Справа № 440/5480/20
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 р.Справа № 440/5480/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Русанової В.Б. ,

за участю: секретаря судового засідання Севастьянової А.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Козленка О.М.

представника відповідача Сиромятнікова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 (суддя Сич С.С.; м. Полтава; повний текст рішення складено 08.12.2020) по справі № 440/5480/20

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (далі по тексту - відповідач, ГУ НП в Полтавській області), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт перший наказу начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області №1181 від 31 липня 2020 року "Про неналежне виконання службових обов`язків, притягнення до дисциплінарної відповідальності та зменшення розміру премії", відповідно до якого поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції і на підставі пункту 5 статті 23 Дисциплінарного статуту Національної поліції України при встановленні розміру премії за липень 2020 року зменшено його на 70%;

- визнати протиправним та скасувати положення наказу начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області №363 о/с від 31 серпня 2020 року "По особовому складу", відповідно до якого згідно із Законом України "Про національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції, 31 серпня 2020 року;

- поновити старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції з 01 вересня 2020 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 31.08.2020 по 30.09.2020 (на день подачі позову до суду) у розмірі 7147,20 грн., що становить за один місяць з урахуванням, що середньоденне грошове забезпечення складало на день звільнення 31.08.2020 - 238,24 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскаржувані накази та наведені в них факти про порушення ОСОБА_1 службової дисципліни суперечать фактичним обставинам, дійсним підставам звільнення та вимогам чинного законодавства України, а, відтак, є незаконним та підлягають скасуванню. Вважає, що висновки службового розслідування ґрунтуються на припущеннях, а не на належних й достовірних даних.

ГУ НП в Полтавській області у наданому до суду першої інстанції відзиві на позовну заяву зазначив, що за результатами проведеного розслідування дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що старшим сержантом поліції ОСОБА_1 вчинено умисну фальсифікацію протоколу серії ГАА №139043 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 178 КУпАП, з метою притягнення до адміністративної відповідальності завідомо невинуватої особи - ОСОБА_2 .. При цьому, аналізуючи обставини дисциплінарного проступку, вчиненого позивачем, дисциплінарна комісія дійшла висновку, що його наслідки слід віднести до тяжких, оскільки умисна фальсифікація матеріалів справи про адміністративне правопорушення та притягнення до відповідальності завідомо невинуватої особи є грубим порушенням прав людини з боку поліцейського і завдає суттєвої шкоди авторитету державних органів та самої держави. Наказом ГУНП в Полтавській області від 31.07.2020 №1181 до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Накладене на позивача дисциплінарне стягнення виконано шляхом видання наказу ГУНП в Полтавській області від 31.08.2020 №363 о/с, яким його звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію". Відповідач вважає, що при виданні оскаржуваних наказів він діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, не допускаючи при цьому жодних порушень прав та законних інтересів позивача.

У відповіді позивача на відзив останнім зазначено, що ОСОБА_1 діяв в межах наданих йому, як працівнику поліції, повноважень. Вказує, що постанова серії ГАА №139043 є законною, а її існування не свідчить і не може свідчити про порушення ним службової дисципліни в розрізі приписів вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" та положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Зазначає, що працівник поліції зобов`язаний реагувати на будь-які правопорушення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі № 440/5480/20 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , с. Байрак, Семенівський район, Полтавська область, 38241) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (ідентифікаційний код 40108630, вул. Пушкіна, 83, м. Полтава, 36014) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 по справі № 440/5480/20 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги та у судовому засіданні вказує, що суд судом першої інстанції проігноровано те, що ОСОБА_2 у винесеній позивачем постанові за ч.1 ст. 178 КУпАП погодився з фактом перебування його в громадському місці в стані алкогольного сп`яніння, зробивши про це відповідний власноручний запис та поставивши власний підпис. Перебування ОСОБА_2 у громадському місці в стані алкогольного сп`яніння підтверджуються також поясненнями останнього від 14.07.2020. Вказує, що суд першої інстанції упереджено відхиляє відеозапис, наданий позивачем, де зафіксовано поліцейським Бабенком В.Г. факт залишення громадянином ОСОБА_2 пасажирського місця в колясці мотоциклу. Вказує, що постанова про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо громадянина ОСОБА_2 за відсутністю складу адміністративного правопорушення була винесена 13.08.2020 з власної ініціативи керівником Семенівського відділення поліції, що є грубим порушенням приписів ст. 287 КУпАП, де прямо та однозначно вказано, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена прокурором, особою щодо якої вона винесена або потерпілим. З наведених підстав зазначає, що позивач жодним чином не фальсифікував даних відносно громадянина ОСОБА_2 у своїй постанові від 21.05.2020 та діяв у відповідності до повноважень і вимог діючого законодавства та беззаперечного факту порушення останнім норм КУпАП, а відтак вважає висновки щодо порушення ОСОБА_1 службової дисципліни припущенням, що є підставою для скасування спірних рішень.

Представник відповідача у судовому засіданні, з викладених підстав, просив суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Наказом ГУНП в Полтавській області від 09.12.2016 № 458 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції ГУНП в Полтавській області (а.с. 16).

11.06.2020 до ГУНП в Полтавській області з Полтавського управління ДВБ НП України надійшло звернення громадянина ОСОБА_3 щодо дій поліцейських Семенівського відділення поліції Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області.

Наказом ГУНП в Полтавській області № 738 від 08.07.2020 "Про призначення та проведення службового розслідування" із метою з`ясування обставин зазначеного, відповідно до вимог пункту 2 розділу ІІ Порядку проведення службових розслідувань у НП України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893, призначено за вказаним фактом службове розслідування (пункт 1), проведення службового розслідування доручено дисциплінарній комісії у складі, визначеному наказом (пункт 2) (а.с. 23, 135).

30.07.2020 дисциплінарною комісією складено висновок службового розслідування за зверненням ОСОБА_3 на дії працівників поліції Семенівського відділення поліції Хорольського ВП ГУНП, який затверджено начальником ГУНП в Полтавській області полковником поліції І. Вигівським 30.07.2020, копія якого наявна у матеріалах справи (а.с. 30-46, 83-90, 118-134).

Пунктом 1 наказу ГУНП в Полтавській області від 31.07.2020 №1181 "Про неналежне виконання службових обов`язків, притягнення до дисциплінарної відповідальності та зменшення розміру премії" наказано за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 пункту 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", підпунктів 1, 2, 3, 6, 9 пункту 3 статті 1 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, недотримання вимог статті 245 КУпАП, що виразилось в умисній фальсифікації постанови серії ГАА №139043 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 178 КУпАП, та притягнення до адміністративної відповідальності завідомо невинуватої особи, поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції на підставі пункту 5 статті 23 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, при встановленні розміру премії за липень 2020 року зменшити його на 70% (а.с. 48-50, 92-94).

З наказом ГУНП в Полтавській області від 31.07.2020 №1181 "Про неналежне виконання службових обов`язків, притягнення до дисциплінарної відповідальності та зменшення розміру премії" позивач ознайомлений 14.08.2020, що підтверджується відповідною відміткою на примірнику наказу (а.с. 50, 94).

Наказом ГУНП в Полтавській області від 31.08.2020 №363 о/с "По особовому складу" відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) звільнено зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, 31 серпня 2020 року. Підстава: наказ ГУНП в Полтавській області від 31.07.2020 №1181, подання Семенівського відділення поліції Хорольського ВП від 25.08.2020 (а.с. 47/). Встановлено премію за серпень 2020 року у розмірі 0% (а.с. 51, 95).

Витяг з наказу ГУНП в Полтавській області 31.08.2020 №363 о/с разом з трудовою книжкою та військовим квитком ОСОБА_1 отримав 31.08.2020, що підтверджується відповідною розпискою ОСОБА_1 від 31.08.2020 (а.с. 96).

Позивач не погодився з пунктом 1 наказу ГУНП в Полтавській області від 31.07.2020 №1181 та з наказом ГУНП в Полтавській області від 31.08.2020 №363 о/с, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що наказ ГУНП в Полтавській області від 31.07.2020 №1181 "Про неналежне виконання службових обов`язків, притягнення до дисциплінарної відповідальності та зменшення розміру премії" в частині пункту 1, а також наказ ГУНП в Полтавській області від 31.08.2020 №363 о/с "По особовому складу" ґрунтуються на вимогах законодавства України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VІІІ (надалі - Закон №580-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 580-VІІІ, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 3 Закону № 580-VІІІ визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами. Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 7 Закону № 580-VIII, під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Основні обов`язки поліцейського встановлені статтею 18 Закону № 580-VІІІ.

За приписами пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону № 580-VІІІ, поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року № 1179 затверджено Правила етичної поведінки поліцейських (надалі - Правила № 1179), які є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Згідно з приписами 1 розділу 1 Правил № 1179, ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Пунктом 5 розділу 1 Правил № 1179 передбачено, що поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України "Про Національну поліцію", інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до приписів пункту 1 розділу 2 Правил № 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків.

Згідно з пунктом 3 розділу 4 Правил № 1179, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначено Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (надалі - Дисциплінарний статут).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Підпунктами 1, 2, 3, 6, 9 пункту 3 статті 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень.

За порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом (частина 1 статті 11 Дисциплінарного статуту).

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту встановлено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Пунктом 6 1 статті 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Також, пунктом 5 статті 23 Дисциплінарного статуту встановлено, що у місяці виконання дисциплінарного стягнення поліцейського може бути позбавлено премії повністю або частково в порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, відповідно до пункту 12 розділу ІІ якого, керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських, відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.

Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

Поліцейським поліції охорони виплата премії здійснюється щомісяця до 07 числа за минулий місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 11.09.2018 №974 затверджено Положення про преміювання поліцейських ГУ НП в Полтавській області (т.1, а.с. 209, 210-213).

Згідно з пунктом 3.4. цього Положення про преміювання, при визначенні розміру премії можуть враховуватися проступки, допущені поліцейськими упродовж шести попередніх місяців, про які стало відомо (у тому числі за результатами проведеного службового розслідування у поточному місяці).

Також відповідно до пункту 3.9 Положення про преміювання, не підлягають преміюванню поліцейські, які звільняються зі служби в поліції у відповідності до пунктів 5, 6,10 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" у місяці звільнення.

Так, положеннями частин 1, 2 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Частиною 10 статті 14 Дисциплінарного статуту передбачено, що порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Підстави для проведення службового розслідування визначені пунктом 2 розділу 2 Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справи України від 07.11.2018 №893 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807 (надалі - Порядок).

Відповідно до приписів пункту 1 розділу ІІ цього Порядку, підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІ вказаного Порядку, у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо).

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу VІ Порядку, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Судовим розглядом встановлено, що у зв`язку з надходженням до ГУНП в Полтавській області з Полтавського управління ДВБ НП України звернення громадянина ОСОБА_3 щодо вимагання та отримання неправомірної вигоди окремими працівниками Семенівського відділення поліції Хорольського ВП ГУНП в Полтавській області наказом ГУНП в Полтавській області №738 від 08.07.2020 "Про призначення та проведення службового розслідування" за вказаним фактом призначено та проведено службове розслідування, за результатами якого дисциплінарною комісією складено висновок службового розслідування, що затверджений начальником ГУНП в Полтавській області полковником поліції І. Вигівським 30.07.2020 (т.1, а.с. 30-46, 83-90, 118-134).

Службовим розслідуванням встановлено та зафіксовано у акті службового розслідування, що ОСОБА_1 безпідставно склав постанову (серія ГАА №139043) по справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 178 КУпАП відносно ОСОБА_2 , якого ним було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження, оскільки в постанові вказано, що 21.05.2020, близько 14:40, в с. Оболонь по вул. Соборності, ОСОБА_2 в п`яному стані, в брудному одязі, хитався, чим ображав людську гідність, що не відповідає дійсності, оскільки саме в цей час ОСОБА_2 перебував у якості пасажира в транспортному засобі КМЗ Днепр МТ 11, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який був зупинений особисто старшим сержантом поліції Ковалевичем А.В..

У висновку службового розслідування зафіксовано, що ОСОБА_2 , в зазначений у постанові час був пасажиром мотоциклу під керуванням ОСОБА_3 , а тому навіть теоретично не міг скоїти інкримінованого йому правопорушення. Вказане свідчить про те, що протиправні дії старшого сержанта поліції ОСОБА_1 щодо безпідставного притягнення ОСОБА_2 до відповідальності мали умисний характер.

У зв`язку з викладеним, дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що старшим сержантом поліції Ковалевичем А.В. вчинено умисну фальсифікацію протоколу серії ГААА №139043 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 178 КУпАП, з метою притягнення до адміністративної відповідальності завідомо невинуватої людини ОСОБА_2 ..

Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 1 статті 178 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, - тягне за собою попередження або накладення штрафу від одного до п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі №213/1426/17(2-а/213/39/17) сформовано висновок про те, що об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку. Суб`єкт адміністративного проступку - загальний (фізична осудна особа, яка досягла 16-річного віку). Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого та непрямого умислу. Об`єктивна сторона правопорушення виражається у появі в громадських місцях у нетверезому стані, що ображає людську гідність і громадську мораль, під якою необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані). До того ж не має значення вид вжитого напою, що містив алкогольну складову, а також місце його вживання (це може бути будь-яке громадське місце, навіть те, де розпивання алкогольних напоїв не заборонено. Водночас не можна кваліфікувати появу у п`яному вигляді лише за ознаками стану сп`яніння в громадському місці, якщо поведінка особи не ображає людську гідність і громадську мораль.

Пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою і другою статті 178.

Матеріалами справи підтверджено, що 21.05.2020 поліцейським сектору реагування патрульної поліції №4 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області Ковалевичем А.В. складено постанову ГАА №139042 по справі про адміністративне правопорушення, якою притягнуто гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді попередження за вчинення адміністративного порушення, передбаченого частиною 1 статті 178 КУпАП, у якій зазначено, що 21.05.2020 близько 14-40 годин в с. Оболонь по вул. Соборності вказаний громадянин знаходився в п`яному стані, а також у брудному одязі та хитався, чим ображав людську гідність та громадську мораль (т.1, а.с. 169).

Як вбачається з матеріалів справи, зазначену постанову підписано ОСОБА_2 ( т.1, а.с. 24).

З висновку службового розслідування за зверненням ОСОБА_3 на дії працівників поліції Семенівського відділення поліції Хорольського ВП ГУНП від 30.07.2020 судом встановлено, що ОСОБА_2 підтвердив, що під час подій, що мали місце 21.05.2020, відносно нього поліцейським було винесено постанову за порушення ним вимог ч.1 ст. 178 КУпАП та додав, що він дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.1, а.с.84).

Під час судового засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на підтвердження правомірності прийнятої позивачем постанови, надано пояснення, з яких вбачається, що громадянин ОСОБА_2 під час притягнення останнього до відповідальності перебував у громадському місці (біля магазину) у стані алкогольного сп`яніння у брудному виді, чим ображав людську гідність та громадську мораль.

Крім того, поясненнями ОСОБА_4 підтверджено факт надання вказівки підлеглому ОСОБА_1 на складання постанови серії ГАА №139042 від 21.05.2020, якою притягнуто гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді попередження за вчинення адміністративного порушення, передбаченого частиною 1 статті 178 КУпАП.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що обставини, встановлені в ході службового розслідування, а саме щодо вчинення умисної фальсифікації протоколу серії ГАА № 139043 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП, з метою притягнення до адміністративної відповідальності завідомо невинуватої людини - ОСОБА_2 , старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , не відповідають фактичним обставинам справи та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Крім того, колегія суддів вважає, що відповідачем не застосовано достатніх правових інструментів для доведення вини позивача в частині можливого вчинення умисної фальсифікації протоколу серії ГАА № 139043 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 178 КУпАП, з метою притягнення до адміністративної відповідальності завідомо невинуватої людини - ОСОБА_2 , а за результатами проведеної перевірки складено необґрунтований висновок з пропозиціями щодо застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу - звільнення з посади.

Надаючи оцінку висновкам службового розслідування в частині, що стосується позивача, колегія суддів виходить із сутності та мети проведення такого розслідування. Так, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, службове розслідування має встановити наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до розділу VII Інструкції № 893, у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Тобто, завданням службового розслідування є повне, всебічне та об`єктивне дослідження всіх фактів та обставин, які можуть бути підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Разом із цим, враховуючи досліджені матеріали службового розслідування, колегія суддів приходить до висновку про необ`єктивність висновків комісії при наданні оцінки та кваліфікації діям позивача в ході службового розслідування. При цьому, порушення, що встановлені в ході службового розслідування, які полягають у недотриманні вимог п.п. 1. 2 п. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 3. 6, 9 п. 3 ст. 1 р. І Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, п.1 р. ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, недотриманні вимог ст. 245 КУпАП, не підтвердились в ході судового розгляду, відтак необґрунтованим є висновок відповідача про порушення позивачем службової дисципліни.

Зважаючи на встановлені обставини, а також те, що підставою звільнення позивача став висновок службового розслідування, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані пункт перший наказу начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області №1181 від 31 липня 2020 року "Про неналежне виконання службових обов`язків, притягнення до дисциплінарної відповідальності та зменшення розміру премії", відповідно до якого поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції і на підставі пункту 5 статті 23 Дисциплінарного статуту Національної поліції України при встановленні розміру премії за липень 2020 року зменшено його на 70% та положення наказу начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області №363 о/с від 31 серпня 2020 року "По особовому складу", відповідно до якого згідно із Законом України "Про національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції, 31 серпня 2020 року, не відповідають вказаним критеріям правомірності, відповідно є необґрунтованими та протиправними, а тому підлягають скасуванню, а позивач поновленню на посаді.

Вирішуючи питання про порядок обчислення належного до виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу та нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку із навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки, проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 8 вказаного вище Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Відповідно до довідки ГУ НП в Полтавській області, сума середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 складає 238,24 грн. (т.1, а.с. 102).

Оскільки днем звільнення позивача є 30 серпня 2020 року, а першим днем вимушеного прогулу є 01 вересня 2020 року, справа вирішена по суті 27 квітня 2021 року, то період часу вимушеного прогулу позивача з 01 вересня 2020 року по 27 квітня 2021 року (включаючи перший та останній день цього проміжку) складає 239 днів.

Відповідно, стягненню на користь позивача підлягає грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 56939, 36 грн. (239 днів х 238,24 грн.) з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

З урахуванням викладеного та виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 року по справі № 440/5480/20 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт перший наказу начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області №1181 від 31 липня 2020 року "Про неналежне виконання службових обов`язків, притягнення до дисциплінарної відповідальності та зменшення розміру премії", відповідно до якого поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області, старшого сержанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції і на підставі пункту 5 статті 23 Дисциплінарного статуту Національної поліції України при встановленні розміру премії за липень 2020 року зменшено його на 70%.

Визнати протиправним та скасувати положення наказу начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області №363 о/с від 31 серпня 2020 року "По особовому складу", відповідно до якого згідно із Законом України "Про національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції, 31 серпня 2020 року.

Поновити старшого сержанта поліції ОСОБА_1 поліцейського сектору реагування патрульної поліції №4 Семенівського відділення поліції Хорольського відділу поліції з 01 вересня 2020 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2020 року по 27 квітня 2021 року (239 календарних днів) в розмірі 56939 (п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот тридцять дев`ять) грн. 36 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова В.Б. Русанова
Повний текст постанови складено 07.05.2021 року