процесуальних документів правового характеру.

Вартість наданих послуг склала 5000 грн. (а.с.92).

Представник позивача просить суд стягнути 5000 грн. судових витрат на правничу допомогу.

Згідно ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно висновку Верховного Суду, висвітленого у Постанові від 15.05.2018 року у справі №821/1594/17, "розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги".

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення з цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Згідно зазначеного вище Висновку Верховного Суду, висвітленого у Постанові від 15.05.2018 року у справі №821/1594/17, "для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги". З цієї підстави суд не може брати до уваги ті послуги, опис яких не є конкретизованим або щодо яких відсутні чітко встановлені результати проведеної роботи.

Як вбачається з п.1.3 Договорів, наданих представником позивача, кількість наданих послуг, погодинний розрахунок, їх вартість узгоджується сторонами у Акті приймання-передачі наданих послуг, якщо сторонами не встановлено фіксованого розміру гонорару.

Згідно п.4.1 Договору про надання правової допомоги гонорар є фіксованим та складає 5000 грн.

Судом встановлено, що представником позивача складено та подано позовну заяву, а також складено «Правові міркування щодо відзиву на позовну заяву».

Згідно п.1 ч. 5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Суд у даному контексті наголошує, що згідно Додаткової угоди сума вартості послуг на правничу допомогу є фіксованою, а вартості окремих послуг в розмірі годин, витрачених на їх надання, не визначено. Поряд із цим, фактичне надання послуг у вигляді підготовки позовної заяви суд встановив, а про неспівмірність вартості послуг не заявлено.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має з`ясувати, чи, є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тощо (ч.9 ст.139 КАС України).

Відповідно до ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд наголошує, що наданий позов є позовом немайнового характеру. При цьому, за аналізом предмета позову справу віднесено до справ незначної складності.

Згідно ч.ч.1,7 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З урахуванням того, що позов задоволено повністю, представником позивача надано документальні підтвердження наданих послуг, однак не надано їх детальний опис, матеріали справи містять фактичні результати наданих послуг частково, суд вважає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, слід покласти частково на відповідача. З урахуванням відсутності детального опису наданих послуг, а також з урахуванням категорії та складності справи суд вважає за можливе стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (тисяча п`ятсот) грн., визначивши цю суму пропорційною за надані послуги адвоката виходячи із вимог ч.9 ст. 139 КАС України.

Іншу частину витрат суд покладає на позивача.

Керуючись ст. ст. 134,139, 241-246, 250, 252, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1500 (тисяча п`ятсот) гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

Витрати на правничу допомогу у сумі 3500грн. покласти на позивача.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку ст.255 КАС України та може бути оскаржене в апеляційному порядку згідно ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян