Справа № 160/1661/21
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2021 року Справа № 160/1661/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринославські меблеві майстерні» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
03.02.2021 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Катеринославські меблеві майстерні» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці Держмитслужби, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110390/2021/000001/2 від 13.01.2021.
Одночасно позивач просив стягнути на його користь понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця, на думку позивача, витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Позивач вважає, що відповідач мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості. Позивач заперечує правомірність визначення коду товару митними органами, у зв`язку з чим, на думку позивача, наявні всі підстави для скасування рішення та картки відмови.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 05.02.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/1661/21 призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача 18.03.2021 надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю «КАТЕРИНОСЛАВСЬКІ МЕБЛЕВІ МАЙСТЕРНІ» є Покупцем товару, а саме трикотажних полотен, на підставі зовнішньоекономічного контракту № КЕ-170920 від 17.09.2020 року, укладеного з Компанією «KUCUKLERTEKSTILSANVETICAS», (Турція)
Згідно п. 1.1 Контракту було визначено, що Продавець - зобов`язується поставити і передати у власність Покупця товар (тканина) або зразки, найменування яких вказуються в інвойсі (або Проформі інвойсі) на відповідну поставку. Покупець зобов`язується прийняти товар і своєчасно здійснювати його оплату на умовах, визначених даними Контрактом.
Відповідно до умов контракту п. 3.1 Поставка Товару здійснюється відповідно до умов Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів у редакції 2010 року (INCOTERMS-2010). Умови поставки кожної партії зазначаються в Інвойсі на відповідну поставку.
Умовами контракту п. 4. Контракту вказано, що Продавець здійснює поставки Товару узгодженими партіями за ціною і в кількості, які вказуються в інвойсі на кожну поставку. Загальна сума Контракту складається з сум інвойсів на Товар, відвантажений за даним контрактом.
Оплата за товар здійснюється на умовах 20 % - передоплата та 80% вартості при відвантаженні товару.
24.12.2020 року декларантом до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку згідно ст. 257 Митного кодексу України митну декларацію в режимі ІМ 40, якій присвоєно № UA110390/2020/000722.
13.01.2020 року декларантом до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв`язку, згідно ст. 257 Митного кодексу України, відкориговану митну декларацію, яка відповідно до п. 40 МД стала частиною попередньої митної декларації (№ UA110000/2020/940260 від 21.12.2020 року) та якій було присвоєно № UA110390/2021/000019.
Для митного оформлення позивачем були подані документи, встановлені ч. 2 ст. 53 МК України, а саме:
- Копія контракту № КЕ-170920 від 17.09.2020 року.
- Попередня митна декларація № UA110390/2020/000722 від 24.12.2020 року.
- Митна декларація № UA110390/2021/000019 від 09.10.2020 року.
- Сертифікат аналізу (якості) від 21.12.2020 року.
- Сертифікат походження № D0247875 від 18.12.2020 року.
- Пакувальний лист б/н від 18.12.2020 року.
- Експортна декларація № 20341200ЕХ388152 від 18.12.2020.
- Рахунок на оплату транспортних та експедиторських послуг № КС-0000156 від 21.12.2020.
- Договір-доручення транспортно-експедиційних послуг № КММ/Т 14/08 від 14.08.2013 року з ТОВ «КАРГО-СМ».
- Довідка про транспортні витрати б/н від 21.12.2020 року.
- Платіжне доручення в іноземній валюті № 24 від 29.09.2020 року Платіжне доручення в іноземній валюті № 112 від 22.12.2020 року і інші документи відповідно до графи № 44 МД.
Тобто, покупцем до митного оформлення було заявлено 103 рулонів трикотажного полотна на загальну суму 6369,86 Доларів США (3,0445 Доларів/кг).
За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA110390/2021/000001/2 від 13.01.2021 року, згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість Товару, згідно з положеннями ст. 59 МК України на рівні 4,6362 Доларів/кг, загальна сума 9699,90 Доларів США. Відповідно до рішення про коригування митної вартості, митна вартість Товару була збільшена на 3330,04 Доларів.
За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110390/2021/000001/2 від 13.01.2021 року, згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість товару, згідно з положеннями ст. 59 МК України на рівні 4,6362 Доларів/кг, загальна сума 9699,90 Доларів США. Копія рішення надається до позову.
Так, відповідно до рішення про коригування митної вартості, митна вартість товару була збільшена на 3330,04 Доларів.
У рішенні про коригування митної вартості зазначені наступні обставини, що зумовили прийняття такого рішення:
- відповідно для умов поставки FCA питання включення складових до вартості таких як пакування, завантаження та митного оформлення для експорту зовнішньоекономічною угодою не передбачено. При цьому, в інвойсі вказана лише вартість товару без зазначення вартості витрат на пакування, навантаження тощо, які мали місце. За результатами митного огляду встановлено, що рулони полотна в кількості 103 штуки для зручності транспортування упаковані в дві металеві касети, вартість яких в інвойсі не виділено окремо (зовнішньоекономічною угодою тара не визначена як оборотна). Тобто, виникають сумніви щодо включення у вартість товару вартість тари та пакування.
- пунктом 3.2 контракту передбачено, що відвантаження здійснюється протягом 60 днів з дати отримання передоплати за товар. При цьому, в підтвердження передоплати за товар до митного оформлення декларантом долучено платіжний документ № 24 від 23.09.2020, що містить посилання на документ «PROFLNVDD15.09.2020», датований раніше дати складення контракту, який немає відношення до даної партії товару. Зазначений документ до митного оформлення не надавався.
Разом з тим відповідачем зазначено, що декларантом був наданий прайс-лист виробника від 24.06.2020 №200624009R з датою дії пропозиції до 02.10.2020, термін якої закінчився до моменту проведення комерційної операції а також лист відправника про пакування від 28.12.2020, не містить цінової інформації.
Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару, відмову декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно до пункту 2 статті 58, пункту 6 статті 54 МК України.
У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 МК України, їх митна вартість визначається згідно з положеннями статті 62 МК України на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування статей 62 та 63 МК України може бути зворотною.
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато - логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МК України (стаття 337 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 320 МК України форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (стаття 51 МК України).
Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є (частина друга статті 53 МК України):
- декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
- якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
- ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
- надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів.
Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами (стаття 57 МК України):
- основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
- другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм МК України.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 МК України, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 МК України.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України.
Відповідно до статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
- немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;
- щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
- жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
- покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК України.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів.
Відповідно до статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Згідно з статтею 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.
У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів.
Оскаржувані рішення прийняті у зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої Декларантом.
Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.
Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
Згідно з частиною шостою статті 53 МК України Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення Декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих Декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у Декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих Декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, Митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Надаючи оцінку доводам сторін, суд виходить із того, що для митного оформлення декларантом (позивачем) подані документи для випуску у вільний обіг тканини, найменування яких вказується в інвойсі, митна вартість якого визначена за ціною контракту, без додавання до ціни товару за контрактом (рахунком) витрат на перевезення. Митницею скориговано митну вартість, застосувавши резервний метод визначення митної вартості.
Відповідно до умов Контракту та інших супутніх документів поставка Товару здійснювалась на умовах FCA, Istanbul, Turkey, відповідно до «INCOTERMS 2010» (Інкотермс 2010) у останній редакції.
Відповідач посилається на відсутність таких складових митної вартості товару, як вартість навантаження та митного оформлення в країні експорту відповідно до умов FCA, та зазначає, що ці питання не визначені окремо зовнішньоекономічною угодою (як наприклад для умов поставки EXW).
Проте, застосовуючи термінологію МТП (Інкотермс 2010) сторони не потребують роз`яснення всіх умови поставки визначених певним терміном. Зокрема, відповідно до термінології FCA (Інкотермс 2010) (Див. Інкотермс Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати):
«Продавець зобов`язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.З «а», у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.
Продавець зобов`язаний, з урахуванням положень статті Б.6:
- нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4;
- сплатити, коли це належить, витрати митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару.
Поставка вважається здійсненою, а) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього».
Виходячи із системного аналізу Інкотермс 2010, якщо продавець поставляє товар покупцю на умовах FCA, то митна вартість товару (дійсна вартість) при таких умовах перевезення складається лише із вартості самого товару, тобто суми яку заявляє продавець у інвойсі і яка підлягає сплаті. Всі інші витрати на пакування, навантаження та митне оформленні в країні експорту на себе бере продавець та вони не входять як окремі складники до митної вартості товару при імпорті товару покупцем. Вартість вказаних потенційних витрат закладається продавцем заздалегідь при формуванні ціни на товар та не може бути відокремлена, тощо.
Таким чином, відповідно до умов контракту саме на продавця покладалися обов`язки із пакування, навантаження товару та митного оформлення у країні експорту. Ці витрати не входили в коло відповідальності покупця (відповідно до умов FCA франко-перевізника), а отже і не були складовими митної вартості товару для нього те саме стосується і тари.
Стосовно проформи-інвойсу та передплати за товар, суд зазначає таке: PROFORMAINVOICE («РАХУНОК-ПРОФОРМА») - це термін, що означає попередній рахунок на оплату товару, який надає постачальник (відправник, виробник, продавець, експортер), якщо сторонами обумовлено, що покупець повинен перерахувати аванс (передоплату). Після того, як суми оплати повністю узгоджені і затверджені, виставляється безпосередньо рахунок-інвойс. Тобто PROFORMAINVOICE є лише попередніми рахунком, виставленим за оплату товару.
Разом з тим, хоча в такому документі відображається цінова інформація, що дає попереднє уявлення покупцеві про те, яку суму слід сплатити за товар, рахунок-проформа не є папером підтвердження оплати товару покупцем. Таким документом є безпосередньо рахунок-інвойс. Оскільки, проформа-інвойс не є підтвердженням оплати товару, у зв`язку із чим у позивача не мас обов`язку подавати його до митного оформлення разом із іншими документами.
Щодо сплати передоплати на підставі проформи-інвойсу виставленого до укладення зовнішньоекономічного контракту, суд вказує, що вищевикладене може бути особливістю комерційних стосунків між сторонами та не суперечить закону або звичаям ділового обороту. Вказана особливість є лише проявом волі сторін та права на свободу договору та підприємницької діяльності. До того ж, сама передоплата була здійснена вже після того як між сторонами був укладений Контракт, що взагалі виключає будь-які сумніви щодо дійсності вказаної операції.
Верховним Судом було сформовано правову позицію, відповідно до якої судом визначено: «..що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта та прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів». (Постанова ВС від 11.04.2018 року по справі №804/4680/16).
Тобто, посилання відповідача на відсутність проформи-інвойсу, як на підставу прийняття оскаржуваного рішення є неправомірним та таким, що не відповідає закону та умовам договору.
Законом не передбачено обов`язку, що опис товару має дослівно збігатися (бути тотожним) у всіх товаросупровідних документах. Скорочення опису товару у певних товаросупровідних документах (опис за однією із основних ознак) є допустимим та не впливає на якість ціну або будь-які інші реальні характеристики властиві вказаному товару. Як зазначалося раніше, в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Опис товару у товаросупровідних документах не впливає на ціну а тим більше не є предметом доказування під час проведення митних процедур. З приводу неправомірності визначення коду товару
На підставі запиту відповідача про проведення досліджень (аналізу, експертизи) від 30.12.2020 року № 102 (підстава: ст. 356 МКУ СУР, форми контролю 107-3, 905-3) Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України було проведено дослідження (аналіз, експертизу) Товару.
Для цього були відібрані зразки відповідно до акту про взяття проб (зразків) товарів від 30.12.2020 № UA110390/2020/000722.
«За результатами дослідження проба ідентифікована надана трьохшаровий текстильний матеріал, в якому зовнішні шари утворені поперечно-зв`язаним трикотажним полотном, внутрішній шар - паралельно розташовані комплексні текстуровані (що мають високу об`ємність та (або) дуже високу розтяжність), не кручені нитки. Текстильний матеріал вибілений, має один пруг, що унеможливлює визначення його ширини. Трикотажні шари з`єднані в`язально-прошивним способом таким чином, що з`єднувальні стібки (не шви) не прямі та утворюють візерунок, який не мас ознак вишивки. Проба не має ворсу, не покрита, не просочена, не дубльована (армована) іншим матеріалом. Матеріал обох шарів та прокладкового шару проби виготовлений з поліефіру (синтетичні волокна). Проба не відноситься до тканин та не містить еластомірних та/або гумових ниток».
Проте у висновку не зазначався код УКТ ЗЕД та не ставилося таке питання про належність товару до певної категорії товарів за класифікацією УКТ ЗЕД.
Характеристики товару повністю підпадають під групу 60 (Трикотажні полотна) зважаючи на те, що в УКТ ЗЕД будь-яке посилання на «трикотажні» вироби включає посилання на в`язально-прошивні вироби, в яких прошивні стібки утворюються текстильними нитками.
До цієї групи включаються текстильні полотна, які виготовляються не як тканини, тобто переплетенням основних і утокових ниток, а шляхом отримання послідовності тісно зв`язаних між собою петель. Як правило, ці вироби включають: (А) Трикотажне полотно (поперечно-зв`язаний та основов`язаний трикотаж). Основов`язаний трикотаж включає: (1) В`язально-прошивні вироби за умови, що вони мають петельні ланцюжки з текстильних ниток.
В той самий час група 58 (Спеціальні тканини; тафтингові текстильні матеріали; мережива; гобелени; оздоблювальні матеріали; вишивка) має спрямування на спеціальні тканини та інші оздоблювальні текстильні матеріали до яких не має відношення товар.
Так, у поясненнях до УКТ ЗЕД наводиться пояснення до товарної позиції 5811, а саме роз`яснюється, що до цієї товарної позиції включаються текстильні вироби в куску, що складаються з:
(1) шару полотна, переважно трикотажного, чи тканого, чи нетканого, і шару прокладного матеріалу (текстильний матеріал часто у вигляді полотна, повсті, целюлозної вати, пінопласту чи піногуми); або
(2) двох шарів полотна, переважно трикотажного, чи тканого, чи нетканого, чи їх комбінацій, розділених шаром прокладки.
Таким чином, основною ознакою для товарної позиції 5811 є наявність полотна (одного або двох шарів) та прокладки (прокладного матеріалу).
Наведена відповідачем інтерпретація товарної позиції 5811 не містить характеристик по яким можливо зробити беззаперечний висновок, що нитки є прокладковим матеріалом.
В той самий час, товар позивача являє собою декілька шарів трикотажного полотна які поєднуються текстурованими не крученими нитками, без жодної прокладки. Тобто у товару не має основної класифікаційної ознаки характерної для товарної позиції 5811, а саме прокладки, оскільки внутрішній шар утворений не прокладкою, а комплексними некрученими нитками.
Тобто продавець експортував товар за кодом 60063100 на підставі чого і покупець ввозив його в Україну за тим самим кодом.
Щодо цінової інформації у пакувальному листі.
Пакувальний лист - це документ, у якому відображаються всі види й сорти товару, наявного в кожному товарному місці (наприклад, у контейнері, ящику, коробці), тобто він дає інформацію про кількість кожного сорту (число одиниць в упаковці) і номер упаковки (місця).
Пакувальний лист не документом який має містити цінову інформацію, а отже більше не може слугувати підставою для коригування митної вартості товару та прийняття відповідного рішення.
Стосовно неправомірності використання другорядного методу визначення митної вартості товару
Згідно з положеннями статті 57 МКУ визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних(аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Митного кодексу України.
Отже з аналізу положень Митного кодексу України, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
На думку позивача, останнім надано до митного оформлення всі необхідні документи, які не містять розбіжностей і надають можливість у повному обсязі визначити числове значення митної вартості товарів.
Так, відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх додатково витребуваних документів, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість.
У постановах від 31.03.2015 року та 02.06.2015 року (справи №№ 21-127а15, 21-498а15, відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації
Згідно Постанови Пленуму Вищого Адміністративного суду України від 13.03.2017р. № 2 «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року», у митних процедурах вимоги до доказів законом не врегульовано, тому до процедур митного контролю можуть бути за аналогією застосовані відповідні правила з адміністративного судочинства. Вимога належності доказів означає, що суб`єкт, який вирішує справу по суті, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару (п.п.1.3 п.1). До того ж, декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено (п.п.2.1 п.2).
Отже, законом чітко встановлено умови, за наявності яких у відповідача виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.
Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.
Відтак, приписи зазначених норм зобов`язують відповідача зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Натомість, відповідачем не було вказано, які саме підстави дають обґрунтовану можливість вважати, що заявлено неповні чи/або недостовірні відомості до митної вартості товару, зокрема не вказано які саме складові митної вартості є непідтвердженими, а також не зазначено чому саме з документів, які було подано декларантом, неможливим є встановлення даних складових.
На думку позивача, в своєму рішенні, відповідач не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів. В поданих при митному оформленні товарів документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті за цей товар.
З аналізу матеріалів справи судом встановлено, що декларант подав усі документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається Митниця не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.
Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликали сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Отже, підстави для незастосування першого методу визначення митної вартості судом не встановлені, наявність підстав для коригування митної вартості товару та відмови в прийнятті митної декларації відповідачем не доведено.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, протиправність рішення про коригування митної вартості та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів, у зв`язку із чим задовольняє заявлений позов повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 2270,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням № 3271 від 26.01.2021 року.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 2270,00 грн. підлягає стягненню з Дніпровської митниці Держмитслужби за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів № UA110390/2021/000001/2 від 13.01.2021.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко