Справа № 160/987/21
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2021-03-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2021 року Справа № 160/987/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОПЧЕНЕ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -
22 січня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОПЧЕНЕ" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 05.10.2020 року № 5185 та від 30.12.2020 року № 6443;
- зобов`язати ГУ ДПС у Дніпропетровській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, у разі ухвалення судового рішення за результатами розгляду даної позовної заяви не на користь суб`єкта владних повноважень.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Зазначив, що ТОВ «ТОПЧЕНЕ» з початку жовтня 2020 року та по 05.10.2020 року (дата прийняття рішення про невідповідність критеріям ризиковості № 5185) склало та подало для реєстрації в Реєстрі лише одну податкову накладу від 01.10.2020 року, яка була зареєстрована в Реєстрі. З 02.10.2020 року по 05.10.2020 року ТОВ «ТОПЧЕНЕ» ніяких податкових накладних не складало та не подавало для реєстрації в Реєстрі. Зауважив, що підприємством лише 08.10.2020 року були складені дві податкові накладні та подані для реєстрації в Реєстрі, проте їх реєстрація була зупинена у зв`язку з прийняттям ГУ ДПС у Дніпропетровській області рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 05.10.2020 року № 5185. Звернув увагу на те, що у рішеннях про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 05.10.2020 року №5185 та від 30.12.2020 року № 6443 відсутнє посилання на податкову накладну. Отже, позивач вважає, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області не мало правових підстав перевіряти Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОПЧЕНЕ" щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку та показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, і, як наслідок, не мало законних підстав приймати рішення від 05.10.2020 року № 5185, оскільки ТОВ «ТОПЧЕНЕ» з 02.10.2020 року по 05.10.2020 року ТОВ «ТОПЧЕНЕ» ніяких податкових накладних не складало та не подавало для реєстрації в Реєстрі. Окрім цього, позивач зауважив, що в спірних рішеннях комісією не було зазначено про податкову інформацію, яка стала підставою про відповідність ТОВ «ТОПЧЕНЕ» критеріям ризиковості платника податку та разом з рішеннями не були надіслані додатки, на які посилається контролюючий орган, а також не було зазначено, яка саме складена та/або подана для реєстрації в Реєстрі податкова накладна, що не відповідає жодній з ознак безумовної реєстрації стала підставою для перевірки ТОВ «ТОПЧЕНЕ» щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку та показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Також відповідачем не зазначені недоліки наданих ТОВ «ТОПЧЕНЕ» первинних документів по взаємовідносинам з контрагентами та не вказано, чому наданих позивачем документів та інформації було недостатньо для прийняття рішення про невідповідність ТОВ «ТОПЧЕНЕ» критеріям ризиковості.
Отже, позивач вважає, що рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 05.10.2020 року № 5185 та від 30.12.2020 року № 6443 прийняті не на підставі та не у спосіб, визначений ПК України та Порядком № 1165, є необгрунтованими, недобросовісними, нерозсудливими, непропорційними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
05.03.2021 року відповідачем надано відзив на позов, в якому він, з посиланням на норми законодавства, просив у задоволенні позову відмовити. Вказав, що в ході проведеного аналізу податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), встановлено, що ТОВ "ТОПЧЕНЕ" у липні-вересні 2020 році придбано товари у підприємств із ознаками ризиковості на загальну суму ПДВ 588 тис. грн, що складає 63,2% суми податкового кредиту, а саме: у ТОВ "КОННЕКТОР ЦЕНТР" (40580929): макуха соняшникова, шрот соняшниковий (код 2306), сума ПДВ 345,2 тис. грн, (37,1% податкового кредиту), який включено в реєстр ризикових та у якого по ланцюгу придбання не встановлено походження товару та фактичного виробника, а реалізація товару здійснюється по так званому «колу». Окрім того, було встановлено, що ТОВ "КОННЕКТОР ЦЕНТР" під кодом товару 2306 також придбає та реалізує клямер, профіль маячний. ТОВ "КОННЕКТОР ЦЕНТР" реалізує макуху та шрот із середньою націнкою 28%, при цьому придбає без подальшої реалізації напої, торти, цукерки тощо; у ТОВ "УКРФОРМАТ КОМПАНГ" (40498835): макуха соняшникова, шрот соняшниковий (код 2306), сума ПДВ 125,1 тис. грн (13,4% податкового кредиту), який включено до реєстру ризикових платників та у якого по ланцюгу придбання не встановлено походження товару та фактичного виробника, а реалізація товару здійснюється по так званому «колу»; у ТОВ "ВЕКТОР БІЗНЕС- БАЛАНС" " (41607071): макуха соняшникова, шрот соняшниковий (код 2306), сума ПДВ 117,8 тис. грн. (12,7% податкового кредиту), який включено до реєстру ризикових платників та у якого по ланцюгу придбання не встановлено походження товару та фактичного виробника. Надалі, ТОВ "ТОПЧЕНЕ" згідно даних ЄРПН, реалізує товар, походження якого не встановлено на підприємства реального сектору економіки СТОВ "ІСКРА" (код 3793449), СВК "КОЗАЦЬКИЙ" (код 3792740), СВК «Батьківщина» (код 3773174), СВК "Перемога" (код 5423113), ТОВ "40 РОК1В-АГРО" (код 853352), ДП "ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНА БАЗА "ДАЧНА" СЕЛЕКЦІЙНО-ГЕНЕТИЧНОГО ІНСТИТУТУ НАЦІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ НАСІННЄЗНАВСТВА ТА СОРТОВИВЧЕННЯ (код 32539624), ТОВ НВА" ПЕРЛИНА ПОДІЛЛЯ" (код 30557165), ПСПВІДРОДЖЕННЯ" (код 3790994), ПСП "ГЕЙСИСЬКЕ" (код 30830919), ТОВ "ШАБСЬКА ФЕРМА" (код 40717410), СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ТОВ "ВІЛЬШАНКА" (код 3790675), ТОВ "МЕДОБОРИ" (код 39430679), СВК "АНДРІЇВСЬКИЙ" (код 3770230), ПП "Юхимівське" (код 4325331), ТОВ "ФГ "ШУБСЬКЕ" (код 34073367), ПП "Агрофірма "Борисфен" (код 30791681), неплатника ПДВ.
Зазначив, що за період з 01.10.2020 по 30.12.2020 станом на 30.12.2020 ТОВ "ТОПЧЕНЕ" не реєструвались в ЄРПН податкові накладні на реалізацію товарів.
Окрім цього, відповідач у відзиві зауважив, що дії контролюючого органу щодо внесення до переліку ризикових, є лише службовою діяльністю працівників ДПС з виконання своїх професійних обов`язків зі збирання доказової інформації щодо наявності чи відсутності документального підтвердження відповідних операцій, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку. Зазначені дії самі по собі не створюють для платника податків жодних правових наслідків у вигляді зміни або припинення його прав та не породжують для нього обов`язкових юридичних наслідків. Натомість вимога позивача про виключення з критеріїв ризиковості таким вимогам не відповідає, оскільки дії контролюючого органу не створюють жодних правових наслідків. Окрім цього, відповідач вважає, що суд, зобов`язавши податковий орган виключити позивача з переліку ризикових, фактично бере на себе повноваження суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі), до компетенції якого, у даному випадку, віднесено розгляд податкової інформації та прийняття рішень.
Також, відповідач у відзиві просив замініти сторону у справі - територіального органу ДПС як юридичної особи публічного права на територіальний орган ДПС, утворений як її відокремлений підрозділ.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 05.10.2020 року ТОВ «ТОПЧЕНЕ» було отримано рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 05.10.2020 року № 5185 (далі - рішення від 05.10.2020 року № 5185), в якому вказано про те, що Комісією регіонального рівня відповідно до пункту 6 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165, прийнято рішення про відповідність ТОВ «ТОПЧЕНЕ» критеріям ризиковості платника податку.
Підставою для прийняття рішення від 05.10.2020 року № 5185 комісією зазначено п. 8 Критеріїв ризиковості платника подаїку.
У рішенні від 05.10.2020 року № 5185 в рядку щодо податкової інформації комісією зазначено наступне: «наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції (зазначено в додатках)».
19.10.2020 року позивачем на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області була направлена письмова заява про отримання інформації та документів.
У відповідь на заяву позивача ГУ ДПС у Дніпропетровській області була надана письмова відповідь від 29.10.2020 року № 102649/10/04-36-07-04-19, в якій зазначено про те, що рішення про включення до переліку ризикових платників було прийнято з урахуванням наявної податкової інформації по ТОВ «ТОПЧЕНЕ», яка стала відома у процесі поточної діяльності при реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції та свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій, а саме: при проведенні аналізу зареєстрованих податкових накладних в ЄРПН встановлено, що ТОВ «ТОПЧЕНЕ» придбано товар у підприємств ТОВ «КОННЕКТОР ЦЕНТР», ТОВ «УКРФОРМАТ КОМПАНІ», ТОВ «ВЕКТОР БІЗНЕС-БАЛАНС», у яких не встановлено походження придбаних ТМЦ по ланцюгу придбання (макуха соняшникова, шрот соняшниковий). Контролюючим органом зазначено про те, що з метою всебічного розгляду Комісією з питання зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН. питання про виключення ТОВ «ТОПЧЕНЕ» з переліку ризикових платників податків підприємству необхідно надати детальні пояснення та документальні підтвердження реальності ведення фінансово-господарської діяльності в порядку визначеному постановою КМУ № 1165. Також, у відповіді податковим органом вказано про те, що «будь-які інші додатки до рішення про відповідність критеріям ризиковості, Порядком зупинення реєстрації не передбачені».
У подальшому, керуючись абз. 7 п. 6 Порядку № 1165, 23.12.2020 року позивачем на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області була направлена інформація та копії документів, що свідчать про невідповідність ТОВ «ТОПЧЕНЕ» критеріям ризиковості платника податку.
Через електронний кабінет ТОВ «ТОПЧЕНЕ» було отримано рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 30.12.2020 року № 6443 (далі - рішення від 30.12.2020 року № 6443).
Підставою для прийняття рішення від 30.12.2020 року № 6443 комісією зазначено п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку.
У рішенні від 30.12.2020 року № 6443 в рядку щодо податкової інформації комісією зазначено наступне: «наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції (зазначено в додатках)».
Позивач не погодився з вищезазначеними рішеннями та діями, звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд зазначає наступне.
Пунктами 5-7 Порядку № 1165 встановлено, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).
Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).
У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.
Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня.
У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Включення платника податку до переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, здійснюється в день проведення засідання комісії регіонального рівня та прийняття відповідного рішення.
Платник податку отримує рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку через електронний кабінет у день прийняття такого рішення (додаток 4).
У рішенні зазначається підстава, відповідно до якої встановлено відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Комісією регіонального рівня розглядається питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, у разі виявлення обставин та/або отримання інформації, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку та/або отримання інформації та копій відповідних документів від платника податку, що свідчать про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
У разі виявлення обставин та/або отримання інформації, визначених абзацом сьомим цього пункту, та прийняття комісією регіонального рівня рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку платник податку отримує таке рішення в електронному кабінеті в день його прийняття.
Інформація та копії документів подаються платником податку до ДПС в електронній формі засобами електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Мінфіном.
Документами, необхідними для розгляду питання виключення платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку, можуть бути: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявних типових форм та галузевої специфіки, накладні;розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством; інші документи, що підтверджують невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
Інформацію та копії документів, подані платником податку, комісія регіонального рівня розглядає протягом семи робочих днів, що настають за датою їх надходження, та приймає відповідне рішення.
За результатами розгляду інформації та копій документів комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, яке платник податку отримує в електронному кабінеті у день його прийняття (додаток 4).
Одним з критеріїв ризиковості платника податку на додану вартість, що закріплені у Додатку 1 до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних є наявність у контролюючих органах податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування (пункт 8 Додатку 1).
З аналізу вищенаведених норм вбачається, що законодавцем встановлена певна послідовність прийняття рішення про відповідність платника Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість. Так, вирішенню Комісією регіонального рівня питання відповідності платника податку Критеріям ризиковості платника має передувати складання та направлення таким платником податкової накладної/розрахунку коригування, потім моніторинг платника податку, податкової накладної/розрахунку коригування.
Крім того, встановленню наявності у контролюючих органах податкової інформації, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, яка стала відома контролюючому органу у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, має передувати моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування, поданої для реєстрації.
Отже, питання відповідності позивача Критеріям ризиковості платника податку на додану вартість має розглядатись Комісією регіонального рівня за наслідками подання позивачем для реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування та моніторингу платника податку і податкової накладної/ розрахунку коригування, що направлена для реєстрації.
При цьому моніторинг проводиться в автоматизованому порядку.
Так, як вбачається з матеріалів справи, у рішеннях зазначено про відповідність платника податку ТОВ "ТОПЧЕНЕ" критеріям ризиковості платника, зокрема, п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку.
Бланк рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку містить обов`язкове для заповнення поле «податкова інформація (заповнюється у разі відповідності пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку)».
В оскаржуваних рішеннях вказане поле заповнено та зазначено таке: «наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції».
Проте, в оскаржуваних рішеннях не розшифровано /не заповнено/ не конкретизовано / взагалі не зазначено, яка, саме, наявна податкова інформація, що стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на відповідача завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції.
Судом встановлено, що оскаржувані рішення не містять жодної мотивації підстав та причин віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до пункту 8 Критеріїв ризиковості платників податку та не містять доказів наявності податкової інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником з посиланнями на відповідні документи.
Крім того, не надано доказів додержання вимог п.44 Порядку №1165 - результатів проведених звірок/перевірок інформаційних джерел та наданих позивачем документів при прийнятті оскаржуваних рішень.
У п.40 Порядку №1165, зокрема, зазначено: «… Під час засідання секретарем комісії контролюючого органу ведеться протокол, в якому фіксуються прийняті рішення та надані доручення. Протокол підписується головою комісії контролюючого органу (у разі його відсутності - заступником), заступником голови комісії, секретарем комісії та членами комісії, які брали участь у засіданні. Ведення обліку матеріалів щодо роботи комісії контролюючого органу здійснюється секретарем такої комісії .…».
Відповідачем не надано до суду копії протоколів засідань Комісії під час прийняття оскаржуваних рішень від 05.10.2020 року № 5185 та від 30.12.2020 року № 6443, матеріалів роботи комісії тощо.
Навіть, якщо Порядком №1165 затверджено форму рішення, яка не передбачає конкретизації підстав у разі відповідності пунктам 1 - 8 критеріїв ризиковості платника податку, проте не виконання відповідачем обов`язку доказування, встановленого частиною другою статті 77 КАС України, а саме недоведеність суду правомірності прийняття рішення (що воно прийняте обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, за наявності визначених Порядком № 1165 підстав), є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення».
Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про внесення позивача до переліку ризикових платників не відповідають критеріям, встановленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки є необґрунтованими та прийнятими без урахування всіх обставин, що мають значення для їх прийняття.
Відповідно до останнього абзацу пункту 6 Порядку №1165, у разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку.
Тобто, в силу положень Порядку №1165, саме по собі скасування у судовому порядку рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості є безумовною підставою для виключення комісією регіонального рівня платника податку з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості.
Оскільки приписами пункту 6 Порядку №1165 передбачено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у разі відповідності платника податків хоча б одному критерію ризиковості платника податку, суд вважає, що висновки про відповідність позивача пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку створюють перешкоди у здійсненні позивачем його подальшої господарської діяльності.
У судовій практиці (постанова Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 819/570/18) сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. Таким чином, якщо за певних умов, суб`єкт владних повноважень має лише один законний спосіб дії, такі повноваження не є дискреційними, а особа, якої стосується це рішення суб`єкта владних повноважень (чи, найчастіше - бездіяльність) має право просити суд прямо зобов`язати суб`єкт владних повноважень вчинити конкретну дію чи прийняти рішення.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачає, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Верховний Суд у постанові від 16.02.2021 у справі №280/3235/20 зазначив, що право на оскарження в судовому порядку Рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника випливає з норм пункту 6 Порядку №1165, за якими у разі надходження до контролюючого органу відповідного рішення суду, яке набрало законної сили, комісія регіонального рівня виключає платника податку з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку. Право на звернення до суду також передбачено в затвердженій формі Рішення (додаток 4 до Порядку №1165), а саме, «Рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку».
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).
Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На думку суду, відповідач не довів належними та допустимими доказами, що позивач відповідає взагалі будь-яким критеріям ризиковості, встановленим Порядком №1165, та не довів правомірність оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.
Щодо клопотання позивача про зобов`язання відповідача подати суду у встановлений строк звіт про виконання судового рішення, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури примусового виконання рішень суду.
Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 року №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).
У Рішенні від 30.06.2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).
Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.05.2002 року у справі «Бурдов проти Росії» визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова «судового розгляду».
З огляду на це, посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції є заходом для забезпечення конституційного права на судовий захист.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини» «із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури».
З наведеного вбачається, що здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, передбаченого статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства, є виключним засобом судового контролю, якому передує примусове виконання судового рішення за виданим судом виконавчим листом органами примусового виконання рішень суду за Законом України «Про виконавче провадження», відповідно статті 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У зв`язку з тим, що клопотання про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення є передчасним, оскільки заявником не вживались передбачені процесуальним законом дії щодо самостійного ініціювання примусового виконання судового рішення, а також зважаючи на те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, є правом, а не обов`язком суду, суд не вбачає підстав для задоволення поданого позивачем клопотання.
Суд роз`яснює позивачу право на отримання за його заявою, після набрання судовим рішенням законної сили, виконавчого листа з метою пред`явлення його до виконання органам державної виконавчої служби для примусового виконання судового рішення.
Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, на користь позивача слід стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у сумі 2270,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України.
Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1-7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як встановлено судом, між ТОВ «ТОПЧЕНЕ» та адвокатом Гагарським Артемом Павловичем був укладений договір про надання правової допомоги від 13.01.2021 року № 1 та додаткова угода до даного договору від 13.01.2021 року № 1. Відповідно до додаткової угоди № 1 від 13.01.2021 року сторони домовились, що Адвокат на виконання умов основного договору про надання правової допомоги № 1 від 13.01.2021 року зобов`язується надати Клієнту послуги, що полягають в: аналізі рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 05.10.2020 року № 5185 та від 30.12.2020 року № 6443, відповіді ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 29.10.2020 року № 102649/10/04-36-07-04-19; аналізі законодавчої бази та судової практики стосовно суті спору; юридичної консультації щодо суті спору; складанні позовної заяви до ГУ ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 05.10.2020 року № 5185 та від 30.12.2020 року № 6443, зобов`язання вчинити певні дії. У додатковій угоді було погоджено, що розмір гонорару є фіксованим та становить 2 300 грн. (дві тисячі триста гривень).
19.01.2021 року був складений та підписаний акт виконаних робіт (наданих послуг).
Факт сплати позивачем адвокату гонорару на підставі договору про надання правової допомоги №1 від 13.01.2021 року та додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №1 від 13.01.2021 року підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 113.01.2021 року на суму 2300,00 грн.
Верховний Суд в постанові від 07.05.2020 року по справі 820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 року по справі № 826/1216/16 зробив висновок, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Також, Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, враховуючи наявність в матеріалах справи належного підтвердження наданих правових послуг позивачу, зважаючи на те, що відповідач заперечень проти стягнення з нього зазначених витрат не надав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2300,00 грн.
Керуючись ст. ст. 72-77, 134, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОПЧЕНЕ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку від 05.10.2020 року № 5185 та від 30.12.2020 року № 6443.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.В. Кальник

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя В.В. Кальник

30.03.2021

Рішення не набрало законної сили 30 березня 2021 р.

Суддя В.В. Кальник