Справа № 200/2770/21-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 р. Справа№200/2770/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Лозовий Ігор Олександрович в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області (ідентифікаційний 23346787, 84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Поштова, 5) про визнання протиправним та скасування рішення від 03.03.2021 про відмову у перерахунку пенсії за віком з урахуванням періоду роботи з 05.11.1985 по 14.04.1988 в Фащевській середній загальноосвітній трудовій політехнічній школі №24, періоду з 25.04.1988 по 01.04.1994 в Управлінні центральними лісовими складами в/о "Ворошиловоградвугілля", зобов`язання зарахувати до страхового стажу періоди роботи з 05.11.1985 по 14.04.1988 в Фащевській середній загальноосвітній трудовій політехнічній школі №24, з 25.04.1988 по 01.04.1994 в Управлінні центральними лісовими складами в/о "Ворошиловоградвугілля"; зобов`язання перерахувати пенсію за віком. В обґрунтування зазначено, що під час призначення пенсії не враховані періоди роботи з 05.11.1985 по 14.04.1988 та з 25.04.1988 по 01.04.1994. Стаж роботи підтверджено записами у трудовій книжці.

На підтвердження сплати судового збору у розмірі 908,00 грн. надана квитанція від 11.03.2021.

19 березня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідачем надано відзив в якому зазначено, що 25 лютого 2021 року позивач звернулася через веб-портал із заявою про перерахунок пенсії, до якої додано сканкопії: паспорту, довідки ІНН, листа-відповіді №85/0-01-01-6 від 28.02.2020, довідок про періоди роботи №7/3/5 від 25.05.2020, №7/1/5 від 25.05.2020, від 10.10.2019 №133/07-17, від 25.05.2020 №7/5, від 09.10.2019 №484, від 25.05.2020 №7/2/5, що видані в місті Луганськ. Вважає, що надані документи є недійсними та не створюються правових наслідків, оскільки видані на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень. У зв`язку із неможливістю проведення звірки відсутні підстави для врахування до страхового стажу відповідних періодів роботи. Просив у задоволені позовних вимог відмовити.

Розглянувши заяви по суті, суд встановив наступне.

З 24 серпня 2019 року за заявою ОСОБА_1 Управлінням Пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області призначено пенсію за віком, про що свідчить рішення 29 від 28.10.2019.

28 листопада 2020 року на письмове звернення позивача Управлінням Пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області надана відповідь №85/0-01-01-06, в якій повідомлено, що пенсія призначена з 24.08.2019, разом з цим, до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 05.11.1985 по 14.04.1988, з 25.04.1988 по 01.04.1994. Для підтвердження вказаних періодів рекомендовано звернутися до архівних установ. Зауважено, що під час приймання заяви про призначення пенсії за віком, позивача повідомлено про перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії та закінчення строку їх подання.

25 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася із заявою, в якій просила допризначити пенсію у зв`язку із наданням додаткових документів.

03 березня 2021 року за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.02.2021 Управлінням Пенсійного фонду України в м.Краматорську Донецької області прийнято рішення (вих.№105/04-16) про відмову в перерахунку пенсії згідно ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відмовлено у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 05.11.1985 по 14.04.1988 у Фащівській середній школі №24, оскільки печатка, якою завірено підпис відповідальної особи при звільненні не співпадає з назвою школи, та з 25.04.1988 по 01.1994 на підприємстві «Управління центральними лісовими складами в/о «Ворошиловоградвугілля» згідно довідок від 25.05.2020 №7/3/5, від 25.05.2020 №7/1/5, від 10.10.2019 №133/07-17, оскільки нечітка печатка підприємства, що є порушенням вимог Інструкції №58 від 29.07.1993. Зазначено, що надані заявником довідки видані в місті Луганськ, отже є недійсними та не створюються правових наслідків, оскільки видані на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень.

З розрахунку стажу вбачається, що при призначенні пенсії не враховані до страхового стажу позивача періоди роботи з 05.11.1985 по 14.04.1988 та з 25.04.1988 по 01.04.1994.

Спірним питанням у справі є правомірність дій відповідача щодо не зарахування періодів роботи з 05.11.1985 по 14.04.1988 та з 25.04.1988 по 01.04.1994, відмову у проведені перерахунку пенсії.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Згідно статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку).

Тобто, надання додаткових документів на підтвердження трудового стажу передбачено у разі відсутності трудової книжки або якщо записи про періоди роботи містять неправильні чи неточні записи саме про періоди роботи.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача НОМЕР_2 містить наступні записи:

№11 - 05.11.1985 - про прийняття на роботу в якості секретаря-машиніста у Фащівську середню школу № 24(наказ від 05.11.1985 №110);

№12 - 14.04.1988 - про звільнення (наказ від 18.04.1988 №37);

№13 - 25.04.1988 - про прийняття машиністом крана в Управління центральними лісовими складами в/о «Ворошиловоградвугілля» (наказ від 25.04.1988 №8/к),

№14 - 01.04.1994 - про звільнення (наказ від 21.03.1999 №34-к).

Записи №11 та №12 завірені печаткою установи - Фащівська середня загальноосвітня трудова політехнічна школа №24 Перевальського району Луганської області.

В рішенні від 03.03.2021 №105/04-16 про відмову у здійснені перерахунку зазначено про виявлені недоліки у записах трудової книжки, а саме нечіткий відтиск печатки, та невідповідність назви установи що зазначена у трудовій книжці та на печатці.

Суд зауважує, що трудова книжка містить чіткі та точні записи про період роботи, займану посаду в установі, накази на підставі яких здійснено прийняття та звільнення.

На підтвердження періодів роботи позивачем надані довідки, а саме:

1) Довідка від 10.10.2019 №133/07-17, що видана в місті Луганську містить записи про те, що ОСОБА_1 дійсно працювала у Фащівській середній загальноосвітній трудовій політехнічній школі №24 у період з 05.11.1985 по 14.04.1988. У 2004 році Фащівська середня загальноосвітня трудова політехнічна школа №24 Перевальського району Луганської області на підставі рішення сесії Перевальського районного совета №17/2 від 15.09.2004 перейменовано в Фащівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступені №24 Перевальського районного совета Луганської області.

2) Довідка від 25.05.2020 №7/2/5, що видана підприємством «Центруголь» у місті Луганськ містить записи про те, що Комбінат «Ворошиловградвугілля» реарганізовано з 01.07.1975 у Виробниче об`єднання «Ворошиловградвугілля». Управління центральними лісовими складами є структурним підрозділом Управління матеріально-технічного постачання виробничого об`єднання «Ворошиловградвугілля». З 15.08.1990 виробниче об`єднання «Ворошиловоградвугілля» перейменовано у виробниче об`єднання «Луганськвуголь». З серпня 2015 року найменуванням підприємства є «Центруголь».

3) Довідка від 25.05.2020 №7/1/5, що видана підприємством «Центруголь» у місті Луганськ містить записи про те, що ОСОБА_1 з 26.04.1988 прийнята на роботу машиністом крана лісового складу №9 ВО по видобуванню вугілля «Ворошиловоградвугілля».

4) Довідка від 25.05.2020 №73/5, що видана підприємством «Центруголь» у місті Луганськ містить записи про те, що сплавка про заробітну плату від 25.05.2020 №7/5 за період роботи 01.04.1989 - 31.03.1994 видана на підставі первинних документів.

5) Довідка від 25.05.2020 №7/5, що видана підприємством «Центруголь» у місті Луганськ містить суми заробітної плати за період 01.04.1989 - 31.03.1994.

Органом Пенсійного фонду України не прийняті подані позивачем довідки про стаж та заробітну плату з посиланням на те, що вони видані в місті Луганську, тобто на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень (розпорядження КМУ від 07.11.2014 №1085-р).

Суд вважає такі посилання відповідача неприйнятними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина.

Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч. 1ст. 18 вказаного Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч. 2ст. 9 вказаного Закону будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Частиною 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Отже, відповідно до наведених норм Закону, необхідною умовою для визнання незаконним акту органу, який знаходиться на тимчасово окупованій території, є створення такого органу, обрання чи призначення у порядку, не передбаченому законом.

Позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і такі підприємства були утворені відповідно до законодавства України.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особи права на отримання пенсії, що обчислена із заробітку, який вона отримувала на законних підставах, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий відповідний стаж роботи.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

З огляду на загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, орган Пенсійного фонду України повинен приймати та визнавати документи, що видані органами, підприємствами, установами та організаціями, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, оскільки їх неприйняття та невизнання веде за собою порушення прав громадян.

З огляду на наведене орган Пенсійного фонду України неправомірно відмовив у прийнятті поданих позивачем довідок про стаж та про заробітну плату за періоди роботи, що відображені в його трудовій книжці.

Враховуючи надану позивачем трудову книжку, що містить записи про періоди роботи з 05.11.1985 по 14.04.1988 та з 25.04.1988 по 01.04.1994, інформацію що викладена у довідках, які додатково отримані позивачем у місті Луганську та надані до Пенсійного органу, суд вважає наявними підстави для врахування цього періоду роботи до страхового стажу позивача.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що підстав вважати наведені в трудовій книжці відомості про відповідні періоди роботи недостовірними, відповідачем не наведено.

З приписів порядку ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, що визначався Інструкцією, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 та Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.93 №58 вбачається, що заповнення трудової книжки здійснюється роботодавцем, а не працівником. Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, в т.ч. внесення до неї записів є підприємство - роботодавець.

Положеннями Закону № 1058-ІV підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Суд зауважує на тому, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Відповідний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року по справі № 754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18).

При цьому, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на відсутність запису про перейменування Фащівської середньої школи №24 з посиланням на вимоги Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, оскільки на час заповнення трудової книжки чинною була Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162.

Разом з цим, враховуючи те, що рішення відповідача від 03.03.2021 прийняте за умов протиправного незарахування частини періодів роботи позивача до його страхового стажу, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії.

Враховуючи те, що відповідачем під час розгляду заяви виконані не всі умови для прийняття законного та обґрунтованого рішення (а саме не зараховано відповідний період до страхового стажу), суд, з метою повного захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати управління повторно розглянути заяву про перерахунок пенсії із зарахуванням до страхового стажу відповідних періодів роботи.

Вимога про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії є передчасною та задоволенню не підлягає, оскільки у цій справі визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у здійснені перерахунку пенсії та зобов`язано повторно розглянути заяву позивача із зарахуванням до страхового стажу відповідних періодів роботи, а дії щодо перерахунку пенсії пов`язані з фактом набрання законної сили рішенням у даній справі, а тому наразі у суду відсутні підстави констатувати наявність/відсутність порушеного права в цій частині.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що фактично позовні вимоги задоволені, оскільки рішення управління скасовано, а вимоги в частині зобов`язання вчинити певні дії є похідними від першої.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань управління на користь позивача.

Керуючись нормами Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області від 03 березня 2021 року (вих.№105/04-16) про відмову в перерахунку пенсії, прийняте за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 25.02.2021 №1953.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області (ідентифікаційний 23346787, 84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Поштова, 5) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про перерахунок пенсії від 25.02.2021 №1953 із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 05.11.1985 по 14.04.1988 у Фащівській середній школі №24 та з 25.04.1988 по 01.04.1994 на підприємстві «Управління центральними лісовими складами в/о «Ворошиловоградвугілля».

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України у м.Краматорську Донецької області (ідентифікаційний 23346787, 84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул.Поштова, 5) судові витрати в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош