Справа № 280/781/21
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

29 квітня 2021 року Справа № 280/781/21 м.Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., за участі секретаря судового засідання Шелепко Б.В. та сторін

від позивача: адвокат Кацюба М.В.,

від відповідача: Усатенко Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до Запорізької обласної прокуратури

про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

28.01.2020 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Запорізької обласної прокуратури (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати на користь позивача вихідної допомоги при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку;

- зобовязати відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача вихідну допомогу при звільненні в розмірі 20595,12 грн;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 29.12.2020 по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденного розміру заробітної плати 980,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, Наказом керівника Запорізької обласної прокуратури № 2492к від 24.12.2020 Позивача звільнено з займаної посади та з органів прокуратури Запорізької області на підставі п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» з 29.12.2020. Підставою для звільнення стало рішення кадрової комісії № 21 від 23.11.2020 року, прийняте за результатами проведеної атестації Позивача. Отже, саме 29.12.2020 року Відповідач повинен був здійснити остаточний розрахунок з Позивачем. В той же час, остаточний розрахунок із позивачем здійснений не був у зв`язку із невиплатою вихідної допомоги, яка передбачена ст.44 Кодексу законів про працю України, чим порушено права та законні інтереси позивача. Таким чином, оскільки відповідачем не виплачено позивачу при звільненні вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку, із Запорізької обласної прокуратури на користь позивача підлягає стягненню вихідна допомога у зв`язку із звільненням в розмірі 20 595 грн. 12 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 в період часу з 29.12.2020 року по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденного розміру 980, 72 грн. Також у позовній заяві міститься вимога щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

29 січня 2021 р. ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25 лютого 2021 року о/об 15 год. 00 хв.

24.02.2021 представником відповідача через канцелярію суду (вх. №11120) подано відзив на позов, в якому зазначено наступне. Доводи позивача про необхідність виплати вихідної допомоги при звільненні не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Позивача звільнено з підстав та в порядку, передбачених Законом України від 14.10.2014 за №1697-VII «Про прокуратуру», яким не передбачено виплати вихідної допомоги при звільненні, позивач не набув права на її отримання. З огляду на викладене, звільнення прокурора з підстав, передбачених п. 9 ч.1 ст. 51 Закону №1697-VI не є однорідним його звільнення згідно з п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, на що помилково наполягає позивач. З наведених підстав просить суд у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 15.03.2021 відкладено підготовче засідання на 19.04.2021 о/об 12 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 19.04.2021 в задоволені клопотання представника Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова Олександра, 29 - А, ) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №280/782/21 - відмовлено.

Ухвалою суду від 19.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.04.2021.

Позивач та Представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідачів просив у задоволенні позовної заяви відмовити, з підстав, викладених у відзивах.

У судовому засіданні 29.04.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, судом встановлені наступні обставини.

У наказі Запорізької обласної прокуратури від 24.12.2020 за №2492к зазначено: «… Керуючись статтею 11 Закону України «Про прокуратуру», підпунктом 2 пункту 19 розділу II «;Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури», НАКАЗУЮ: 1.ЗВІЛЬНИТИ ОСОБА_1 з посади прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області та з органів прокуратури Запорізької області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 29 грудня 2020 року. 2.Відділу фінансування та бухгалтерського обліку прокуратури області сплатити ОСОБА_1 , компенсацію за 10 календарних дні за період роботи з 21.10.2020 по 20.10.2020 та за 06 календарних днів за період роботи з 21.10.2020 по 29.12.2020 невикористаної щорічної відпустки. Підстава: рішення кадрової комісії від 23.11.2020 №21. …».

У Довідці від 14.01.2021 за № 21-24вих-21, виданої відповідачем позивачу, зазначено: «… Видана про те, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 на посаді прокурора Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області (розрахована відповідно до п.8 розділ IV постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100) складала 980,72 грн. (дев`ятсот вісімдесят гривень 72 копійки). Розмір середньоденної заробітної плати розраховано за один робочий день, в тому числі: за жовтень 2020 року нарахована заробітна плата за 12 робочих днів - 11768,62 грн.; за листопад 2020 року нарахована заробітна плата 10 робочих днів - 9807, 19 грн. 21575, 81 : 22 робочих дні = 980, 72 грн.

Вважаючи, що оскільки відповідачем не виплачено позивачу при звільненні вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку, із Запорізької обласної прокуратури на користь позивача підлягає стягненню вихідна допомога у зв`язку із звільненням в розмірі 20 595 грн. 12 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 в період часу з 29.12.2020 року по день фактичного розрахунку з урахуванням середньоденного розміру 980, 72 грн позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно з ст.44 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

У ст.40 КЗпП України зазначено: «Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; … Особливості звільнення окремих категорій працівників з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, а також особливості застосування до них положень частини другої цієї статті, статей 42, 42-1, частин першої, другої і третьої статті 49-2, статті 74, частини третьої статті 121 цього Кодексу, встановлюються законом, що регулює їхній статус».

Відповідно до п.9 ч.1 ст.51 Закону України від 14.10.2014 за №1697-VII «Про прокуратуру» прокурор звільняється з посади у разі: ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Як зазначено у ч.5 ст.51 Закону України від 14.10.2014 за №1697-VII «Про прокуратуру», на звільнення прокурорів з посади з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, не поширюються положення законодавства щодо пропозиції іншої роботи та переведення на іншу роботу при звільненні у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, щодо строків попередження про звільнення, щодо переважного права на залишення на роботі, щодо переважного права на укладення трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, щодо збереження місця роботи на період щорічної відпустки та на період відрядження.

У Рішенні Конституційного Суду України від 07.05.2002 за №8-рп/2002 у справі №1-1/2002 зазначено, зокрема: «… Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист. Правове регулювання Конституцією України та спеціальними законами України статусу, … посадових осіб … не означає, що на них не можуть не поширюватися положення інших законів щодо відносин, не врегульованих спеціальними законами. …».

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що ч.5 ст.51 Закону України від 14.10.2014 за №1697-VII «Про прокуратуру» та ч.4 ст.40 КЗпП України передбачений виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми КЗпП України. Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а, отже, не заборонено застосування положень ст.44 КЗпП України при вирішенні спірного питання.

Суд також звертає увагу що чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги.

Вихідна допомога - це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.

У день фактичного звільнення із займаної посади позивачу належала до виплати вихідна допомога у розмірі середнього місячного заробітку. Незалежно від причини і підстави, відповідач повинен був під час звільнення дотримуватись вимог чинного законодавства України, провести звільнення працівника у порядку, визначеному законом з виплатою всіх гарантованим законодавством коштів, в тому числі і вихідної допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що середній місячний заробіток позивача становив 20 595,12 грн. Дана сума відповідачем не заперечується.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на отримання вихідної допомоги при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку у сумі 20 595,12 грн.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №640/23379/19 (адміністративне провадження №К/9901/35075/20), від 25.02.2021 у справі №640/8451/20 (адміністративне провадження №К/9901/2517/21), від 21.01.2021 у справі №260/1890/19 (адміністративне провадження №К/9901/19155/20), від 23.12.2020 у справі №560/3971/19 (адміністративне провадження №К/9901/15065/20).

Згідно з ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Станом на день судового засідання 29.04.2021 відповідачем не виплачено позивачу вихідну допомогу при звільненні у розмірі середнього місячного заробітку у сумі 20 595 грн. 12 коп.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 р. у справі № 761/9584/15-ц розглянула питання визначення пропорційного та співмірного розміру коштів, які підлягають стягненню з роботодавця у зв`язку з несвоєчасними виплатами працівникам.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, cуд зазначив, що необхідно враховувати наступне: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Верховний Суд, прийшов до висновку, що з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про виплату належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. При вирішенні цього питання суд враховує такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Судом під час вирішення даної справи враховані вказані критерії, а також з огляду на приписи ч.2 ст.9, ч.2 ст.245 КАС України, суд з метою захисту прав позивача вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.12.2020 по 29.04.2021 у сумі 20000,00 грн.

Як зазначено у ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Доводи позивача та відповідача частково не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 1816,00 грн, що підтверджується квитанцією № 16 від 27.01.2021.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова Олександра, 29 - А, ) про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Запорізької обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку.

Зобов`язати Запорізьку обласну прокуратуру (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова Олександра, 29 - А, ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) вихідну допомогу при звільненні в розмірі 20595,12 грн.

Стягнути з Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова Олександра, 29 - А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30.12.2020 по 29 квітня 2021 року у розмірі 20000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Запорізької обласної прокуратури (69005, м. Запоріжжя, вул. Матросова Олександра, 29 - А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписане суддею 07.05.2021.

Рішення не набрало законної сили.

Суддя Р.В. Сацький