Справа № 160/1667/21
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2021 року Справа № 160/1667/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голобутовського Р.З. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Геліос Стратегія" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як відокремленого підрозділу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
03.02.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Геліос Стратегія» (далі позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджується з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, оскільки пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби, штрафні санкції не застосовуються. Враховуючи зазначене, позивач вважає висновки податкового органу суб`єктивними судженнями, які не містять жодних доказів, а тому спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.02.2021 року відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/1667/21 призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.03.2021 року.
02.03.2021 року від представника відповідача надійшло клопотання про продовження строку для надання відзиву та відкладення розгляду справи.
02.03.2021 року розгляд справи перенесено на 16.03.2021 року.
09.03.2021 року представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника у порядку письмового провадження.
У відзиві також заявлено клопотання про заміну відповідача правонаступником Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, як відокремленим територіальним підрозділом.
У підготовче засідання, призначене на 16.03.2021 року, з`явився представник відповідача, підтримав обрану правову позицію.
Представник позивача у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За раніше поданою заявою просив здійснювати розгляд справи за відсутності представника.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка будь-якого учасника справи в судове засідання, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
16.03.2021 року судом закрито підготовче засідання у справі та ухвалено продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження.
У відповідності до вимог ст. ст. 205, 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 року замінено Головне управління ДПС у Дніпропетровській області на правонаступника Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, як відокремлений підрозділ.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
Основним видом діяльності за КВЕД є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.
Головним державним ревізором-інспектором відділу податків і зборів з юридичних осіб Соборного управління ГУ ДПС у Дніпропетровській області на підставі пп. 19-1.1.1. п.19-1.1 ст. 19-1, пп. 20.1.4 п.20.1 ст. 20 ПК України, у порядку пп. 75.1.1 п.75.1 ст. 75 та ст. 76 глави 8 розділу II ПК України проведено камеральну перевірку ТОВ «ГЕЛІОС СТРАТЕГІЯ» з питання своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість з червня 2020 року по серпень 2020 року.
Перевіркою термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість встановлено порушення вимог п.57.1 ст. 57, п.203.2 ст. 203 та п.57.3 ст. 57 ПК України, в частині несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період з червня 2020 року по серпень 2020 року на суму штрафних санкцій 1003680,89 грн.
Поштове відправлення повернуто на адресу контролюючого органу з відміткою поштового відділення про повернення «за заявою відправника/адресата».
Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ДПС України, рішенням якої від 11.01.2021 року №244/6/99-00-06-03-01-06 спірне податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скарга позивача без задоволення.
Правомірність прийняття та процедура направлення податкового повідомлення-рішення від 18.09.2020 року №111455130 є предметом розгляду у цій справі.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до пп. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19 Податкового кодексу України (далі - ПК України, Кодекс) до функцій контролюючих органів належить здійснення адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проведення відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.
Згідно з пп.20.1.4 та 20.1.19 п.20.1 ст.20 Кодексу контролюючі органи мають право:
- проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення;
- застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску;
- стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 Кодексу камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних ЄРПН та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах (пп. 75.1.1 п.75.1 ст. 75 ПК України).
Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 Кодексу (п.76.3 ст. 76 ПК України).
Згідно з п.86.7 ст. 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п.44.7 ст. 44 Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п`яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Згідно з п.57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією ст., а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів (абзац перший п.87.1 ст. 87 ПК України).
При цьому джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, джерела яких зазначені в абзаці першому вказаного пункту та обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. У разі сплати податкових зобов`язань, що виникли до 01.07.2015, та/або погашення податкового боргу за податковими зобов`язаннями, що виникли до 01.07.2015, перерахування коштів до бюджету здійснюється безпосередньо з поточних рахунків платника податків, відкритих у банках.
Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість (крім податкового боргу, що виник до 01.07.2015), кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Для погашення такого податкового боргу за рахунок коштів на рахунку платника податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що реалізує Податкову і митну політику, за умови наявності підстав, передбачених ст. 95 Кодексу, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, у якому зазначаються найменування платника податків, податковий та індивідуальний податковий номер платника податків та сума податкового боргу, що підлягає перерахуванню до бюджету (абзац сьомий п.87.1 ст. 87 ПК України).
Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника).
Відповідно до п.87.9 ст. 87 ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.
У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.
Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.
Строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов`язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори (п. 113.1 ст. 113 ПК України).
Відповідно до ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:
- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;
- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
У разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення рішення (п.116.1 ст. 116 ПК України).
Судом встановлено, що позивачем допущено несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з червня 2020 року по серпень 2020 року на суму штрафних санкцій у розмірі 1003680,89 грн.
Позивач у позовній заяві не наводить жодних доказів на спростування висновку податкового органу про несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань за період з червня 2020 року по серпень 2020 року.
Також позивачем не ставиться під сумнів правомірність розрахунку суми штрафної санкції та кількості днів за затримку сплати узгоджених податкових зобов`язань.
В основу незгоди з прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивачем покладено висновок про те, що відповідач не мав права нараховувати штрафні санкції у період дії карантину, посилаючись на пункт 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, яким передбачено, що за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби, штрафні санкції не застосовуються.
Надаючи правову оцінку вказаному твердженню, суд зазначає наступне.
Відповідно до наведеного позивачем пункту 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня по 31 травня 2020 року, штрафні санкції не застосовуються.
Проте, у редакції Податкового кодексу України на момент прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вказаний пункт 52-1 має перелік порушень податкового законодавства, за які податковий орган має право нараховувати штрафні санкції, а саме за:
- порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії;
- відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу;
- порушення вимог законодавства в частині:
- обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;
- цільового використання пального, спирту етилового платниками податків;
- обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;
- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;
- здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку;
- порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.
З аналізу наведеної норми видно, що Податковим кодексом України в період дії карантину надані повноваження на нарахування штрафних санкцій платникам податків за порушення термінів сплати податку на додану вартість.
З огляду на викладене, відповідні доводи позивача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Стосовно доводів позивача про ненаправлення податкового повідомлення-рішення, суд зазначає наступне.
Сам факт затримки контролюючим органом строків направлення податкового повідомлення-рішення або неотримання податкового повідомлення-рішення платником податків не може бути підставою для звільнення платника податку від обов`язку щодо своєчасної сплати суми податку. У будь-якому випадку, порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення жодним чином не впливає на його законність.
Якщо податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом у межах компетенції, та з його форми можна чітко встановити його зміст, зокрема, порушення законодавства, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, таке рішення є правомірним, навіть у разі, коли порушено строки його надсилання (вручення), передбачені Податковим кодексом України.
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі № 820/1975/17.
Додатково суд зазначає, що у скарзі від 20.10.2020 року за вих. №251, поданій позивачем до ДПС України, позивач фактично визнав наявність допущеного порушення щодо несвоєчасної сплати узгоджених сум податкових зобов`язань, проте вказав, що підприємство знаходиться в скрутному фінансовому становище та потерпає від збитків.
Необхідно також зазначити, що перебування підприємства в скрутному фінансовому становищі є підставою для розстрочення та відстрочення сплати нарахованих штрафних санкцій, проте, не є підставою для звільнення від відповідальності за допущені порушення податкового законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України, суд вважає, що позовна заява необґрунтована та не підлягає задоволенню.
Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати на користь позивача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський