Справа № 120/1042/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 травня 2021 р. Справа № 120/1042/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року до суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , які подані його представником - адвокатом Спесивцевим В.В. до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, в якій позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття по суті рішення у формі розпорядчого документу за результатами розгляду клопотання позивача від 22.10.2020 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2 га, яка розташована на території Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (кадастровий номер: :02:001:0372) та зобов`язати останнього повторно розглянути таке клопотання.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 22.10.2020 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2 га, яка розташована на території Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, додавши до клопотання необхідні документи. Однак, відповідач відповіді на клопотання позивача не надав та про результати його розгляду не повідомив. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду.

Ухвалою суду від 15.02.2021 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вказує, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 10.03.2021 року позивачу було відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою на підставі ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України). З огляду на зазначене, на думку представника відповідача, позовна вимога стосовно бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо неприйняття рішення про надання позивачу дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою є безпідставною, адже відповідачем було вчинено активну дію у формі прийняття наказу від 10.03.2021 року № 2-51/15-21-СГ.

Надалі, 24.03.2021 року від представника позивача - адвоката Спесивцева В.В. надійшла заява про зміну предмета позову в порядку статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Втім, ухвалою від 26.03.2021 року у прийнятті заяви представника позивача про зміну предмета позову в адміністративній справі № 120/1042/21-а відмовлено.

Вивчивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на наступне.

Так, спір між сторонами виник у зв`язку з протиправною, на думку позивача, бездіяльністю відповідача як суб`єкта владних повноважень, що полягає у не розгляді в установлений законом строк клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства.

Водночас позивач, обираючи спосіб захисту своїх порушених прав та інтересів, просить суд зобов`язати відповідача розглянути клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Суд звертає увагу, що порядок безоплатної приватизації земельних ділянок врегульований положеннями статті 118 Земельного кодексу України.

Зокрема, частиною шостою цієї статті визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Таким чином, законом визначено конкретний (місячний) строк для розгляду уповноваженим органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування клопотання громадянина про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Як видно із матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з відповідним клопотанням 22.10.2020 року через Центр адміністративних послуг "Прозорий офіс" Вінницької міської ради, але фактично воно надійшло на адресу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області 08.12.2020 року, реєстраційний номер: №Д-29174/0/94-20.

Відтак, оскільки предмет спору у справі стосується оскарження бездіяльності відповідача, а не будь-яких інших суб`єктів, які брали участь у спірних правовідносинах, суд вважає, що датою звернення позивача до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з відповідним клопотанням необхідно вважати саме 08.12.2020 року.

Отже, саме з цієї дати слід обчислювати місячний строк, встановлений частиною сьомою статті 118 ЗК України, для розгляду клопотання громадянина про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Не отримавши рішення, передбачене частиною сьомою статті 118 ЗК України, 10.02.2021 року представник позивача подав до суду позов про оскарження бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Втім, 10.03.2021 року, тобто вже після звернення позивача до суду, відповідач розглянув клопотання позивача про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок та прийняв наказ за № 2-51/15-21-СГ про відмову у наданні такого дозволу.

З огляду на викладене суд вважає, що відповідач самостійно усунув порушення, які стали підставою для звернення до суду з цим позовом, а правовідносини між сторонами, у зв`язку з прийняттям вищевказаного наказу, перейшли у площину нового спору, якщо позивач не погоджується з рішенням відповідача.

При цьому суд враховує, що позовна вимога зобов`язального характеру була спрямована виключно на спонукання відповідача розглянути клопотання і такий розгляд ініційованого представником позивача земельного питання на цей час відбувся.

В силу положень п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Отже, для закриття провадження у справі з вищенаведених підстав необхідні дві обов`язкові умови: 1) виправлення суб`єктом владних повноважень тих порушень, що є предметом оскарження в суді; 2) відсутність підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

За результатами розгляду цієї справи по суті, суд дійшов висновку, що вказані умови повністю дотримано.

Крім того, суд звертає увагу, що строк розгляду клопотання є строком виконання відповідачем своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом із іншими елементами утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку є ознакою формального порушення реалізації повноважень, однак не свідчить про припинення повноважень відповідача на ухвалення рішення за результатом розгляду клопотання та не є підставою для продовження розгляду цієї справи адже матеріально - правовий інтерес позивача був спрямований на зобов`язання відповідача розглянути клопотання.

Відтак, прийнявши наказ від 10.03.2021 відповідач усунув порушення з приводу якого позивач звернувся до суду, а відмова в наданні бажаного дозволу може бути предметом окремого судового оскарження.

Отже, за встановлених обставин існують достатні фактичні та правові підстави для закриття провадження у справі відповідно до пункту 8 частини 1 статті 238 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Вирішуючи питання про розподіл судових, суд виходить із наступного.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 132 КАС України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначено Законом від 08.07.2011 № 3674-VI.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону від 08.07.2011 № 3674-VI, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, для повернення сплаченої суми судового збору, позивачем до суду повинно бути подано відповідне клопотання, а тому судом при вирішенні питання про закриття провадження у справі, рішення про повернення сплаченої суми судового збору не приймається.

Дата прийняття цієї ухвали 11.05.2021 року обумовлена перебуванням судді у справі в період із 21.04.2021 року по 07.05.2021 року на лікарняному.

Керуючись ст.ст. 238, 242, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі № 120/1042/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу (представнику позивача), що в силу вимог ч. 2 ст. 239 КАС України повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович