Справа № 380/7128/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/7128/20 пров. № А/857/5733/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Довгої О.І., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.,

представник апелянта Куликовець І.М.,

представника відповідача Терех І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року (ухвалене головуючим - суддею Мричко Н.І. о 16 год. 16 хв. у м. Львів, повне судове рішення складено 05 лютого 2021 року) у справі № 380/7128/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив:

визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності;

зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, прийняти відповідне рішення;

зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області у 15-денний строк після отримання повторної заяви та повного пакету документів від ОСОБА_1 надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи та висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Позивач вважає, що за ним зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію» відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію». Повернення документів на доопрацювання без прийняття рішення не передбачено положеннями Порядку № 850. Така підстава для відмови у виплати одноразової грошової допомоги як незалучення представника закладу охорони здоров`я МВС на засідання МСЕК також не передбачена Порядком № 850.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення без прийняття рішення заяви ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, прийняти відповідне рішення. Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України подані документи та висновок щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності відповідно до пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015. Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1681 грн 60 коп. Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн 00 коп.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», виходячи з положень якого обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено у цій справі саме на МВС України. Відтак з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати МВС України повторно розглянути заяву позивача про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та за результатами її розгляду відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, прийняти відповідне рішення.

Крім цього в частині визначення розміру витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов висновку, що слід стягнути на користь позивача з відповідача МВС України 1000,00 грн з огляду на незначну складність справи, недоведеність її значення для позивача, обсягу наданих послуг та враховуючи критерій пропорційності.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення в частині стягнення витрат понесених на професійну правничу допомогу винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи, просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати скасувати та прийняти нове, яким стягнути з Міністерства внутрішніх справ України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що до правової допомоги зокрема належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Надання таких послуг як консультації, вивчення та аналіз документів, вивчення судової практики були необхідними для надання належної правової допомоги, роз`ясненню всіх ризиків та погодження з клієнтом стратегії захисту порушених прав, є окремими складовими наданої йому правової допомоги, та були погодженні ОСОБА_1 з адвокатським об`єднанням про що зазначено у додатку №1 від 12.08.2020 до договору про надання правової допомоги та акту виконаних робіт 23.12.2020. Водночас, суд безпідставно зазначив, що частина виконаних робіт адвокатським об`єднанням охоплюється часом, що витрачений на складення позовної заяви, чим необгрунтовано зменшив суму, яка підлягає стягненню в якості витрат понесених позивачем за надання правової допомоги. Крім цього вказує, що сумарно адвокатом було витрачено 3 години 7 хвилин на участь у судових засідання в даній справі, а судом зазначено, що судове засідання 12.10.2020 у тривало 7 хвилин та судове засідання 03.12.2020 тривало 2 хв. Відтак вважає, що судом не було враховано всього часу витраченого адвокатом на участь у судових засідання. Також адвокатом Куликовцем І.М. було складено та подано відповіді на відзиви про що також зазначено в акті виконаних робіт від 23.12.2020.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати в оскаржуваній частині та прийняти нове, яким стягнути з Міністерства внутрішніх справ України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, судом першої інстанції стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн 00 коп.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Загальне правило розподілу судових витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Частина 1 ст. 132 КАС України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Як зазначалось вище, заявник просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн.

З матеріалів справи слідує, що між позивачем (замовник) та адвокатським об`єднанням «Вест Партнерс» в особі голови об`єднання Величка Ореста Миколайовича (адвокат) укладено договір про надання правової допомоги від 12.08.2020, згідно з умовами якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених таким договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.

Відповідно до пункту 3.1. вказаного договору за правову допомогу змовник сплачує адвокату винагороду у розмірі, визначеному додатком № 1 до такого договору.

Додатком № 1 до договору від 12.08.2020 визначено вартість наданих юридичних послуг на виконання договору від 12.08.2020.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу понесених при розгляді справи в суді першої інстанції, представником позивача надано акт виконаних робіт від 23.12.2020 по договору про надання правової допомоги від 12.08.2020, з якого вбачається, що виконавець в інтересах клієнта виконав такі зобов`язання:

- усні консультації - 1 год. (500,00 грн);

- вивчення та аналіз документів - 1 год. (1000,00 грн);

- складення запиту від 12.08.2020 - 0,5 год. (500,00 грн);

- вивчення судової практики - 1 год. (1000,00 грн);

- підготовка позовної заяви - 3 год. (3000,00 грн);

- участь у судових засіданнях 12.10.2020, 03.12.2020 - 2 год. (2000,00 грн);

- правовий аналіз та вивчення відзивів на позовну заяву, підготування та подання відповідей на відзиви - 2 год. (2000,00 грн).

З виписок з банку за періоди з 28.08.2020 по 29.08.2020, з 02.12.2020 по 03.12.2020 вбачається проведення позивачем оплати за послуги згідно з договором про надання правової допомоги від 12.08.2020 у розмірі 10000,00 грн.

Суд першої інстанції, як згадувалось вище, з огляду на незначну складність справи, недоведеність її значення для позивача та обсяг наданих послуг, виходячи з критерію пропорційності вважав, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача МВС України - 1000,00 грн.

Однак на переконання колегії суддів такий розмір витрат на правничу допомогу визначено судом першої інстанції з неповним з`ясуванням обставин справи.

Суд погоджується з доводами апелянта, що до правової допомоги зокрема належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Надання таких послуг як консультації, вивчення та аналіз документів, вивчення судової практики були необхідними для надання належної правової допомоги, роз`ясненню всіх ризиків та погодження з клієнтом стратегії захисту порушених прав, є окремими складовими наданої йому правової допомоги, та були погодженні ОСОБА_1 з адвокатським об`єднанням про що зазначено у додатку №1 від 12.08.2020 до договору про надання правової допомоги та акту виконаних робіт 23.12.2020.

Водночас, суд першої інстанції безпідставно зазначив, що частина виконаних робіт адвокатським об`єднанням охоплюється часом, що витрачений на складення позовної заяви, чим необгрунтовано зменшив суму, яка підлягає стягненню в якості витрат понесених позивачем за надання правової допомоги.

Крім цього колегією суддів встановлено, що сумарно адвокатом було витрачено більше часу у судових засідання в даній справі ніж зазначено судом першої інстанції.

Так судом першої інстанції зазначено, що судове засідання 12.10.2020 тривало 7 хвилин, а судове засідання 03.12.2020 тривало 2 хв.

Також слід вказати, що адвокатом Куликовцем І.М. було складено та подано відповіді на відзиви про що також зазначено в акті виконаних робіт від 23.12.2020.

Однак, як слідує з протоколу судового засідання від 03.12.2020 року дане судове засідання розпочалось о 13:39 год. і завершилось о 13:41 год., хоча судове засідання було призначено на 12:40 год., а тому час витрачений на забезпечення участі адвоката у судовому засідання складає 1 годину 1 хв.

Також з протоколу судового засідання від 12.10.2020 вбачається, що засідання розпочалось о 12:12 год. і завершилось о 12:19 год., проте судове засідання було призначено на 12:00 год, час витрачений на забезпечення участі адвоката у судовому засідання складає 19 хвилин.

Відтак вважає, що судом не було враховано всього часу витраченого адвокатом на участь у судових засідання. Також адвокатом Куликовцем І.М. було складено та подано відповіді на відзиви про що також зазначено в акті виконаних робіт від 23.12.2020.

В подальшому, після підписання акту приймання-передачі від 23.12.2020, між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Вест Партнере» було досягнуто домовленості, що подальша участь адвоката у судових засіданнях буде охоплюватись вже сплаченою сумою в розмірі 2000 грн, тобто адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання брати участь у судових засідання до вирішення справи по суті судом першої інстанції.

Так, адвокат Куликовець І.М. брав участь у ще трьох судових засіданнях, що підтверджується протоколами судових засідань:

24.12.2020 судове засідання призначено на 15:45 год., розпочалось о 15:42 год., завершилось о 15:44 год. - участь адвоката 2 хвилини;

14.01.2021 судове засідання призначено на 12:40 год., розпочалось о 12:45 год., завершилось о 13:07 год. - участь адвоката 27 хвилини

01.02.2021 судове засідання призначено на 15:00 год., розпочалось о 15:45 год., завершилось о 16:18 год. - участь адвоката 1 година 18 хвилин

Таким чином, сумарно адвокатом було витрачено більше часу на участь у судових засідання в даній справі ніж встановлено судом першої інстанції.

Також адвокатом Куликовцем І.М. було складено та подано відповіді на відзиви про що також зазначено в акті виконаних робіт від 23.12.2020 і судом першої інстанції не взято до уваги.

Разом з цим розрахунок правничої допомоги в розмірі 10000 грн. дещо завищений у співвідношенні до складності справи, обсягу наданих позивачу послуг та витраченого часу, оскільки ця справа є незначної складності.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477- IV від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім цього, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи зазначені обставини справи та перелік, наданих адвокатом для позивача послуг, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн, що відповідає складності справи та обсягу наданих позивачу послуг.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

Відтак колегія суддів вважає за доцільне змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а в решті залишити без змін.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі № 380/7128/20 змінити в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а саме абзац шостий резолютивної частини викласти в наступній редакції: «Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України (, місцезнаходження: 01024, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, буд. 10) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.»

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель
Повний текст постанови складено у строк встановлений частиною 3 статті 243 КАС України, однак підписаний повним складом суду 11 травня 2021 року у зв`язку із тим, що суддя Довга О.І. з 05 травня 2021 року по 10 травня 2021 року перебувала у відпустці.