Справа № 140/3172/21
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2021-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/3172/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - відповідач, орган ДВС) про визнання протиправними постанов, що прийняті в рамках примусового виконання виконавчого листа від 07 червня 2012 року №2-7903/2011, який був виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області, а саме: від 03 липня 2015 року про відкриття виконавчого провадження №47986669, яка була винесена головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Будь С.Л.; від 23 травня 2016 року ВП №47986669 про повернення виконавчого документа стягувачеві; від 26 вересня 2016 року про відкриття виконавчого провадження №52331591 старшим державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області Будь С.Л.; від 20 грудня 2017 року ВП №52331591 про повернення виконавчого документа стягувачеві; від 02 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №63774440 головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бенещук Л.В.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 грудня 2020 року головним державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бенещук Л.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63774440 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АТ «Укргазбанк» 263256,87 грн, про існування якої позивач дізнався під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 19 березня 2020 року, після того, як на його банківській картці були арештовані кошти.

Вказує, що виконавчий лист №2-7903/2011, що виданий 07 червня 2012 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь ПАТ АБ"Укргазбанк" в особі Волинського обласного управління АБ "Уиргазбанк"' заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2008 року №97/08-1/02 в розмірі 563256,87 грн пред`являється не вперше, про що свідчать помітки на ньому про повернення виконавчого документу стягувачу 23 травня 2016 року та 20 грудня 2017 року.

Перше виконавче провадження було відкрито на підставі постанови ВП № 47986669 від 03 липня 2015 року, яка була винесена відносно одного з вказаних в листі боржників - ОСОБА_2 , тоді як виконавчий лист мав строк для пред`явлення його до виконання 01 липня 2015 року. За таких обставин, пред`явлення виконавчого листа відбулось з порушенням строку його пред`явлення, а постанова про відкриття виконавчого провадження №47986669 від 03 липня 2015 року була винесена з порушенням діючого на той момент чинного законодавства. Наступні пред`явлення виконавчого листа здійснювались в строки, початок яких мав початок відліку саме з дати закриття провадження №47986669, а саме з 23 травня 2016 року, а тому у разі скасування судом постанови про відкриття виконавчого провадження від 03 липня 2015 року №47986669 скасуванню підлягають і всі наступні постанови державних виконавців, які прийматись в рамках примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Звертає увагу, що у випадку, якщо виконавчі провадження по примусовому стягненню коштів з ОСОБА_1 до 2020 року не пред`являлись, то строк пред`явлення таких вимог має обраховуватися саме від дати складання виконавчого листа, а не від дати закриття виконавчого провадження, де боржником був ОСОБА_2 .

Уважає, що державний виконавець Будь С.Л. , приймаючи рішення про відкриття виконавчого провадження і арешт коштів позивача не перевірив та не надав належної оцінки доказам вчасного направлення виконавчого документу для примусового виконання, а всі виконавчі дії були вчинені поза межами строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження», з огляду на що просить адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву від 23 квітня 2021 року №ВК/52/18 державний виконавець позовні вимоги не визнав мотивуючи тим, що виконавчий лист №2-7903/2011, боржником по якому був ОСОБА_1 , вперше надійшов на адресу відділу 16 липня 2012 року, про що державним виконавцем винесену відповідну постанову про відкриття виконавчого провадження №33439848 та 23 травня 2016 року був повернутий стягувачу на підставі пункту 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку відсутність у боржника майна. Повторно вказаний виконавчий лист було пред`явлено 22 вересня 2016 року, державним виконавцем 26 вересня 2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52331591 та 20 грудня 2017 року повернуто виконавчий лист стягувачу. Після надходження 01 грудня 2020 року до виконавчої служби виконавчого листа №2-7933/2011 винесено постанову 02 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №63774440, дане виконавче провадження є відкритим та на сьогоднішній день, вчиняються заходи примусового характеру для виконання рішення суду.

Зауважує, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, суд видає один виконавчий лист. Боржником у виконавчому провадженні №47986669, яке позивач зазначає у позовній заяві як таке, що відкрите із порушенням строку пред`явлення був ОСОБА_2 , натомість виконавчий лист про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 був поданий стягувачем ПАТ АВ «Укргазбанк» в межах строку для його пред`явленням та оскаржувані постанови винесені державними виконавцями із дотриманням вимог закону.

З наведених підстав, відповідач просить в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (арк. спр. 36-38).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви, у тому числі шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, із обов`язковим наданням доказів поважності причин такого пропуску (арк. спр. 16-17).

Позивач 16 квітня 2021 року подав до суду заяву про поновлення строку для подання позовної заяви у даній справі, в якій вказав, що про винесення 02 грудня 2020 року постанови про відкриття виконавчого провадження №63774440 дізнався коли звернувся до відповідача із заявою з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, так як 19 березня 2021 року довідався, що арештовані кошти на його банківській карті. На підтвердження вказаних обставин позивач надає копію заяви від 19 березня 2021 року, адресовану начальнику Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із відміткою про її отримання відповідачем (арк. спр. 21-23).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням сторін суддею одноособово, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), призначено судове засідання на 11:00 год. 29 квітня 2021 року та зобов`язано відповідача у строк для подання відзиву надати суду матеріали виконавчих проваджень №47986669, №52331591 та №63774440 (арк. спр. 28).

Суд вивчивши матеріали виконавчих проваджень №47986669, №52331591 та №63774440 встановив, що подана суду заява позивача від 19 березня 2021 року не містить відомостей щодо виконавчих проваджень №47986669, №52331591, а лише виконавчого провадження №63774440, оскільки архівні виконавчі провадження №47986669 та №52321591 знищені за закінченням 3-річного терміну зберігання та підтверджується листом від 23 квітня 2021 року №10328 Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (арк. спр. 58).

Тобто, позивач не міг знайомитися з документами (виконавчими провадженнями), які фактично знищені.

Відтак, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визнання протиправними та скасування постанов повторно було залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення з адміністративним позовом, у якій вказати підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин його пропуску; копії оскаржуваної постанови від 23 травня 2016 року ВП №47986669 про повернення виконавчого документа стягувачеві (арк. спр. 63-64).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07 травня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про визнання протиправними постанов, що прийняті в рамках примусового виконання виконавчого листа від 07 червня 2012 року №2-7903/2011, який був виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області, а саме: від 03 липня 2015 року про відкриття виконавчого провадження №47986669, яка була винесена головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Будь С.Л.; від 23 травня 2016 року ВП №47986669 про повернення виконавчого документа стягувачеві; від 26 вересня 2016 року про відкриття виконавчого провадження №52331591 старшим державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області Будь С.Л.; від 20 грудня 2017 року ВП №52331591 про повернення виконавчого документа стягувачеві, залишено без розгляду.

В частині позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бенещук Л.В. від 02 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №63774440, що прийнята в рамках примусового виконання виконавчого листа від 07 червня 2012 року №2-7903/2011, який був виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області, судом продовжено розгляд справи.

У судове засідання 07 травня 2021 року учасники справи не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені (арк. спр. 67-70).

На адресу суду 06 травня 2021 року надійшла заява представника віповідача про відкладення розгляду справи, яка мотивована тим, що виконавець, який здійснює представництво в суді по даній справі з 07 травня 2021 року перебуватиме у відпустці (арк. спр. 71).

При вирішенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи суд виходить із наступного.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною другою статті 205 КАС України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Наведений у даній нормі перелік підстав для відкладення розгляду справи є вичерпним.

Пунктом 1 частини третьої статті 205 КАС України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дана справа розглядається з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 КАС КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України у справах, визначених, зокрема, статтею 287 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Розглядаючи подане клопотання про відкладення розгляду справи, суд встановив, що сторони були належним чином повідомлені про судове засідання телефонограмою та шляхом надіслання повістки на їх електронну адресу (арк. спр. 39, 41-42, 80, 84, 88).

На думку суду, перебування державного виконавця у відпустці не є поважною причиною неявки суб`єкта владних повноважень, оскільки вказана обставина не виключає можливості прибути у судове засідання будь-якого іншого представника відповідача включаючи і самого керівника установи та жодних доказів на підтвердження обставин перебування державного виконавця у відпустці, у зв`язку із чим орган ДВС просить відкласти розгляд справи подано не було.

Суд констатує, що матеріали виконавчого провадження та відзив на позовну заяву подані відповідачем вчасно.

З огляду на зазначені вище обставини та враховуючи положення частин другої-третьої статті 205 КАС України, частини третьої статті 268 КАС України, та скорочені строки розгляду такої категорії справ, визначені статтею 287 КАС України, клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи судом до задоволення не підлягає.

Частиною четвертою статті 229 КАС України, передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, тому судовий розгляд справи проведено в порядку письмового провадження на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

Луцький міськрайонний суд Волинської області видав виконавчий лист від 07 червня 2012 року у справі №2-7903/2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в користь ПАТ АТ «Укргазбанк» в особі Волинського обласного управління АБ "Укргазбанк"' заборгованість за кредитним договором від 27 червня 2008 року №97/08-1/02 в розмірі 563256,87 грн (арк. спр. 13, 42-43).

За заявою ПАТ АТ «Укргазбанк» від 01 грудня 2020 року (арк. спр. 41), головний державний виконавець Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бенещук Л.В. 02 грудня 2020 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №63774440 з виконання виконавчого листа від 07 червня 2012 року у справі №2-7903/2011 (арк. спр. 12, 39-40).

ОСОБА_1 , не погоджуючись із вказаною постановою державного виконавця, звернувся із даним адміністратвиним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами другою, четвертою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження», який набрав чинності 05 жовтня 2016 року (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За заявою стягувача про примусове виконання рішення виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону (пункт 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VІІІ).

Пунктами 5,7 Перехідних положень Закону №1404-VIII визначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

На підставі витягу із ВП-спецрозділ від 22 квітня 2021 року судом установлено, що виконавчий лист від 24 січня 2012 року у справі №2-7903/2011 щодо боржника ОСОБА_1 із строком пред`явленням до 02 квітня 2013 року був поданий до органів виконавчої служби 16 липня 2012 року, тобто в межах встановленого строку для його пред`явлення. Державним виконавцем Будь С.Л. 16 липня 2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №33439848. Постановою державного виконавця від 23 травня 2016 року виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (ідсутність у боржниа майна) (арк. спр. 47-51).

Після повторного пред`явлення до органів ДВС вказаного виконавчого листа, старшим державним виконавцем Луцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Волинській області Будь С.Л. було винесено постанову від 26 вересня 2016 року про відкриття виконавчого провадження №52331591 (арк. спр. 9, 44)

Постановою державного виконавця від 20 грудня 2017 року виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (арк. спр. 10-11, 45-46).

Відповідно до частини першої статті 12 Закону №1404-VІІІ, в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Нормами пункту 1 частини четвертої статті 12 Закону №1404-VІІІ визначено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно із частиною п`ятою статі 12 Закону №1404-VІІІ, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Таким чином, відповідно до норм статті 12 Закону №1404-VІІІ виконавчий лист від 24 січня 2012 року у справі №2-7903/2011, який був повернутий постановою державного виконавця від 20 грудня 2017 року міг бути повторно пред`явлений до виконання до 20 грудня 2020 року (протягом трьох років з дня його повернення стягувачу).

Із матеріалів справи убачається, що ПАТ АТ «Укргазбанк» із заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 24 січня 2012 року у справі №2-7903/2011 звернулося до органів ДВС 01 грудня 2020 року, тобто в межах встановленого законом трьох річного строку з дня винесення постанови державного виконавця від 20 грудня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу №52331591.

На підставі вказаної заяви, головний державний виконавець Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Бенещук Л.В. 02 грудня 2020 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №63774440 (арк. спр. 12).

З огляду на встановлені обставини справи, суд відхиляє доводи позивача про те, що виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа було вперше відкрито на підставі постанови від 03 липня 2015 року ВП №47986669.

Суд зауважує, що відповідно до частини другої статті 4 Закону №1404-VІІІ якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Постанова державного виконавця від 03 липня 2015 року про відкриття виконавчого провадження №47986669, на яку посилається позивач, була винесена відносно іншого боржника, зазначеного у виконавчому листі, а саме: щодо ОСОБА_2 .

З урахуванням зазначеного, позивач необґрунтовано стверджує, що пред`явлення виконавчого листа відбулось з порушенням строку його пред`явлення, оскільки як установлено судом вперше вказаний виконавчий лист щодо боржника ОСОБА_1 був поданий до органів виконавчої служби 16 липня 2012 року, тобто в межах встановленого строку для його пред`явлення та в подальшому відкриття виконавчого провадження на підставі вказаного виконавчого листа, у тому числі і відповідно до постанови від 02 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №63774440 здійснювалося після повернення виконавчого документа стягувачу та із дотриманням встановлених законодавством строків.

Як визначено частинами першою, другою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження позиції щодо наявних протиправних дій відповідача при винесенні постанови від 02 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №63774440.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

За правилами визначеними статтею 139 КАС України, враховуючи те, що суд відмовляє у задоволенні позову, судові витрати не підлягають поверненню.

Керуючись статтями 2, 72-77, 229, 243-246, 268, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Винниченка, 27а, ідентифікаційний код юридичної особи 35041407) про визнання протиправною та скасування постанови від 02 грудня 2020 року про відкриття виконавчого провадження №63774440 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст судового рішення складено 07 травня 2021 року.