Справа № 300/750/21
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2021 р. справа № 300/750/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Микитюка Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Західного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративно- господарського штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

02.03.2021 до Івано-Франківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) із позовною заявою до Західного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі також - відповідач, Управління) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 200862 від 02.02.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем спірною постановою застосовано штраф у сумі 17 000 грн., однак така є протиправною з огляду на те, що він не є фізичною-особою суб`єктом підприємницької діяльності і не є суб`єктом відповідальності із накладенням адміністративно-господарського штрафу. Звертає увагу на те, що є власником вантажного транспортного засобу DAF д.н.з. НОМЕР_1 . Зазначений транспортний засіб знаходився в с. Лючки Косівського району. Позивач дозволив ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 використовувати його автомобіль за умови дотримання правил дорожнього руху. Проте йому достовірно не відомо обставини завантаження та розвантаження вантажу на цей транспортний засіб та причеп. Зауважив, що у акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 18.12.2020 і довідці №0009264 від 18.12.2020 є розбіжність у результатах зважування осей, а саме навантаження на другу вісь складають 13.2 тонни і 12.2 тонни. Таким чином два документи щодо одного зважування протирічать один одному, а повна загальна сума у довідці 0009264 становить не 45100, а 44100 кг.

Ухвалою суду від 09.03.2021 року відкрито провадження у даній справі, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.49-50).

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 02.04.2021 (а.с.56-67). У даному відзиві представник відповідача зокрема зазначила, що 18.12.2020 посадовими особами відповідача проводилась рейдова перевірка, в тому числі габаритно-ваговий контроль. Під час перевірки старшим державним інспектором було зупинено завантажений лісоматеріалами транспортний засіб DAF д.н.з. НОМЕР_1 , з причіпом SHMITZ, д.н.з. НОМЕР_2 та запропоновано водію надати документи та пройти габаритно-ваговий контроль. Водій ОСОБА_2 відмовлявся надавати документи, після чого посадовою особою Укртрансбезпеки зроблено дзвінок на телефонну лінію "102", аж після цього водієм надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу тягача та причіпа, посвідчення водія, ТТН 93 . Під час проходження габаритно-вагового контролю встановлено, що водій ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу з перевищенням допустимих вагових параметрів, а саме: навантаження на загальну масу склало 45.10 тон при допустимих 40 т.; навантаження на одиничну вісь склало 13.20 тон при допустимих 22 т. За результатами проведення перевірки складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 18.12.2020, довідку від 18.12.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, розрахунок №96 від 18.12.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд 152,76 Євро. Також за результатами перевірки 18.12.2020 складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт №232703, в якому зафіксовані виявлені порушення, а саме: абз 15, ч.1 ст. 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт" перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Враховуючи зафіксовані порушення законодавства, 02.02.2021 стосовно ОСОБА_1 винесено постанову №200892 про застосування адміністративно-господарського штрафу. Просила у задоволенні позову відмовити.

Позивач скористався своїм правом на подання відповіді на відзив (а.с.83-87). У даній відповіді на відзив позивач наводить свої твердження та просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача скористалася своїм правом на подання заперечення на відповідь на відзив позивача (а.с. 90-94). У даних запереченнях на відповідь на відзив спростовує твердження, викладені позивачем у відповіді на відзив, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

Керуючись Законом України "Про автомобільний транспорт", Порядком здійснення державного контрою на автомобільному транспорті, у відповідності до завдання на перевірку від 17.12.2020 №012412, посадовими особами Західного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті проводилась рейдова перевірка, в с. Пнів, Надвірнянського району, в тому числі габаритно-ваговий контроль (а.с.76).

Під час перевірки старшим державним інспектором Савчиним Р.Б. було зупинено завантажений лісоматеріалами транспортний засіб DAF д.н.з. НОМЕР_1 , з причіпом SHMITZ, д.н.з. НОМЕР_2 та запропоновано водію надати документи передбачені ст. 48 Законом України "Про автомобільний транспорт" та пройти габаритно-ваговий контроль. Водій ОСОБА_2 відмовлявся надавати документи після чого посадовою особою Укртрансбезпеки зроблено дзвінок на телефонну лінію "102", у зв`язку з невиконанням законних вимог працівника Укртрансбезпеки, аж після цього водієм надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу тягача та причіпа, посвідчення водія, ТТН 93 .

Під час проходження габаритно-вагового контролю встановлено, що водій ОСОБА_2 здійснював перевезення вантажу згідно ТТН 93 з перевищенням допустимих вагових параметрів, а саме: навантаження на загальну масу склало 45.10 тон при допустимих 40 т. (перевищення 5,10 тон від нормативу); навантаження на одиничну вісь склало 13.20 тон при допустимих 22 т (перевищення 1,90 тон від нормативу).

За результатами проведення перевірки складено акт про перевищення транспортним засобом вагових нормативних параметрів №0011369 від 18.12.2020 (а.с. 21, 69), довідку №0009264 від 18.12.2020 про результати здійснення габаритно-вагового контролю (а.с. 22), розрахунок №96 від 18.12.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нараховано плату за проїзд 152,76 Євро (а.с.20).

Також за результатами перевірки 18.12.2020 складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт №232703, в якому зафіксовані виявлені порушення, а саме: абз 15, ч.1 ст. 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт" перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу (а.с.68).

Повідомленням від 13.01.2021 за вих. № 2838/27/24-21, відповідач повідомив позивача про розгляд справи щодо порушення законодавства про автомобільний транспорт 02.01.2020 року (а.с.71).

02.02.2021 управлінням прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №200892 за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10% але не більше 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачена абз. 15, ч.1 ст. 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт" у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 (далі - Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно пункту 4 зазначеного Положення, основними завданнями Укртрансбезпеки, серед іншого, є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті.

Відповідно до підпунктів 2, 15, 27 пункту 5 Положення №103, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, серед іншого: державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, регламентується Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 2 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. (п. 3 Порядку №1567 ).

Пунктом 4 Порядку №1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Частиною другою статті 29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, ватові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

В свою чергу, процедура здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 року (далі - Порядок № 879).

Так, в розумінні підпункту 4 пункту 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно пункту 3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктами 18, 20 Порядку № 879 визначено, що за результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18.01.2011 року (далі - Правила №30) визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

В свою чергу, із положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, випливає, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини третьої статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з пунктом 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 30.03.1994 року, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Із положень пункту 4 Правил №30 випливає, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності".

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10- 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансінспекції (пункт 31.1 Порядку №879 ).

Положеннями пункту 27 Порядку №879 встановлено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд.

Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (п.28 Порядку №879).

За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, серед іншого за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. (ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Із наведеного випливає, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов`язковим платежем, який справляється у випадку здійснення перевезення великогабаритним ТЗ з перевищенням загальної маси, визначеної законодавцем. Окрім того, за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, при перевезенні вантажу без відповідного дозволу застосовується штраф.

Як встановлено судом, актом від 18.12.2020 зафіксовано, що транспортним засобом, який належить відповідачу було здійснено перевезення вантажу, при якому загальна маса склала 45,100 т. при допустимій 40, 000 т, навантаження на одиничну ось 13,20 тонн при допустимій 11 тонн та на строєну 23,9 при допустимій 22 тон.

За таких обставин контролюючим органом згідно розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 18.12.2020 нараховано відповідачу плату за проїзд в сумі 152,76 євро.

Як вже зазначалось, чинним законодавством передбачено, що у випадку, якщо транспортний засіб перевищує встановлені габаритно-вагові стандарти, то рух таких транспортних засобів здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі, виданого уповноваженим підрозділом Національної поліції, або ж документа про внесення плати за проїзд такого транспортного засобу.

Під час вказаної перевірки відповідачем встановлена відсутність відповідного дозволу та документу про внесення плати за проїзд транспорту, що перевищує габаритно-вагові стандарти.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позивачем допущено порушення вимог встановлених габаритно-вагових стандартів, без відповідного дозволу, відповідно порушення абз. 15, ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Також позивачем не доведено, що 18.12.2020 при перевезенні вантажів великоваговим транспортом ним отримано дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищували нормативні, або те, що він звертався до уповноваженого підрозділу Національної поліції за отриманням такого дозволу.

Позивач у позовній заяві вказує, що попередньо постанова направлялась у с. Баня-Березів за індексом 78610, потім відправлення прийнято 09.02.2021, конверт виправлявся коректором, а саме індекс і дані одержувача, потім перенаправлявся за вірною адресою, то суд зазначає, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 200862 від 02.02.2021 була заадресована за адресою с. Лючки, Косівський район, Івано-Франківська область. Укрпоштою даний лист скерувався у населений пункт с. Баня-Березів, оскільки з наявної інформації на сайті Укрпошти в с. Баня-Березів є поштове відділення, яке обслуговує 2 населені пункти: с. Лучки, с. Баня-Березів (а.с.74).

Позивач у позовній заяві зазначає, що він не є фізичною особою суб`єктом підприємницької діяльності, тому не є суб`єктом відповідальності із накладенням адміністративно-господарського штрафу, відповідальність за порушення правил вагово-габаритного контролю стосовно особи, що не здійснює господарську діяльність передбачена КУпАП, абз. 1 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено відповідальність перевізників за перевезення вантажів без відповідних документів згідно ст. 39 та 48 цього закону, цю норму Укртрансбезпека не застосовувала, то суд з цього приводу зауважує, що Закону України "Про автомобільний транспорт" не ставить у залежність можливість застосування відповідальності від наявності чи відсутності в особи-порушника статусу підприємця.

Статтею 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" встановлено, що автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах. Виходячи з буквального тлумачення змісту вищезазначеної норми Закону, наявність статусу суб`єкта господарювання є ознакою автомобільного перевізника.

Разом з тим, згідно статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільними перевізниками є також фізичні особи, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів.

Таким чином, відсутність у позивача статусу суб`єкта господарювання на момент перевірки, не звільняє позивача від відповідальності, оскільки під час перевірки встановлено, що ним здійснювались вантажні перевезення, без обов`язкового документа, а частина 1 статті 60 Закону №2344-III передбачає застосування адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт саме до автомобільних перевізників, до яких, за визначенням статті 1 цього Закону, належить позивач.

Під час проведення перевірки 18.12.2020 водій транспортного засобу надав свідоцтво свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 , де власником саме є ОСОБА_1 , жодних документів які засвідчили використання на законних підставах транспортного засобу іншими особами у водія під час перевірки не було, а відповідно до положень ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" вбачається, що документ, який засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, для авто перевізника є обов`язковим документом для здійснення внутрішніх перевезень вантажів.

Суд зазначає, що позивач не надав жодних доказів (ні договору оренди, ні тимчасового реєстраційного талону) щодо передачі в законне використання транспортного засобу DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 іншим особам на момент рейдової перевірки 18.121.2020, а відтак правові підстави для володіння транспортним засобом DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 іншими особами на момент перевірки були відсутні, транспортний засіб не вибував з володіння та користування позивача на момент перевірки, отже 18.12.2020 транспортний засіб DAF, реєстраційний номер НОМЕР_1 використовувався саме ОСОБА_1 .

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що в спірній постанові не вказано конкретні обставини вчинення правопорушення, місце його вчинення, оскільки як видно із тексту, її складено в формі, затвердженій постановою КМУ від 20.05.2013 р. №422. В спірній постанові описано зміст правопорушення - порушення ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт". Опис правопорушення визначено саме таким чином, оскільки у самому бланку постанови вказано про необхідність зазначення правопорушення лише в контексті вказаного закону. Зазначення ж місця вчинення правопорушення не передбачено самим бланком постанови, відповідно, не є обов`язковим для відображення.

Суд звертає увагу, що перевірки транспортного засобу позивача 18.12.2020 здійснювалася на підставі затвердженого щотижневого графіку рейдових перевірок у період з 14.12.2020 по 20.12.2020 та направлення на рейдову перевірку №012412 від 17.12.2020.

Транспортний засіб позивача проходив точний габаритно-ваговий контроль на пункті габаритно-вагового контролю в с. Пнів, відповідно до вимог наказу Міністерства інфраструктури України №255 від 28.07.2016.

Суд зазначає, що щодо транспортного засобу позивача проводилась рейдова перевірка, а не планова чи позапланова, тому посадові особи відповідача не повинні надавати позивачу чи водію посвідчення на планову чи позапланову перевірку, під час рейдової перевірки у них було присутнє направлення, яке було зареєстроване завчасно через систему електронного документообігу та було надано посадовими особами для проведення рейдових перевірок.

Крім того, суд зауважує, що після проходження габаритно-вагового контролю 18.12.2020 дані про вагові параметри автомобіля з чеку зважування №02481 були занесені до акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0011369 від 18.12.2020. Тіж самі дані щодо вагових параметрів з чеку зважування були занесені в довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0009264 від 18.12.2020 У довідці №0009264 зазначено повну масу 45.1 т., а не 44,1 т., як стверджує позивач.

Суд критично ставиться до тверджень позивача, що подане клопотання про відкладення розгляду справи 02.02.2021 підписане саме ним і подане Управлінню та прийняте посадовою особою і що було достатньо часу для подальшого відкладення розгляду справи, оскільки уся вхідна кореспонденція проходить реєстрацію, а подане клопотання було підписане ОСОБА_2 від ОСОБА_1 і дана особа не мала підтверджуючих документів, які б надавали їй право бути уповноваженою особою від ОСОБА_1 .

Стосовно допущення порушення виконання процедури вимірювання, то в підтвердження даних доводів, не надано жодних доказів

За сукупністю наведених обставин, суд приходить до висновку, що спірна постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу прийнята на наявності на те правових підстав.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вище наведене, на думку суду, відповідач при прийнятті оскаржуваного припису діяв в межах та у спосіб визначений чинним законодавством.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів та надані докази, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, яка не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволенні позову судовий збір не відшкодовуються.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , с. Лючки, Косівський район, Івано-Франківська область, 78612) до Західного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки Державної служби України з безпеки на транспорті (, вул. Тополина, 3, с. Угорники, Івано-Франківська область, 76492) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 200862 від 02.02.2021, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Микитюк Р.В.