Справа № 500/1709/21
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1709/21

06 травня 2021 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якій позивач просить зобов`язати відповідача внести зміни до відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування шляхом внесення всіх індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 до облікової картки застрахованої особи № НОМЕР_1 , серія та номер паспорта: НОМЕР_2 , за період роботи позивача у Державному закладі «Шумська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України (код 02001222) з 01 квітня 2008 року по 31 грудня 2009 року згідно з архівною довідкою про заробітну плату № 63/01-25, що видана 16 січня 2021 року архівним відділом Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 01 квітня 2008 року по 18 грудня 2012 року вона працювала в Державному закладі «Шумська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України, що підтверджується відповідними записами у її трудовій книжці.

Позивач зазначає, що на початку 2021 року відділом обслуговування громадян № 7 (сервісному центрі) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області її повідомлено, що у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про її страховий стаж за період роботи у Державному закладі «Шумська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України з 01 квітня 2008 року по 31 грудня 2009 року, а містяться відомості про її страховий стаж але, починаючи з 2010 звітного року.

В лютому 2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивач отримала відповідь на свою заяву, з якої слідує, що внесення відомостей до обліку реєстру застрахованих осіб про період роботи позивача з квітня 2008 року по грудень 2009 року включно відмовлено у зв`язку з припиненням та зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника юридичної особи - Державний заклад «Шумська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України.

Позивач зазначає, що відсутність у Реєстрі відповідної інформації призведе до порушення її права як застрахованої особи на одержання виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, тому вважає за необхідне усунути виявлені помилки стосовно не внесення відомостей до Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, шляхом внесення відповідних змін з урахуванням фактично сплачених внесків. З огляду на що, звернулась із даним позовом в суд.

Ухвалою суду від 02.04.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

27.04.2021, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого слідує, що відповідач заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що органи Пенсійного фонду ведуть персоніфікований облік, створюють і забезпечують функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб на підставі звітних документів, наданих роботодавцями (страхувальниками) та іншими за відповідні звітні періоди. Однак до повноважень спеціалістів пенсійного органу не входить внесення інформації до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Внесення змін до зазначеного реєстру можливо лише після надання страхувальником відповідних звітних документів. Крім того, відповідач звертає увагу, що відповідальним за правильність та достовірність заповнення та подання звітів є страхувальник. Відповідач наголошує, що зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб у разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника вноситься на підставі рішення суду, що набрало законної сили та тягне за собою зміну відомостей Реєстру застрахованих осіб (арк. справи 35-39).

Частиною п`ятою статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що в період з 01.04.2008 по 18.12.2012 позивач - ОСОБА_1 , працювала у Державному закладі «Шумська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України, що підтверджується записами за №№ 1-8 в трудовій книжці позивача серії АВ № 388800 (арк. справи 10-18), довідкою архівного відділу Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області від 16.01.2021 №63/0-25 (арк. справи 22-23) та довідкою Пенсійного фонду України за формою ОК-5 за період 2010-2017 рр. (арк. справи 19-21).

29.04.2014 проведено державну реєстрацію припинення Державному закладі «Шумська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України на підставі рішення (арк. справи 24).

В січні 2021 року позивач виявила відсутність інформації про її страховий стаж за період з 01.04.2008 по 31.12.2009 в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач звернулася до відповідача із запитом, в якому просила внести зміни до Реєстру шляхом внесення всіх індивідуальних відомостей позивача за період з 01.04.2008 по 31.12.2009, однак відповідач, листом від 19.02.2021 за № 665-555/3-02/8-19900/21 повідомив позивача, що внести зміни до реєстру можливо лише після надання страхувальником відповідних звітних документів. Проте, оскільки Державний заклад «Шумська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України ліквідовано без визначення правонаступника, внести зміни до реєстру можливо лише на підставі рішення суду (арк. справи 25-26).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Зі змісту частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України також передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується, в тому числі, міжнародними зобов`язаннями України.

Спір в даній адміністративній справі виник з приводу часткового неврахування органом Пенсійного фонду України трудової діяльності позивача в Державному закладі «Шумська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України у зв`язку з внесенням страхувальником не всіх індивідуальних відомостей позивача в Реєстрі застрахованих осіб, зокрема не внесення відомостей щодо періоду роботи з 01.04.2008 по 31.12.2009.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон №1788) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058) (в редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Застрахована особа, в розумінні норм статті 1 Закону №1078, є фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Страхувальниками, в свою чергу, є роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до положень статті 21 Закону №1058, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять, в тому числі, від роботодавців.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки (частина друга статті 21 Закону №1058).

Згідно частини третьої статті 21 Закону №1058 персональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити відомості, в тому числі, щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номера паспорта.

Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства (абз. 4 частини п`ятої статті 21 Закону №1058).

Відповідно до абз. 8 частини п`ятої статті 21 Закону, порядок та строки подання відомостей, зазначених в абзацах четвертому - сьомому цієї частини, встановлюються Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення.

Отже, на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, яка містить відомості про саму застраховану особу (в тому числі реєстраційний номер облікової картки платника податків), страхувальника, страховий стаж застрахованої особи та інші відомості, які дозволяють встановити страховий стаж для призначення пенсії.

Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464)

На виконання норм Закону №2464 у 2011 році було створено Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, Державним реєстром загальнообов`язкового державного соціального страхування, в розумінні норм Закону №2464, є організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.

Пунктом 2 частини першої статті 14-1 Закону №2464 встановлено обов`язок Пенсійного фонду та його територіальних органів забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру та здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру.

Відповідно до абз. 2 частини першої статті 20 Закону №2464, реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно частини другої статті 20 Закону №2464 персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Зміни та уточнення вносяться до відомостей реєстру застрахованих осіб у порядку, встановленому Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення (частина п`ята статті 20 Закону №2464).

Відповідно до частини шостої статті 20 Закону №2464, відомості про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, що містяться в реєстрі застрахованих осіб, використовуються для обчислення та призначення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

Згідно абз. 2 частини третьої статті 16 Закону №2464 ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 червня 1998 року №794 затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (чинне на момент спірної трудової діяльності позивача) (далі - Положення №794).

Відповідно до пункту 10 Положення №794, роботодавці зобов`язані, серед іншого, в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них.

На кожну фізичну особу відкривається персональна облікова картка, в якій використовується постійний індивідуальний ідентифікаційний номер Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів. Персональна облікова картка фізичної особи містить, в тому числі, інформацію про ідентифікаційний номер (п. 16 Положення №794).

Вказане узгоджується також з нормами Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №10-1 (далі - Положення №10-1).

Таким чином наявність у системі персоніфікованого обліку (Реєстрі застрахованих осіб) відомостей про періоди трудової діяльності застрахованих осіб у подальшому є підставою для призначення та здійснення такій особі пенсійних виплат. У свою чергу, відсутність у Реєстрі відповідної інформації призведе до порушення права застрахованої особи на одержання виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Пунктом 3 Положення №10-1 визначено, що відомості до Реєстру застрахованих осіб, зміни, уточнення до них вносяться в електронній формі в автоматичному режимі на підставі: звітності, що подається страхувальниками до Пенсійного фонду України, відомостей центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У разі припинення страхувальника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться на підставі відомостей, поданих правонаступником. У разі припинення або зняття з обліку у фіскальних органах страхувальника без визначення правонаступника зміни та уточнення до відомостей Реєстру застрахованих осіб вносяться відповідно до рішення суду, що набрало законної сили. Внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб відповідно до рішення суду, що набрало законної сили, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі наказу керівника відповідного органу у десятиденний строк після надходження (надання особою) рішення суду (пункт 4 Положення №10-1).

Нормами пункту 8 Положення №10-1 передбачено, що у разі виявлення застрахованою особою некоректних відомостей в її обліковій картці (прізвище, ім`я, по батькові на поточний момент: реєстраційний номер облікової картки платника податків; дата народження, місце народження: стать; громадянство; серія та номер паспорта: номер телефону (за згодою): адреса місця проживання) ця особа може подати до територіального органу Пенсійного фонду України особисто або через представника анкету застрахованої особи для внесення / зміни / уточнення даних в Реєстр (і) застрахованих осіб за формою згідно з додатком 2 до цього Положення та документи, що підтверджують внесення / зміну / уточнення даних та належність помилкових даних цій особі (паспорт (інший документ, що посвідчує особу), трудова книжка, документ, який підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків або право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта).

Як слідує з матеріалів справи позивач звернулася до ГУ ПФУ в Тернопільській області із заявою про внесення змін у Реєстр застрахованих осіб, однак відповідач відмовив у внесенні таких змін.

Так, зокрема, у листі-відмові від 19 лютого 2021 року ГУ ПФУ в Тернопільській області фактично підтверджує те, що відповідальність за подачу та достовірність даних про страховий стаж і заробітну плату працівників, поданих до системи персоніфікованого обліку, несе страхувальник - організація, з якою особа перебувала в трудових відносинах. Поряд з цим, відповідач заявляє, що з огляду на припинення Державного закладу «Шумська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України у зв`язку з ліквідацією без правонаступників, внесення змін до відомостей про застраховану особу в Реєстрі застрахованих осіб можливе тільки за рішенням суду.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей трудової книжки позивача серії АВ № 388800 (арк. справи 10-18) в період з 01.04.2008 по 18.12.2012 позивач - ОСОБА_1 , працювала у Державному закладі «Шумська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України, що підтверджується записами за №№ 1-8 в трудовій книжці.

Під «страховим стажем» згідно частини першої статті 24 Закону №1058 розуміють період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Вищезазначене кореспондується також з нормами Закону №1788.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Положеннями статті 62 Закону №1788 встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Вказане кореспондується також з положеннями п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 2.2 Інструкції, до трудової книжки вносяться наступні відомості: про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Згідно п. 2.3 Інструкції записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (2.4 Інструкції).

Відомості про період роботи ОСОБА_1 у Державному закладі «Шумська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України внесені до трудової книжки позивача з дотриманням вимог Інструкції, жодних заперечень щодо їх достовірності відповідач не заявляє. Більше того, частину такої трудової діяльності, зокрема, з 01 січня 2010 по 18 грудня 2012, органом Пенсійного фонду України зараховано до страхового стажу позивача.

Таким чином, відповідач не заперечує факт роботи ОСОБА_1 у Державному закладі «Шумська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 29.04.2014 до реєстру було внесено запис про припинення Державного закладу «Шумська районна санітарно-епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України без зазначення правонаступника.

Таким чином, після 29.04.2014, до Реєстру застрахованих осіб щодо позивача не можуть бути внесені зміни у спосіб інакший, аніж за рішенням суду.

За таких обставин, з метою належного захисту прав позивача на пенсійне забезпечення, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зобов`язане внести зміни до відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відносно ОСОБА_1 за період з 01.04.2008 по 31.12.2009 шляхом внесення всіх індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 до облікової картки застрахованої особи, за період роботи позивача у Державному закладі «Шумська районна санітарно - епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Водночас, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач, за подання даної позовної заяви, сплатила судовий збір у розмірі 908 грн згідно квитанції №130 від 25.03.2021 (арк. справи 1), з огляду на що такі витрати підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити дії, задовольнити повінстю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області внести зміни до відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування шляхом внесення всіх індивідуальних відомостей про застраховану особу - ОСОБА_1 до облікової картки застрахованої особи за період її роботи у Державному закладі «Шумська районна санітарно - епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України з 01 квітня 2008 року по 31 грудня 2009 року згідно з архівною довідкою про заробітну плату №63/01-25, що видана 16 січня 2021 року архівним відділом Шумської районної державної адміністрації Тернопільської області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 травня 2021 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: с. Сураж, Шумський район, Тернопільська область, 47114, паспорт громадянина України виданий 27 серпня 2005 Шумським РВ УМВС України в Тернопільській області серії НЮ 047514);

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.