Справа № 420/721/21
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/721/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВІМЕКСІМ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 18 січня 2021 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВІМЕКСІМ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми «В4» від 05.10.2020 року № в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 207200,00 грн.

22 січня 2021 року ухвалою позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВІМЕКСІМ» залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою від 08 лютого 2021 року продовжено товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВІМЕКСІМ» строк для усунення недоліків позовної заяви та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

02 березня 2021 року до суду від позивача за вх. №10615/21 надійшла заява з належним чином оформленою позовною заявою (у 2-х примірниках).

Ухвалою від 10 березня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВІМЕКСІМ» (вх. №10615/21), відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що не погоджується з податковим повідомленням-рішенням форми «В4» від 05.10.2020 року № в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 207200,00 грн., оскільки у ході господарської діяльності позивача виникає велика кількість питань що стосуються різних напрямків діяльності, зокрема фінансування подальшого розширення виробничих потужностей товариства, пошук шляхів безвідходного виробництва, розширення сировинної бази та її здешевлення, залучення до вирощування сировини інших сільськогосподарських компаній та фермерів, юридичне супроводження досудового врегулювання спорів та судових спорів починаючи з кінця 2019 року і до цього часу, в т.ч. щодо розблокування податкових накладних, а саме по справах 120/180/20-а, 120/1311/20-а, 420/7169/20, 420/5322/20 та ін., супроводження ЗЕД контрактів на постачання ензимів та мікроелементів та інше. Вказує, що у штаті позивача є лише директор, головний бухгалтер та бухгалтер, які не можуть виконувати вказані питання, у зв`язку з чим було укладено договір з ТОВ «ВІМЕКСІМ МЕНЕДЖМЕНТ КОМПАНІ» та що останній має виробничі потужності для виконання відповідних робіт. Посилається на правові позиції Верховного Суду у справах №826/1453/14, №813/3577/13-а.

08 квітня 2021 року до суду від відповідача за вх. №17664/21 надійшов відзив на позов (т.2 а.с.7-14), в якому відповідач, посилаючись на обставини, встановлені в акті перевірки від 11.09.2020 року № 2000137/15-32-05-12/39806334, просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

12 квітня 2021 року ухвалою суду в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи №420/721/21 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Ухвалою суду від 19 квітня 2021 року заяву позивача (вх. №19352/21) задоволено та продовжено товариству з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВІМЕКСІМ» строк на подання відповіді на відзив на 15 днів до 30 квітня 2021 року.

30 квітня 2021 року до суду від позивача за вх. №22300/21 надійшла відповідь на відзив (т.1 а.с.61-68), у якій позивач посилаючись на реєстрацію податкових накладних, поданих ТОВ «ВМК» зазначає, що на етапі реєстрації податкових накладних органами ДПС було детально вивчено документи ТОВ «ВМК» щодо надання послуг ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ» та прийнято рішення про їх реєстрацію, а тому позивач не зобов`язаний повторно підтверджувати відповідачу товарність господарських операцій. В матеріалах податкової перевірки відсутні докази на підтвердження нікчемності або недійсності укладеного договору.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВІМЕКСІМ», (скорочене найменування - ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ») зареєстроване 28.05.2015 року, взято на облік в контролюючих органах 28.05.2015 року за № 05 та станом на 11.09.2020 року перебувало на обліку в Головному управлінні ДПС в Одеській області, Подільське управління, Окнянська державна податкова інспекція (Окнянський район).

Згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, товариство з обмеженою відповідальністю «ТД «ВІМЕКСІМ» здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 35.11 Виробництво електроенергії (основний); 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 46.37 Оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устатковання; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.; 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 35.12 Передача електроенергії; 35.13 Розподілення електроенергії; 35.14 Торгівля електроенергією; 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

Контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України) (п.п. 20.1.4 ст. 20 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Судом встановлено, що на підставі направлень, відповідно до пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.75.1.2 п. 75.1 ст.75, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України, на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області від 19.08.2020 року № 3668, проведена документальна позапланова виїзна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВІМЕКСІМ», щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.

За результатом вказаної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області складено акт №000137/15-32-05-12/39806334 від 11.09.2020 року (т.1 а.с.24-47), яким встановлено, зокрема, порушення ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ» частини 2 статті 799 Цивільного кодексу України, пп.14.1.36, п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.5 статті 44, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.3. статті 198, абз. «г» п. 198.5 ст.198, п.201.4, п.201.7, 201,10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, із змінами і доповненнями, п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, абзацу 5, абзацу 11 ст.1, частини 1, частини 2, частини 5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-XIV, зі змінами та доповненнями, Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.01.16 №21, із змінами і доповненнями, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289, що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ, що зараховується до складу наступного звітного періоду на суму 222439,51 грн., в т. ч.: у червні 2018 року у сумі 1986,18 грн., у липні 2018 року у сумі 1510,44 грн., у серпні 2018 року у сумі 1617,59 грн., у вересні 2018 року у сумі 2033,55 грн., у жовтні 2018 року у сумі 1070,16 грн., у листопаді 2018 року у сумі 854,10 грн., у січні 2019 року у сумі 609,55 грн., у лютому 2019 року у сумі 773,2 грн., у березні 2019 року у сумі 684,28 грн., у квітні 2019 року у сумі 1663,74 грн., у травні 2019 року у сумі 921,46 грн., у червні 2019 року у сумі 1061,93 грн., у лютому 2020 у сумі 88800,0 грн., у березні 2020 в сумі 29600,0 грн., у квітні 2020 в сумі 29600,0 грн., у червні 2020 в сумі 60533,33 грн.

На підставі вищевказаних висновків акту перевірки, відповідачем 05 жовтня 2020 року прийнято податкове повідомлення-рішення № (т.1 а.с.51), яким за порушення частини 2 статті 799 Цивільного кодексу України, пп.14.1.36, п.14.1 ст.14, п.44.1, п.44.5 статті 44, п.185.1 ст. 185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.3. статті 198, абз. «г» п. 198.5 ст.198, п.201.4, п.201.7, 201,10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI, із змінами і доповненнями, п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95р. №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95р. за № 168/704, абзацу 5, абзацу 11 ст.1, частини 1, частини 2, частини 5 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 р. № 996-XIV, зі змінами та доповненнями, Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.01.16 №21, із змінами і доповненнями, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289 зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за податковою декларацією № від 16.07.2020 року за червень 2020 року на суму 222439,51 грн.

20 жовтня 2020 року позивачем було подано скаргу зокрема на вищевказане податкове повідомлення-рішення (т.1 а.с.53-64), за результатами розгляду якої Державною податковою службою України 10.12.2020 року прийнято рішення про результати розгляду скарги №34823/6/99-00-06-02-03-06 (т.1 а.с.66-73), яким податкове повідомлення-рішення від 05 жовтня 2020 року № залишено без змін.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 207200,00 грн., позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказане податкове повідомлення-рішення в оскаржуваній частині ґрунтується на наступних висновках акту перевірки №000137/15-32-05-12/39806334 від 11.09.2020 року.

Перевіркою достовірності і правильності визначення та врахування при розрахунку показника рядка 19 Декларації суми податкового кредиту (рядок 17 (колонка Б) Декларації встановлено її завищення на 207200 грн., у т. ч. за лютий 2020 року на суму 88800,0 грн., з березень 2020 року на суму29600,0 грн., а квітень 2020 року на суму 29600,0 грн., за червень 2020 року на суму 59200,0 грн., що призвело до завищення на цю ж суму показника рядка 19 Декларації, а саме: на порушення пп.14.1.36, п. 14.1 ст.14, п.44.1 ст. 44, п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, із змінами і доповненнями, абзацу 5, абзацу 11 ст.1, частини 1, частини 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.99 № 996-XIV, із змінами і доповненнями, та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. № 88 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за № 168/704, із змінами та доповненнями, Порядком заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, у редакції наказу Міністерства фінансів України від 28.01.16 №21, із змінами і доповненнями, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за №159/28289, ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ» безпідставно включило до податкового кредиту (рядку 17) Декларацій з податку на додану вартість податок на додану вартість з вартості послуг, оформлених ТОВ «ВІМЕКСІМ МЕНЕДЖМЕНТ КОМПАНІ», (далі - TOB «ВМК») на адресу ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ» у сумі 207200.0 грн., в т.ч. за лютий 2020 у сумі 88800,0 грн., за березень 2020 в сумі 29600,0 грн., за квітень 2020 в сумі 29600,0 грн., за червень 2020 в сумі 59200,0 грн., що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 207200,0 грн., в т.ч. за лютий 2020 у сумі 88800,0 грн., за березень 2020 в сумі 29600,0 грн., за квітень 2020 в сумі 29600,0 грн., за червень 2020 в сумі 59200,0 грн.

Між ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ» та ТОВ «ВМК», було укладено договір надання інформаційно-консультаційних послуг від 01.09.2019 року №01/09-ТД.

ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ» до перевірки були надані акти надання послуг:

- № 7 від 31.10.2019, консультування з питань бухгалтерського обліку, консультування з питань комерційної діяльності, консультування з питань оподаткування, консультування з правових питань, кількість 1, на загальну суму 177600,0 грн., в т. ч. ПДВ 29600,0 грн.;

- №12 від 30.11.2019, консультування з питань бухгалтерського обліку, консультування з питань комерційної діяльності, консультування з питань оподаткування, консультування з правових питань, на загальну суму 177600,0 грн., в т. ч. ПДВ 29600,0 грн.;

- №17 від 31.12.2019, консультування з питань бухгалтерського обліку, консультування з питань комерційної діяльності, консультування з питань оподаткування, консультування з правових питань, на загальну суму 177600,0 грн., в т. ч. ПДВ 29600,0 грн.;

- №2 від 31.01.2020, консультування з питань бухгалтерського обліку, консультування з питань комерційної діяльності, консультування з питань оподаткування, консультування з правових питань, на загальну суму 177600,0 грн., в т. ч. ПДВ 29600,0 грн.;

- №7 від 28.02.2020, консультування з питань бухгалтерського обліку, консультування з питань комерційної діяльності, консультування з питань оподаткування, консультування з правових питань, на загальну суму 177600,0 грн., в т. ч. ПДВ 29600,0 грн.;

- №12 від 31.03.2020, консультування з питань бухгалтерського обліку, консультування з питань комерційної діяльності, консультування з питань оподаткування, консультування з правових питань, на загальну суму 177600,0 грн., в т. ч. ПДВ 29600,0 грн.;

- №17 від 30.04.2020, консультування з питань бухгалтерського обліку, консультування з питань комерційної діяльності, консультування з питань оподаткування, консультування з правових питань, на загальну суму 177600,0 грн., в т. ч. ПДВ 29600,0 грн.

Вищенаведені акти приймання робіт мають типовий зміст, без конкретизації послуг, містять лише загальну назву - «консультування з питань бухгалтерського обліку, консультування з питань комерційної діяльності, консультування з питань оподаткування, консультування з правових питань», без розкриття змісту та якісних характеристик послуг, та використання таких послуг в цілях господарської діяльності ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ».

До перевірки не надано документи, які б містили рекомендації щодо удосконалення та організації діяльності ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ» в межах предмету консультування. Не надано жодних висновків, письмових рекомендацій, звітів щодо напрямків розвитку бізнесу, маркетингових цілей, напрямків зниження собівартості продажів/виробництва, правового забезпечення господарської діяльності, правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності, участі представника(ів) виконавця в судових спорах в інтересах Замовника, щодо претензійної роботи, проектування методики та правил бухгалтерського обліку, щодо контролю за дотриманням методики та правил бухгалтерського обліку, щодо змін в оподаткуванні, щодо порядку заповнення та подачі звітності, як це передбачено умовами договору.

Акт має типовий зміст без конкретизації послуг, містить лише загальну назву, без розкриття змісту та обсягу таких послуг в цілях господарської діяльності ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ». Вказані послуги не містять реквізитів та інформації щодо авторів, які надали такі послуги, їх кваліфікації та підпису. Тобто надано звичайний текст, надрукований на папері. Не можливо встановити приналежність та створення вказаних документів до виконання вказаного договору про надання послуг, не надано реєстру здійснення дій та документів, підтверджуючих надання вищенаведених послуг.

ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ» не надано документальне підтвердження обґрунтування економічної та ділової доцільності придбання таких послуг, обґрунтування їх вартості, як не надано підтвердження використання отриманих послуг в безпосередній господарській діяльності ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ». Також ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ» не надав будь-яких доказів на підтвердження змісту отриманих послуг, їх матеріального вираження або використання результатів цих послуг.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (тут і далі - у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до приписів п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу. Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Для платників податку, у яких річний дохід від будь-якої діяльності (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, об`єкт оподаткування може визначатися без коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу. Платник податку, у якого річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період не перевищує сорока мільйонів гривень, має право прийняти рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, не більше одного разу протягом безперервної сукупності років в кожному з яких виконується цей критерій щодо розміру доходу. Про прийняте рішення платник податку зазначає у податковій звітності з цього податку, що подається за перший рік в такій безперервній сукупності років. В подальші роки такої сукупності коригування фінансового результату також не застосовуються (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років). Якщо у платника, який прийняв рішення про незастосування коригувань фінансового результату до оподаткування на усі різниці (крім від`ємного значення об`єкта оподаткування минулих податкових (звітних) років), визначені відповідно до положень цього розділу, в будь-якому наступному році річний дохід (за вирахуванням непрямих податків), визначений за правилами бухгалтерського обліку за останній річний звітний період перевищує сорок мільйонів гривень, такий платник визначає об`єкт оподаткування починаючи з такого року шляхом коригування фінансового результату до оподаткування на усі різниці, визначені відповідно до положень цього розділу. Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Згідно з п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; ввезення товарів на митну територію України; вивезення товарів за межі митної території України; постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Також п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-ХІV від 16.07.1999 (далі - Закон № 996-ХІV), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За змістом статті 3 Закону № 996-ХІV податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Судом встановлено, що 01 вересня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВІМЕКСІМ» (замовник) та товариство з обмеженою відповідальністю «ВМК» (виконавець) уклали договір №01/09-Т надання інформаційно-консультаційних послуг (т.1 а.с.81-83), за умовами якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання з надання інформаційно-консультаційних послуг для замовника, що включають: 1.1.1 консультування з правових питань, а саме: правового забезпечення господарської діяльності; правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності; участь, за необхідності, представник(ів) виконавця в судових спорах в інтересах замовника; консультування з претензійної роботи; 1.1.2. консультування з питань комерційної діяльності, а саме: визначення напрямів розвитку бізнесу; визначення маркетингових цілей та контролю за їх виконанням; вивчення напрямків зниження собівартості продажів/виробництва; консультування щодо пошуку та залучення фінансування цільових проектів; 1.1.3. консультування з питань бухгалтерського обліку, а саме: проектування методики та правил бухгалтерського обліку; консультування щодо контролю за дотриманням методики та правил бухгалтерського обліку; 1.1.4. консультування з питань оподаткування, а саме: консультування щодо змін в оподаткуванні; консультування щодо порядку заповнення та подачі звітності (п.1.1). Сторони домовились, що перелічені вище інформаційно-консультаційні послуги можуть надаватися як в письмовій (у вигляді звітів, рекомендацій, проектів та ін.) так і в усній (телефоном, зустрічі та ін.) формах (п.1.2). Обсяг та вартість послуг визначається сторонами, виходячи з обсягів та специфіки послуг, рівня складності консультацій, та остаточно встановлюється в специфікації, що є додатком до даного договору. Обсяг та вартість послуг визначається сторонами в специфікації із розрахунку на період, що відповідає календарному місяцю та діє протягом всього строку дії Договору, якщо інше не буде встановлено сторонами шляхом укладення нових специфікацій до даного договору (п.1.3).

Як вбачається зі специфікації до вищевказаного договору (т.1 а.с.84), вартість та обсягах інформаційно-консультаційних послуг із розрахунку на період, що відповідає календарному місяцю, становить:

1) Консультування з правових питань - 39600,00 грн., з яких ПДВ - 6600.00 грн.;

2) Консультування з питань комерційної діяльності 79200,00 грн., з яких ПДВ - - 13200,00 грн.;

3) Консультування з питань бухгалтерського обліку - 29400,00 грн., з яких ПДВ - 4900,00 грн.;

4) Консультування з питань оподаткування - 29400,00 грн., з яких ПДВ - 4900,00 грн.

Позивачем до суду надано:

- податкові декларації з податку на додану вартість за лютий 2020 року (т.1 а.с.85-88), березень 2020 року (т.1 а.с.89-92), квітень 2020 року (т.1 а.с.93-96);

- на підтвердження надання послуг консультування з правових питань, з питань комерційної діяльності, з питань бухгалтерського обліку та з питань оподаткування у жовтні 2019 року: розшифрування послуг за жовтень 2019 року (т.1 а.с.97), рахунок на оплату №8 від 30.10.2019 року (т.1 а.с.98) та платіжне доручення №1309 від 18.11.2019 року (т.1 а.с.100), звіти ТОВ «ВМК» про надання інформаційно-консультаційних послуг за жовтень 2019 року (т.2 а.с.104, 111-113, 126). Також, з акту перевірки вбачається, що до перевірки позивачем було надано акт надання послуг №7 від 31.10.2019 року;

- на підтвердження надання послуг консультування з правових питань, з питань комерційної діяльності, з питань бухгалтерського обліку та з питань оподаткування у листопаді 2019 року: розшифрування послуг за листопад 2019 року (т.1 а.с.101), рахунок на оплату №13 від 28.11.2019 року (т.1 а.с.102) та платіжні доручення №1420 від 18.12.2019 року (т.1 а.с.103), №1441 від 23.12.2019 року (т.1 а.с.104) та №1471 від 26.12.2019 року (т.1 а.с.105), звіти ТОВ «ВМК» про надання інформаційно-консультаційних послуг за листопад 2019 року (т.2 а.с.105, 114-115, 127). Також, з акту перевірки вбачається, що до перевірки позивачем було надано акт надання послуг №12 від 30.11.2019 року;

- на підтвердження надання послуг консультування з правових питань, з питань комерційної діяльності, з питань бухгалтерського обліку та з питань оподаткування у грудні 2019 року: розшифрування послуг за грудень 2019 року (т.1 а.с.106), рахунок на оплату №17 від 31.12.2019 року (т.1 а.с.107, 130) та платіжні доручення №1516 від 10.01.2020 року (т.1 а.с.109), №1519 від 14.01.2019 року (т.1 а.с.110) та №1527 від 15.01.2020 року (т.1 а.с.111), звіти ТОВ «ВМК» про надання інформаційно-консультаційних послуг за грудень 2019 року (т.2 а.с.106, 116-117, 128). Також, з акту перевірки вбачається, що до перевірки позивачем було надано акт надання послуг №17 від 31.12.2019 року;

- на підтвердження надання послуг консультування з правових питань, з питань комерційної діяльності, з питань бухгалтерського обліку та з питань оподаткування у січні 2020 року: розшифрування послуг за січень 2020 року (т.1 а.с.112), рахунок на оплату №2 від 31.01.2020 року (т.1 а.с.113), акт надання послуг №2 від 31.01.2020 року (т.1 а.с.114) та платіжне доручення №1687 від 27.02.2020 року (т.1 а.с.115), звіти ТОВ «ВМК» про надання інформаційно-консультаційних послуг за січень 2020 року (т.2 а.с.107, 118-119, 129);

- на підтвердження надання послуг консультування з правових питань, з питань комерційної діяльності, з питань бухгалтерського обліку та з питань оподаткування у лютому 2020 року: розшифрування послуг за лютий 2020 року (т.1 а.с.116), рахунок на оплату №7 від 28.02.2020 року (т.1 а.с.117), акт надання послуг №7 від 28.02.2020 року (т.1 а.с.99, 118) та платіжні доручення №1752 від 17.03.2020 року (т.1 а.с.119), №1760 від 18.03.2020 року (т.1 а.с.120) та №1841 від 15.04.2020 року (т.1 а.с.121), звіти ТОВ «ВМК» про надання інформаційно-консультаційних послуг за лютий 2020 року (т.2 а.с.108, 120-121, 130);

- на підтвердження надання послуг консультування з правових питань, з питань комерційної діяльності, з питань бухгалтерського обліку та з питань оподаткування у березні 2020 року: розшифрування послуг за березень 2020 року (т.1 а.с.122), рахунок на оплату №12 від 31.03.2020 року (т.1 а.с.123), акт надання послуг №12 від 31.03.2020 року (т.1 а.с.124) та платіжні доручення №1843 від 17.04.2020 року (т.1 а.с.125), №1864 від 28.04.2020 року (т.1 а.с.126), №1926 від 26.05.2020 року (т.1 а.с.127) та №1973 від 15.06.2020 року (т.1 а.с.128), звіти ТОВ «ВМК» про надання інформаційно-консультаційних послуг за березень 2020 року (т.2 а.с.109, 122-123, 131);

- на підтвердження надання послуг консультування з правових питань, з питань комерційної діяльності, з питань бухгалтерського обліку та з питань оподаткування у квітні 2020 року: розшифрування послуг за квітень 2020 року (т.1 а.с.129), акт надання послуг №17 від 30.04.2020 року (т.1 а.с.131) та платіжні доручення №1991 від 18.06.2020 року (т.1 а.с.132) та №2013 від 30.06.2020 року (т.1 а.с.133), звіти ТОВ «ВМК» про надання інформаційно-консультаційних послуг за квітень 2020 року (т.2 а.с.110, 124-125, 132);

- лист ТОВ «ВІМЕКСІМ МЕНЕДЖМЕНТ КОМПАНІ» від 17.09.2020 року №17-9-20 (т.1 а.с.135-139), в якому зазначено зокрема щодо працівників вказаного підприємства з певною професійною підготовкою, спеціальними знаннями, трудовими навичками, досвідом роботи та освітою для надання інформаційно-консультаційних послуг, на підтвердження чого позивачу було надано копії дипломів, сертифікатів, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (т.1 а.с.140-166), договір про надання юридичних послуг та правничої допомоги №045МТА від 01.05.2019 року, укладений ТОВ «ВІМЕКСІМ МЕНЕДЖМЕНТ КОМПАНІ» та АО «МТА ПАРТНЕРИ» (т.1 а.с.167-169), а також: договір оренди нерухомого майна №18 від 01.08.2019 року про оренду ТОВ «ВІМЕКСІМ МЕНЕДЖМЕНТ КОМПАНІ» у ТОВ «КРЯЖ» нежитлового приміщення (офіс) №211 (25,9 кв.м.), №212 (26,7 кв.м.) на 2 поверсі в будинку №4 по вул.Максимовича у м.Вінниця (т.1 а.с.170-176) з документами на його підтвердження (т.1 а.с.177-188); договір найму (оренди) нерухомого майна від 01.06.2019 року про оренду ТОВ «ВІМЕКСІМ МЕНЕДЖМЕНТ КОМПАНІ» у ТОВ «СКВО» частини нежитлового приміщення №4-1 площею 270 кв.м. розташованого на 4 поверсі адміністративно-офісної будівлі за адресою м.Одеса, вул.Генуезька, бу.1/2 (т.1 а.с.189-193) з документами на його підтвердження (т.1 а.с.194-196).

Окрім цього позивачем до суду надано податкові накладні, виписані ТОВ «ВІМЕКСІМ МЕНЕДЖМЕНТ КОМПАНІ» на адресу ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ» щодо надання послуг консультування з правових питань, з питань комерційної діяльності, з питань бухгалтерського обліку та з питань оподаткування та докази на підтвердження їх реєстрації: №2 від 31.12.2019 року (т.2 а.с.80-84), №2 від 30.01.2020 року (т.2 а.с.85-89), №2 від 28.02.2020 року (т.2 а.с.90-94), №2 від 31.03.2020 року (т.2 а.с.95-97), №2 від 30.04.2020 року (т.2 а.с.98-100).

Суд зазначає, що зі змісту акту перевірки в частині, що стосується спірних правовідносин вбачається, що контролюючий орган дійшов висновків про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «ВІМЕКСІМ МЕНЕДЖМЕНТ КОМПАНІ» з надання інформаційно-консультаційних послуг у зв`язку з відсутністю у актах приймання робіт конкретизації наданих послуг, у зв`язку з тим, що акт має типовий зміст без конкретизації послуг, містить лише загальну назву, без розкриття змісту та обсягу таких послуг в цілях господарської діяльності ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ». Вказані послуги не містять реквізитів та інформації щодо авторів, які надали такі послуги, їх кваліфікації та підпису.

Щодо вказаних доводів акту перевірки суд зазначає, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі чинним законодавством не встановлена. Не заповнення у первинних облікових документах окремих позицій, які не впливають на зміст господарської операції, а також відсутність максимальної деталізації виду виконаних послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20.06.2019 року у справі №826/1453/14, від 12.02.2020 року у справі №813/3577/13-а, від 30.09.2020 року у справі №826/10120/18, від 01.04.2021 року у справі №640/11504/19.

Частиною 2 статті 9 Закону №996-ХІV (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізит: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Суд зазначає, що відповідачем у акті перевірки та у відзиві не зазначено суттєвих недоліків первинних документів, складених в результаті господарських відносин позивача з ТОВ «ВІМЕКСІМ МЕНЕДЖМЕНТ КОМПАНІ», які свідчили про їх нереальність.

В акті перевірки також зазначено про ненадання позивачем до перевірки документів, які б містили рекомендації щодо удосконалення та організації діяльності ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ» в межах предмету консультування, жодних висновків, письмових рекомендацій, звітів щодо напрямків розвитку бізнесу, маркетингових цілей, напрямків зниження собівартості продажів/виробництва, правового забезпечення господарської діяльності, правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності, участі представника(ів) виконавця в судових спорах в інтересах Замовника, щодо претензійної роботи, проектування методики та правил бухгалтерського обліку, щодо контролю за дотриманням методики та правил бухгалтерського обліку, щодо змін в оподаткуванні, щодо порядку заповнення та подачі звітності, як це передбачено умовами договору.

При цьому, відповідачем до суду не надано доказів на підтвердження того, що такі документи у ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ» витребувались, а з наданих до суду запитів про надання документів (т.2 а.с.20, 21, 22-23, 24) вбачається, що у позивача під час перевірки було витребувано лише договір №01/09-ТД від 01.09.2019 року та акти виконаних робіт до нього за період з 01.10.2019 року по 30.06.2020 року.

Суд зазначає, що позивачем до суду надано належні та достатні докази на підтвердження реальності господарських операції ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ» та ТОВ «ВІМЕКСІМ МЕНЕДЖМЕНТ КОМПАНІ» та фактичного надання позивачу інформаційно-консультаційних послуг, з яких вбачається зміст та обсяг наданих позивачу інформаційно-консультаційних послуг.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судом обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення від 05.10.2020 року № в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 207200,00 грн., діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, а відтак вказане рішення в оскаржуваній позивачем частині є протиправними, та такими, що підлягає скасуванню.

Згідно частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

За сукупності викладених обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ТД «ВІМЕКСІМ».

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3108,00 грн. (т.1 а.с.226).

У зв`язку із задоволенням позову, суд вважає за доцільне стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВІМЕКСІМ» 3108,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 статті 120 КАС України визначено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи, що провадження у справі відкрито 10 березня 2021 року, строки розгляду даної справи, визначені ст.258 КАС України, приймаючи до уваги те, що останній день розгляду справи припав на вихідний день (неділя), в силу положень ст.120 КАС України, рішення суду складено 11 травня 2021 року (перший робочий день).

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВІМЕКСІМ» - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В4» від 05.10.2020 року № в частині завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 207200,00 грн.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВІМЕКСІМ» 3108,00 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ВІМЕКСІМ» (Окнянська селищна рада, комплекс будівель та споруд , буд. 1, Окнянський р-н., Одеська обл., 67900, ).

Відповідач - Головне управління ДПС в Одеській області (вул.Семінарська, 5, м.Одеса, 65044, ).

Суддя О.А. Вовченко