Справа № 420/3031/21
Суддя: Балан Я.В.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3031/21
УХВАЛА

11 травня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про:

визнання протиправним та скасування рішення Державної міграційної служби України №358-15 від 27.04.2015 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

зобов`язання Державної міграційної служби України прийняти рішення про визнання біженцем або собою, яка потребує додаткового захисту стосовно ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2021 року, вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем.

Суд зазначає, що серед причин залишення позовної заяви ОСОБА_1 руху був, зокрема, пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Частиною 1 статті 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» №3671-VI від 08.07.2011 року встановлено, що рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Рішення, що приймаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, щодо визнання іноземця або особи без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також рішення про втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можуть бути оскаржені в установленому законом порядку та в установлені цим Законом строки до суду.

Як вбачається з тексту позовної заяви, ОСОБА_1 оскаржує рішення №358-15 від 27.04.2015 року про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, яке було отримане ним 21.05.2015 року.

У свою чергу, з позовною заявою до Одеського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 звернувся 01.03.2021 року, тобто з пропуском встановленого законом п`ятиденного строку.

07 квітня 2021 року, через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду, від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків (вх.№17424/21).

В обґрунтування пропуску строку звернення з позовною заявою до адміністративного суду позивачем зазначено, що оскаржуване рішення ним було втрачено, а копію отримано лише 22.02.2021 року. Крім того, як вказує позивач, він не розумів зміст виданого йому рішення через мовний бар`єр та не обізнаність у сфері українського законодавства. Таким чином, на думку позивача, строк ним було пропущено з поважних причин.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2021 року, вказані позивачем причини пропуску встановленого законодавством строку були визнані не поважними, однак, з метою надання позивачеві доступу до правосуддя, ОСОБА_1 було продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви по адміністративній справі №420/3031/21 та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви три дні з дня отримання копії ухвали про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви позивачем.

Усунути недоліки позовної заяви позивачеві було запропоновано шляхом надання до Одеського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, з наданням відповідних доказів поважності його пропуску, вказавши інші підстави для поновлення строку.

07 травня 2021 року, на офіційну електронну адресу Одеського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

У вищевказаній заяві позивач наголошував, що ним було пропущено встановлений законодавством строк звернення до суду, оскільки: 1. мовний бар`єр та недостатня обізнаність у сфері українського законодавства, призвели до не усвідомлення змісту виданого ГУ ДМСУ в Одеській області повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та права на оскарження відмови міграційного органу; 2. неналежне роз`яснення позивачеві його права на оскарження рішення (незабезпечення перекладача); втрата вказаного повідомлення та відсутність інформації щодо можливості звернутися за кваліфікованою правовою допомогою.

Оцінюючи вказані позивачем підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Суд вважає за необхідне підкреслити, що законодавче обмеження строку оскарження рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Позивач зобов`язаний довести суду, з посиланням на відповідні докази, поважність причин з яких він пропустив встановлений у законі процесуальний строк.

Судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Суд звертає увагу, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. У даному випадку - 21.05.2015 року, що підтверджується підписом позивача на оскаржуваному рішенні.

Стосовно отримання позивачем копії оскаржуваного рішення 22.02.2021 року, суд зазначає, що невжиття позивачем активних дій протягом майже шести років з часу винесення оскаржуваного рішення свідчить про пасивність поведінки у здійсненні захисту своїх прав. Таким чином, суд не вбачає поважною причиною для поновлення процесуального строку звернення до суду втрату оскаржуваного рішення.

Крім того, посилання позивача на незнання української мови та законодавства, а також на неможливість звернення за правовою допомогою - судом до уваги не приймаються, оскільки це не є непереборною обставиною, яка пов`язана з дійсними істотними труднощами у реалізації права звернення до суду. При цьому, жодних доказів, які б підтверджували факт своєчасного звернення позивача, зокрема, до органів ДМС, за отриманням безоплатної юридичної допомоги та/або перекладача не підтверджуються жодними доказами.

Аналогічна правова позиція вказана Верховним Судом у постановах по справі №826/4444/17 від 21 травня 2020 року, № 815/5717/16 від 20 січня 2021 року,

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що наведені у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду обставини поновлення строку не є об`єктивними, тобто такими, що не залежали від волі позивача, обставинами, які б доводили поважність причин пропуску встановленого законом строку звернення до адміністративного суду та таке тривале зволікання (шість років).

Таким чином, суд визнає причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду - неповажними. Доказів протилежного позивачем до матеріалів позовної заяви та заяви про поновлення строку звернення до суду - не надано.

Відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду у відповідності до ч.2 статті 123 КАС України.

Керуючись статтями 120, 121, 122, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної міграційної служби України (01001, м. Київ, вул. Володимирська 9, ) про визнання протиправним та скасування рішення Державної міграційної служби України №358-15 від 27.04.2015 року, яким ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; зобов`язання Державної міграційної служби України прийняти рішення про визнання біженцем або собою, яка потребує додаткового захисту стосовно ОСОБА_1 - повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду у порядку, передбаченому законом.

Копію ухвали разом з адміністративним позовом та всіма доданими до нього матеріалами надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Балан Я.В.