Справа № 120/1417/21-а
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Вінниця

05 травня 2021 р. Справа №120/1417/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н.Л.,

розглянувши письмово в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

22.02.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій Позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії у розмірі 60% заробітної без обмеження її максимальним розміром.

- зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру", виходячи із заробітку зазначеного в довідці Вінницької обласної прокуратури року за №21/226 в розмірі 60% від суми заробітку, починаючи з 15.12.2020 року, без обмеження граничного розміру пенсії з виплатою різниці між фактично отриманою та належною до сплати суми пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що у зв`язку із прийняттям Рішення Другим сенатом Конституційного Суду України №7-р(II)/2019 від 13.12.2019 року, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року за №1697-VII зі змінами, яким було передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається Кабінетом Міністрів України, 07.05.2020 року Позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії. До заяви Позивач додав довідку 09.04.2020 року №18/148 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, видану прокуратурою Вінницької області. Рішенням №36 від 15.05.2020 року Відповідач відмовив Позивачу, посилаючись на відсутність підстав для проведення перерахунку пенсії на виконання Рішення Другого сенату Конституційного Суду України №7-р(II)/2019 від 13.12.2019 року.

Позивач вважає таке рішення протиправним, та зазначає, що із ухваленням Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 року відновлено дію ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру", яка не ставить в залежність право на перерахунок його пенсії від прийняття Кабінетом Міністрів України порядку здійснення такого перерахунку. Позивач вважає, що після 13.12.2019 року підставою для перерахунку пенсії вважається підвищення заробітної плати працівникам прокуратури за відповідною (прирівняною) посадою. Водночас заробітну плату, яка повинна враховуватися для перерахунку пенсії, слід визначати на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року за №657, адже оплата праці прокурорів за цією постановою здійснюється у більших розмірах порівняно з тією, що стала базою для обрахування розміру пенсії яку він отримує.

Крім того, Позивач звертає увагу суду на відсутність підстав для обмеження максимального розміру пенсії, яку він отримує, та для зміни її відсоткового значення.

Ухвалою суду від 26.02.2021 року відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

31.03.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Відповідач проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні. Як зазначає Відповідач, Рішення Другого сенату Конституційного Суду України №7-р(II)/2019 від 13.12.2019 року немає зворотної сили.

Так, Конституційний Суд України у своєму рішенні дійшов висновку, що питання пенсійного забезпечення працівників прокуратури, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.

Відповідач звертає увагу, що з метою забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України Міністерство соціальної політики України спільно з Офісом Генерального прокурора погодили порядок дій, форми документів та умови, за яких буде здійснюватися перерахунок пенсій працівникам прокуратури. Зокрема, починаючи з 13.12.2019 року перерахунок пенсій працівникам прокуратури на рівні заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах прокуратури, проводиться у разі прийняття нормативно-правових актів щодо підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури. Право на перерахунок пенсій виникає з моменту звернення з відповідною заявою, які надходять починаючи з 13.12.2019 року.

Крім того, Відповідач вважає, що підстави для перерахунку пенсії Позивача відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" відсутні, оскільки довідка прокуратури Вінницької області видана на підставі нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам прокуратури, які прийняті до ухвалення Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 року.

Також відповідач зазначає, що за приписами пункту 13 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" максимальний розмір пенсії, призначеної на умовах Закону України "Про прокуратуру", не може перевищувати десяти розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Отже, на думку відповідача, рішення про відмову позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням довідки прокуратури Вінницької області є правомірним.

02.04.2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній не погоджується із твердженнями відповідача зазначеними у відзиві на позовну заяву з підстав, які більшою мірою зазначені у позовній заяві.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру", у розмірі 60 відсотків від суми місячної заробітної плати.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України №7-р(II)/2019 від 13.12.2019 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення ч.20 ст.86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року за №1697-VII зі змінами, відповідно до якого умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначається Кабінетом Міністрів України.

07.12.2020 року прокуратурою Вінницької області Позивачу видано довідку за №21/226 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій. Довідка видана на підставі Рішення Конституційного Суду України №7-р(II)/2019 від 13.12.2019 року та постанови Кабінету Міністрів України за № 657 від 30.08.2017 року "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури".

15.12.2020 року Позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням вказаної довідки прокуратури Вінницької області про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій.

Листом від 30.12.2020 року за №5836-6061/Г-02/8-0200/20, відповідач відмовив у перерахунку пенсії Позивача, посилаючись на те, що надана довідка видана на підставі нормативних документів про підвищення заробітної плати працівникам прокуратури до 13.12.2019 року, тоді як після прийняття Конституційним Судом України рішення №7-р(II)/2019 від 13.12.2019 року будь-яких нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури не приймалось.

Вважаючи протиправною відмову Відповідача у перерахунку пенсії, Позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури до 15.07.2015 року визначалися статтею 50-1 Закону України від 05.11.1991 року №1789-ХІІ "Про прокуратуру" (далі - Закон № 1789-ХІІ).

Так, відповідно до ст.50-1 Закону №1789-ХІІ прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

До статті 50-1 Закону №1789-ХІІ вносилися зміни Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року за №3668-VI (далі - Закон №3668-VI), внаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону №3668-VI з 01.10.2011 року стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.

14.10.2014 року ухвалено новий Закон України "Про прокуратуру" за № 1697-VІІ (далі - Закон №1697-VІІ).

Частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VІІ (в первинній редакції) мала такий текст: "Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Отже, первісна редакція частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VІІ та частина сімнадцята (з 01.10.2011 року - вісімнадцята) статті 50-1 Закону №1789-ХІІ містили аналогічні за змістом норми щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.

Розділ XII "Прикінцеві положення" Закону №1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у т.ч. стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15.07.2015 року. Водночас з 15.07.2015 року втратив чинність Закон №1789-XII (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).

01.01.2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 року за №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни:

- частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (діяла до 15.07.2015 року) викладено в такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України";

- частину двадцяту статті 86 Закону України від 14.10.2014 року "Про прокуратуру" за №1697-VІІ (набрала чинності 15.07.2015 року) викладено у такій редакції: " 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Отже, починаючи з 01.01.2015 року в Україні: жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України "Про прокуратуру"; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.

Однак, протягом 2015-2019 років Кабінет Міністрів України не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.

У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи за №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив Рішення від 13.12.2019 року за №7-р(II)/2019 та вирішив таке:

- визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року за №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;

- положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року за №1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення за № 7-р(II)/2019:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року за №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Судом встановлено, що зазначене рішення Конституційного Суду України стало підставою для звернення Позивача до органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії за вислугу років. Розглянувши таку заяву, відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії. Відмова обґрунтована тим, що умовою для виникнення у Позивача права на перерахунок пенсії після ухвалення Конституційним Судом України Рішення №7-р(II)/2019 від 13.12.2019 року є прийняття нормативно-правового акту про підвищення заробітної плати працівникам прокуратури. На цей аргумент Відповідач зіслався й у відзиві на позовну заяву.

Відтак, ключовим питанням при вирішенні цього спору є те, чи може вважатися постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року за № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури" рішенням про "підвищення заробітної плати прокурорським працівникам" та підставою для перерахунку позивачу пенсії після прийняття Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 року.

Визначаючись щодо зазначеного питання, суд насамперед враховує правову позицію Верховного Суду, сформовану за результатами розгляду зразкової справи № 560/2120/20.

Так, у рішенні від 14.09.2020 року Верховний Суд дійшов висновку, що на момент прийняття Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019 року вже існувала суттєва різниця в оплаті праці діючих працівників прокуратури та розмірі заробітних плат, з яких розраховані пенсії прокурорських пенсіонерів. І така нерівність має усуватись Пенсійним фондом України шляхом беззастережного (відносно дати ухвалення рішення про збільшення заробітку діючих працівників прокуратури) задоволення заяв пенсіонерів про перерахунок пенсії, поданих після 13.12.2019 року.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року за №657 є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування. Таке рішення уряду є рішенням про "підвищення заробітної плати прокурорським працівникам".

Велика Палата Верховного Суду з цим висновком погодилася і зазначила, що Позивач має право на перерахунок пенсії з 13.12.2019 року відповідно до ст.86 Закону №1697-VII на підставі довідки обласної прокуратури від 05.03.2020 року №18-174 вих. 20 з огляду на таке.

Первинна редакція частини двадцятої статті 86 Закону №1697-VII до 13.12.2019 року (дата ухвалення Рішення КСУ за №7-р(ІІ)/2019) не набирала чинності та не застосовувалася, оскільки Законом №76-VIІI цю первинну редакцію з 01.01.2015 року було викладено в новій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України", - тобто ці зміни було внесені в текст статті 86 Закону №1697-VII ще до дати набрання нею чинності (15.07.2015 року).

Тому частина двадцята статті 86 Закону №1697-VII (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі Рішення КСУ за №7-р(ІІ)/2019 набрала чинності 13.12.2019 року та підлягає застосуванню починаючи з цієї дати. Отже, після тривалої перерви (01.01.2015- 12.12.2019 року) в Україні з`явилася/набрала чинності норма закону, що визначає умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України "Про прокуратуру".

Частиною п`ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Обставини цієї справи, склад її учасників, предмет спору та заявлені позовні вимоги вказують на те, що ця адміністративна справа є типовою справою, яка відповідає ознакам розглянутої зразкової справи №560/2120/20.

З цим також погодилися сторони, адже провадження у даній справі зупинялось до набрання чинності рішенням Верховного Суду у вказаній зразковій справі, і відповідна ухвала суду не оскаржувалася.

Отже, враховуючи положення ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у цій справі суд має керуватися тими правовими висновками, що наведені Верховним Судом у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №560/2120/20.

Водночас суд зауважує, що із запровадженням інституту зразкової справи суди першої та апеляційної інстанції зобов`язані при розгляді типових справ враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Завдяки врахуванню правових позицій Верховного Суду у зразкових та типових справах створюється єдність судової практики, яка найкращим чином відповідає вимогам передбачуваності, верховенству права й ефективному захисту прав людини.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 28.10.1999 у справі "Брумереску проти Румунії" (Judgment in the case of Brumarescu v. Romania), принцип правової визначеності є одним із фундаментальних аспектів верховенства права. Для того, щоб судове тлумачення відповідало вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно, щоб судові рішення були розумно передбачуваними. Єдність судової практики є запорукою довіри громадян до судової влади, якщо суди у одних і тих самих правовідносини застосовуватимуть одні і ті самі норми законодавства, не інтерпретуючи їх на власний розсуд. Завдяки забезпеченню єдності судової практики реалізується конституційний принцип рівності всіх громадян перед законом і судом, гарантуватиметься стабільність правопорядку, об`єктивність та прогнозованість правосуддя.

Таким чином, оскільки питанню щодо здійснення перерахунки пенсії пенсіонерам органів прокуратури з 13.12.2019 року відповідно до ст. 86 Закону за №1697-VII на підставі довідки обласної прокуратури вже надано оцінку Верховним Судом під час розгляду зразкової справи № 560/2120/20, суд вважає обґрунтованими доводи Позивача про порушення Відповідачем його прав та законних інтересів.

Щодо дати, з якої Позивач просить Відповідача здійснити перерахунок пенсії, а саме, з 15.12.2020 року, то суд зазначає, що розглянувши зразкову справу № 560/2120/20 Верховний Суд дійшов висновку, що стаття 86 Закону № 1697-VII (в первинній редакції, якою визначено умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років працівникам прокуратури) на підставі Рішення Конституційного Суду України № 7-р(II)/2019 набрала чинності 13.12.2019 року та підлягає застосуванню, починаючи з цієї дати.

Отже, після тривалої перерви (01.01.2015-12.12.2019 року) в Україні з`явилася/набрала чинності норма Закону, що визначає умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі Закону України "Про прокуратуру", а тому саме з вказаної дати у Позивача виникло право на перерахунок пенсії.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що починаючи з 13.12.2019 року Відповідач зобов`язаний перерахувати та виплачувати Позивачу пенсію відповідно до ст. 86 Закону за № 1697-VII та на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 07.12.2020 року за № 21/226, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

Надаючи оцінку позовним вимогам про зобов`язання Відповідача перерахувати пенсію Позивача виходячи із розрахунку 60% суми місячної заробітної плати та без обмеження її граничного розміру, суд зазначає таке.

Оскаржуваним у цій справі рішенням Позивачу відмовлено у перерахунку пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури. Відтак спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення Позивача до суду не існувало. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними (заявлені на майбутнє).

Аналогічна правова позиція наведена в рішенні Верховного Суду від 14.09.2020 р. у зразковій справі №560/2120/20, яке набрало чинності (пункти 59-64).

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1, 2 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заявлений позов належить задовольнити частково, а саме визнати протиправними дії Відповідача щодо відмови Позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням довідки прокуратури Вінницької області від 07.12.2020 року №22/226 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсій, та зобов`язати Відповідача здійснити Позивачу з 13.12.2019 року перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 07.12.2020 року №22/226 та з урахуванням виплаченої раніше суми пенсії. У задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується статтею 139 КАС України, частиною першою якої передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Так, матеріалами справи підтверджено, що при зверненні до суду позивач поніс витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 908,00 грн, про що свідчить банківська квитанція. Відтак, відповідна сума понесених витрат підлягає частковому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, оскільки позов задоволено частково.

Крім того, позивачем заявлена вимога про відшкодування 20000 грн витрат на понесену правничу допомогу адвоката.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у цій частині, суд керується такими мотивами.

Відповідно до частини першої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 КАС України).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 вказаного Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В силу частини 3 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Як свідчать матеріали справи, в підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору про надання правової допомоги №31/21 від 17.02.2021 року, копія Свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю, оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру № 4 від 19.02.2021 року на суму 20000 грн.

Так, позивач ОСОБА_1 та адвокат Драчук Т.М. в рамках п. 4.1. договору про надання правової допомоги № 31/21 від 17.02.2021 року та додатку до договору, який відсутній у справі, в якому вказано, що гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється Додатком до цього Договору, який є невід`ємною частиною (див. а.с. 11).

19.02.2020 року позивачем було сплачено 20000 грн, в якості гонорару у відповідності до договору про надання правової допомоги, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордеру №4 від 19.02.2021 року.( а с. 23) .

Так, дійсно, виходячи з положень частин 6 та 7 статті 139 КАС України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу, можливо виключно на підставі клопотання іншої сторони, тобто відповідача, і яке надійшло до суду 26.04.2021 року. Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 20000 грн. витрат на професійну допомогу і наголошує, що справа є незначної складності та її розгляд проведено судом у письмовому провадженні.

Разом із тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведений висновок випливає із правової позиції Верховного Суду, відображеної в додатковій постанові від 05.09.2019 року по справі №826/841/17.

У цьому випадку суд, керуючись принципом справедливості, робить висновок, що оскільки дана справа є нескладною (типовою), з невеликим обсягом досліджуваних доказів, а позивач будучи прокурором розумів нескладний характер даного спору, тому понесені ним витрати на правову допомогу адвоката в сумі 20000 грн, на переконання суду не є співмірними з тим обсягом виконаних адвокатом робіт, які були необхідні в межах розгляду даної справи. При цьому, суд враховує, що вартість отриманих послуг, що мають місце в подібних справах за ідентичних обставин становить близько 3000 грн. і як видно з матеріалів справи, лише позовну заяву написав (склав) адвокат.

У зв`язку із вищевикладеним, суд вважає, що справедливою вартістю отриманої позивачем правничої допомоги адвоката є сума в розмірі 3000 грн, я яка і підлягає відшкодуванню. Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 07.12.2020 року №21/226.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з 13.12.2019 року здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" на підставі довідки прокуратури Вінницької області від 07.12.2020 року №21/226, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду із цим позовом судовий збір у розмірі 454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні) та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 3000 гривень (три тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , засіб зв`язку: тел. моб. НОМЕР_2 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ-13322403, 21100, м. Вінниця, вулиця Хмельницьке шосе, 7, засіб зв`язку: (0432)66-05-35, 0432)504-537, електронна пошта: ).

Суддя Крапівницька Н. Л.