Справа № 400/6144/20
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 травня 2021 р. № 400/6144/20
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна,6,Миколаїв,54001
про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 11.12.2020 № 1, № 1,
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Миколаївської області з вимогами про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 11.12.2020 №1 та №1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що фактична перевірка позивача призначена протиправно, оскільки в наказі про призначення перевірки не вказана інформація про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи. Відповідно до останній практики Верховного Суду, яка викладена у постановах від 22.09.2020 у справі №520/1304/2020, від 19.11.2020 у справі №160/7971/19, від 09.09.2020 у справі №640/21536/19, від 02.09.2020 у справі №821/1828/16, від 17.12.2020 у справі №520/12028/18.

Відсутність як у самому наказі ГУ ДПС у Миколаївській області від 17.11.2020 №246 «Про проведення фактичної перевірки», так і в інших матеріалах справи жодної конкретної інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків вимог законодавства до початку проведення перевірки, вказує на невідповідність вищевказаного наказу приписам пункту 80.2.5 статті 80 ПК України.

Також, позивач послався на те, що відповідно до нової практики Верховного Суду (постанова від 21.02.2020 справа №826/17123/18), що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (не допуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Письмові пояснення, надані працівником суб`єкта господарювання та самим ФОП ОСОБА_1 були надані під тиском службових осіб контролюючого органу, що проводили перевірку та написані під їх диктовку. Копії вказаних письмових пояснень, звіт залишків в РРО від 17.11.2020 р., відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів, що невід`ємними частинами акту перевірки, про які йдеться на сторінці 4 Акту, платнику податку не надані. При проведенні контрольної розрахункової операції, працівник позивача помилилась при видачі решти готівки, що було кваліфіковано як реалізація алкогольних напоїв за роздрібними цінами, нижчі за мінімальні ціни, встановлені нормами Постанови КМУ від 30.10.20218 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв». Дані фіскального чеку від 17.11.2020 №4733 не свідчать про здійснення даного правопорушення, оскільки ціна 0,05 л горілки складає 11,00 гривень. Під час проведення перевірки, службові особи контролюючого органу не вимагали від суб`єкта господарювання проведення інвентаризації алкогольних напоїв, маркованих марками акцизного податку, а також тих ємностей, які, на думку контролюючого органу, містили горілку, але не були марковані марками акцизного податку. Під час проведення перевірки, суб`єкт господарювання інвентаризацію алкогольних напоїв та інших товарно-матеріальних цінностей не проводив. Експертиза рідини, що містилась в « 43,25 л в пластиковій тарі та 3,0 л у скляній тарі» та яку контролюючий орган самостійно визначив як горілку, з метою ідентифікації даної рідини як алкогольного напою, а також з метою віднесення до певного коду УКТ ЗЕД, не проводилась.

Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву зазначив, що посадовими особами ГУ ДПС у Миколаївській області 17.11.2020 було проведено фактичну перевірку кафе, що належить суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, виробництва та обігу підакцизних товарів. В ході перевірки були встановлені численні порушення, внаслідок чого до позивача було застосовано штрафні (фінансові)санкції. Відповідач у відзиві наголошує, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення прийняті у повній відповідності до чинного законодавства України, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив про неправомірність дій суб`єкта владних повноважень та про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та просив задовольнити позовні вимоги, вказані в позовній заяві.

Також позивачем було подано клопотання про виклик в судове засідання свідка.

Ухвалою суду від 18.02.2021 клопотання позивача про виклик свідка було задоволено.

16.03.2021 до суду надійшли додаткові пояснення представника відповідача з посиланням на практику Верховного Суду.

23.03.2021 позивач надав до суду пояснення по справі, з посиланням на практику Верховного Суду та Європейського Суду з прав людини.

В судових засіданнях 02.03.2021 та 23.03.2021 представники позивача та відповідача підтримали власні позиції, викладені у процесуальних заявах по суті справи.

В судовому засіданні 23.03.2021 в якості свідка допитано найманого працівника позивача, особу, яка здійснювала розрахункові операції ОСОБА_2 .

Суд розглянув справу 12.05.2021, відповідно до вимог ст.262 КАС України, без проведення судового засідання, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» та Рішення Ради суддів України від 17.03.2020 №19, в порядку письмового провадження, на підставі матеріалів справи.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 11.04.2016. Основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 є діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний); роздрібна торгівля напоями в спеціалізованих магазинах; обслуговування напоями; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Окрім іншого, ФОП ОСОБА_1 здійснює свою господарську діяльність у приміщенні кафе за адресою: АДРЕСА_2 .

На вказану господарську одиницю ФОП ОСОБА_1 має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями від 18.09.2020.

17.11.2020 ГУ ДПС у Миколаївській області видано наказ №246 «Про проведення фактичної перевірки». Відповідно до цього наказу вирішено провести з 17 листопада 2020 року фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцем здійснення діяльності: АДРЕСА_2 , тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2020 року на момент закінчення перевірки, з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів.

Зазначений наказ вмотивований виконанням п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, а саме здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

17.11.2020 ГУ ДПС видані направлення на перевірку №270/14-29-01-04-31 та №271/14-29-01-04-31.

17.11.2020 податкові інспектори вийшли за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 в кафе АДРЕСА_2 та провели фактичну перевірку.

Під час фактичної перевірки, ревізорами було встановлено: 1) Факт реалізації 0,05 л горілки міцністю 40% по ціні 4,00, що є нижчою за рівень мінімальних роздрібних цін, встановлених законодавством, чим порушень п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв». Вартість отриманої партії товару згідно наданих супровідних документів складає 3167,95 гривень; 2) Перевіркою встановлено факт знаходження в реалізації в кафе 43,25 л алкогольного напою в пластиковій тарі та 3,0 алкогольного напою у скляній тарі. Вказана підакцизна продукція немаркована марками акцизного податку, чим порушено вимоги ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»; 3) встановлено проведення розрахункових операцій через РРО з порушенням використання режиму попереднього програмування ціни товару та обліку кількості товарів, а саме: невідповідність ціни товару зазначеної у фіскальному чеку від 17.11.2020 №4733 (11,00 гривень) фактичної сумі розрахунку (4,00 гривень), невідповідність фактичних залишків, які підтверджено обліковими та первинними документами обліковим даним, зазначеним у звіті залишків в реєстраторі розрахункових операцій від 17.11.2020 - чим порушено вимоги п.11 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

За результатами фактичної перевірки складено Акт від 23.11.2020 №1494/14-29-09-01/ НОМЕР_1 .

11.12.2020 уповноваженою особою ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято рішення №1 про визначення ФОП ОСОБА_1 штрафу в сумі 27000 гривень та №1 про визначення ФОП ОСОБА_1 штрафу в сумі 5100 гривень.

1. Щодо законності призначення фактичної перевірки.

Відповідно до п.80.2.2 п. 80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відповідно до п.81.1.1 ст.81 ПК України, у наказі про проведення зазначається дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

З приводу зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки конкретних підстав для її проведення склалася суперечлива судова практика Верховного Суду.

Так, у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №810/1394/16, від 05.11.2018 у справі №803/988/17, від 05.11.2018 у справі №803/988/17, від 07.11.2019 у справі №140/391/19, від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, викладена правова позиція, що контролюючий орган має право на призначення фактичної перевірки на підставі здійснення контролюючим органом функцій (відповідно до положень ст. 19-1 ПК України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу, та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Натомість, у постановах Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №520/1304/2020, від 19.11.2020 у справі №160/7971/19, від 09.09.2020 у справі №640/21536/19, від 02.09.2020 у справі №821/1828/16, від 17.12.2020 у справі №520/12028/18, висловлена протилежна позиція, що недостатньо лише повноважень контролюючого органу, але і необхідне отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Але, вже 21.01.2021 Верховним Судом, знову прийнято постанову у справі № 460/1239/19 в якій зазначено, що не зазначення підстави в наказі на проведення перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до п.п.81.1 ст.81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

В постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №805/3809/16-а (п.п.37-38) підтверджено позицію, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального). https://reyestr.court.gov.ua/Review/96463864

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Повноважень суду для відходу від правових висновків Верховного Суду діючий КАС України та Закон України «Про судоустрій і статус суддів» не містить.

Щодо того, що у різних постановах Верховного Суду викладені суперечливі правові висновки з цього питання, то суд виходить з позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

За таких обставин, суд зобов`язаний врахувати правові висновки, викладені у більш пізніших постановах Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 460/1239/19 та від 22.04.2021 у справі №805/3809/16-а, згідно з якими у наказі достатньо посилання лише на правову норму та достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Враховуючи викладене, суд не вбачає протиправності у призначенні та проведенні фактичної перевірки, а також не знаходить з цих аргументів позивача, підстав для задоволення позову про визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.

2. Щодо факту реалізації горілки по ціні, що є нижчою за рівень мінімальних роздрібних цін, встановлених законодавством.

Відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» заборонений продаж алкогольних напоїв за цінами, що є нижчою за рівень мінімальних роздрібних цін, встановлених законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України №957 «Про встановлення розміру оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» від 30.10.2018 установлено розмір мінімальної роздрібної ціни на горілку за 1 літр 100% спирту - 44,7 гривень, що за формулою (447*40*0,05)/100=8,94), означає, що мінімальна роздрібна ціна за горілку 40% об`ємом 0,05 л не може бути нижче 8,94 гривень.

Відповідно до Акту фактичної перевірки встановлено, що факт реалізації 0,05 горілки, міцністю 40% по ціні 4 гривні, що є меншим за мінімальну ціну.

За вказане правопорушення відповідачем обраховано штрафну санкцію в розмірі 10000 гривень, відповідно до абз.19 ст.17 Закону.

ОСОБА_2 , найманий працівник позивача, яка здійснює розрахункові операції, з цього приводу надала пояснення (арк.спр.50), що насправді 0,05 горілки вона продала за 11 гривень, а не за 4 гривні. Помилка виникла під час видачі решти працівникам контролюючого органу. Натомість фіскальний чек був вибитий на суму 11 гривень.

Зазначені пояснення ОСОБА_2 підтверджується копією фіскального чеку від 17.11.20 №4733 про продаж горілки Хлібний дар 0,050 гр за 11 гривень (арк.спр.49), а також відомостями з РРО позивача, згідно з якими горілка Хлібний дар обліковано за ціною 220 гривень за пляшку.

У такому випадку, документально підтверджено, що позивачем здійснюються продаж горілки за ціною не нижче мінімально встановлених законодавством.

Суд не може уявити собі ситуацію, за якою, підприємець був би зацікавлений у продажу товару за ціною нижче ніж обліковується у його реєстраторі розрахункових операцій.

Додатково суд звертає увагу, що під час фактичної перевірки ревізорами були перевірені товарні залишки та ціни, за яким вони реалізуються (арк.спр.48). Будь-яких інших випадків невідповідності виявлено не було.

Питання з невірно обрахованою рештою, суд кваліфікує як помилку особи, яка здійснювала розрахункову операцію, та яка не свідчить про порушення позивачем вимог про заборону здійснення продажу алкоголю не нижче мінімально встановлених законодавством цін.

В цій частині суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Податкове повідомлення-рішення №1 від 11.12.2020 в частині визначення ФОП ОСОБА_1 штрафу за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими за встановлені мінімальні роздрібні ціни на такі напої, в розмірі 10000 гривень, визнати протиправним та скасувати.

2. Щодо проведення розрахункових операцій через РРО, без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД для підакцизних товарів.

Викладений вище факт, продажу (на думку ревізорів) 0,05 г горілки з 4 гривні, також додатково відповідачем кваліфіковано як порушення, передбачене п.7 ст.17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме - проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості.

За це відповідачем обраховано штрафну санкцію в розмірі 5100 гривень.

Враховуючи висновки суду, викладені вище щодо оцінки різниці між 4 та 11 гривнями, саме як дрібне непорозуміння та розрахункової помилки, а не свідомий продаж алкогольних напоїв за цінами нижчими за мінімальними та нижчими, ніж зазначені у власному РРО, зазначена штрафна санкція також нарахована необґрунтовано.

В цій частині позов також задовольнити, визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1.

3. Щодо факту зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» всі алкогольні напої, які знаходяться у продажу, повинні бути марковані акцизними марками встановленого зразка.

Відповідно до абз.17 ст.17 Закону, за зберігання, фальсифікованих алкогольних напоїв; алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, передбачена відповідальність - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Під час фактичної перевірки ревізорами було знайдено в приміщенні в кафе ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 43,25 л алкоголю в пластиковій тарі та 3,0 л алкоголю в скляній тарі.

Зазначені напої не були марковані марками акцизного податку.

Під час перевірки, ОСОБА_2 , найманий працівник позивача, яка здійснює розрахункові операції, надала суперечливі пояснення.

З початку, ОСОБА_2 пояснила, що зазначені алкогольні напої придбана ФОП ОСОБА_1 в сеті інтернет, для подальшого перепродажу у роздріб у цьому ж кафе (арк.спр.51).

В подальшому ОСОБА_2 змінила свою позицію, та надала пояснення, що зазначений алкоголь без марок акцизного податку, належить їй особисто. Вона його придбала і тимчасово зберігала для власних цілей в приміщенні кафе (арк.спр.52.).

Зазначені свідчення ОСОБА_2 підтвердила і під час допиту в якості свідка в судовому засідання, додавши, що зазначений алкоголь був їй потрібен для організації поминального обіду. Щодо зміни її пояснень, то зазначене пояснила тиском з боку працівників контролюючого органу.

Суд критично відноситься до зазначених свідчень ОСОБА_2 та вважає їх непереконливими.

Великий обсяг алкоголю (більше 46 л), розлив з великої пластикової тари до скляних пляшок, а також зберігання їх безпосередньо на місці здійснення розрахункових операцій, дає суду підстави для сумніву у побутовому використанні цього алкоголю ОСОБА_2 для власних потреб.

У будь-якому випадку, свідок ОСОБА_2 підтвердила, в обох варіантах своїх свідчень, що 1) зазначена рідина є алкоголем; 2) він не має марок акцизного податку; 3) він зберігався в приміщенні кафе ФОП ОСОБА_1 .

Оскільки, відповідачем притягнуто позивача до відповідальності саме за зберігання, а не за продаж алкогольних напоїв без марок акцизного податку, у такому випадку мета їх зберігання не має значення для кваліфікації правопорушення.

Також, суд вважає, що оскільки сама особа, яка здійснює розрахункові операції не заперечувала той факт, що 46,5 літрів є алкоголем, у відповідача не було необхідності у проведенні експертного дослідження.

Суб`єкт господарювання несе відповідальність у тому числі і за дії, вчинені його найманими працівниками.

Суд дійшов висновку, що факт зберігання ФОП ОСОБА_1 алкоголю не маркованого марками акцизного податку доведеним.

В цій частині позову належить відмовити.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 11.12.2020 про визначення ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 5100 гривень.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 11.12.2020 в частині визначення ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 10000 гривень.

У задоволенні позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1 від 11.12.2020 в частині визначення ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17000 гривень, - відмовити.

Сума сплаченого позивачем судового збору підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 395,51 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна,6,Миколаїв,549) задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 11.12.2020 про визначення ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 5100 гривень.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 11.12.2020 в частині визначення ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 10000 гривень.

4. У задоволенні позову в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №1 від 11.12.2020 в частині визначення ФОП ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17000 гривень, - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна,6,Миколаїв,549) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 395,51 (триста дев`яносто п`ять грн п`ятдесят одна коп) гривень.

6. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко