Справа № 160/1481/21
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2021-04-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2021 року Справа № 160/1481/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання дій протиправними та скасування постанови і розрахунку плати, -
У лютому 2021 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправними дії посадових осіб Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в ході здійснення 12.11.2020 року габаритно-вагового контролю автомобіля MAN, д.н. НОМЕР_1 із вантажем, які належать ТОВ "АВ метал груп", щодо складання:
- довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №038899 від 12.11.2020 року;
- акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №252013 від 12.11.2020 року;
- акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №031899 від 12.11.2020 року;
- розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 12.11.2020 року;
- постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 226363 від 29.12.2020 року;
- скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №226363 від 29.12.2020 року та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування
від 12.11.2020 року, складені Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки відносно ТОВ "АВ метал груп".
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.02.2021 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
На виконання вимог ухвали суду відповідач 29.02.2021 року надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Управлінням було складено акт №252126 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.11.2020 р., який відповідно до п.21 Порядку № 1567, складається в одному примірнику. Водій зі змістом даного акту ознайомлений, що засвідчується його підписом. Оскільки, відповідно до п.25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки Запорізької області був направлений акт №252013 від 12.11.2020 р. до Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки для розгляду.
На виконання вимог п.26 Порядку № 1567 Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки було надіслано на адресу позивача повідомлення про розгляд справи №100657/3.1/24-20 від 22.12.2020 р., в якому зазначалося про необхідність прибуття до Управління на розгляд справи 29.12.2020 р., яке було отримано позивачем 28.12.2020 р. згідно з даними рекомендованого повідомлення. Однак, представники позивача у встановлений в повідомлені термін до Управління не з`явилися та не надали додаткових пояснень, заперечень, інформації, документів. Отже 29.12.2020 року на виконання п.27 Порядку №1567 в.о. начальника Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено розгляд акту та винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №226363, відповідно до якого до позивача було застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 34 000 грн. Відповідно до п.29 Порядку № 1567, копію постанови № 226363 від 29.12.2020 р. були направлено позивачу поштою. Враховуючи викладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Відповідач своїм правом щодо надання на адресу суду заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву до теперішнього часу не скористався.
Ухвалою суду від 25.03.2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд даної справи в судовому засіданні з повідомленням та викликом сторін.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно з ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, відповідно до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та у відповіді на відзив, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 12.11.2020 року об 11 год. 09 хв. співробітниками Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в ході перевірки на 264 км а/д М-18 проведено габаритно-ваговий контроль автомобіля MAN, державний номер НОМЕР_1 із вантажем, які належать ТОВ "АВ метал груп".
За результатами перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №252013. У акті зафіксовано, що під час проведення перевірки виявлено порушення, відповідальність за яке передбачена абз.16 ч.1 ст.30 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Перевищення 31,56%.
Як видно з матеріалів справи, працівниками Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки віднесено транспортний засіб до великовагового, складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №031899 від 12.11.2020 року, виконано розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на загальну суму 228,96 евро.
Судом також встановлено, що 29.12.2020 року в.о. начальника Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було проведено розгляд акту та винесено постанову №226363, відповідно до якого до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 34 000 грн.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з абз.3 п.1 Постанови КМУ № 442 від 10.09.2014 р. «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади», Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті реорганізовується шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, а також підпорядкувавши службі, що утворюється - Державній службі України з безпеки на транспорті, Державну спеціальну службу транспорту.
Постановою КМУ № 103 від 11.02.2015 р. затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека).
В силу п.1 Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Відповідно до п.8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Пунктом 3 постанови КМУ № 592 від 26.06.2015 р. «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області.
Згідно з розпорядженням КМУ №1378-р від 16.12.2015 р. «Питання Державної служби з безпеки на транспорті» здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.
Наказом Укртрансбезпеки від 09.09.2020 р. №340 «Про упорядкування структури Укртрансбезпеки» Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області було реорганізовано шляхом злиття з Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області в Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.
Так, ст.2 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі Закон) визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Згідно з ст.2 Закону України «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов`язковими для власників транспорту.
В силу ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є:
- для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг;
- для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.
У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до пп.5 п.2 Постанови КМУ № 879 від 27.06.2007 р. «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879): дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом, певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.
Отже, згідно з Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, абз.1-4 п.4 передбачається: рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг.
Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Пункт 25 Правил в свою чергу зазначає, що забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.
Так, Керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 р. (далі - Порядок № 1567) та на підставі направлення на рейдову перевірку № 010235 від 09.11.2020 р. посадовими особами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Запорізької області 12.11.2020 р. проводилась рейдова перевірка на 264 км а/д М-18.
Порядок зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою КМУ № 422 від 20.05.2013 р. (далі - Порядок № 422).
Відповідно до п.3, 4 Порядку № 422, був зупинений транспортний засіб марки MAN, державний номер НОМЕР_1 .
Зважаючи на зазначене, посадовими особами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Запорізької області було правомірно віднесено транспортний засіб позивача до великовагового та на законних підставах складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №031899 від 12.11.2020 р. з додатком у вигляді розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та довідку про здійснення габаритно-вагового контролю від 12.11.2020 р. №038899.
Для подальшої перевірки обставин, що зазначені у п.15 Порядку №1567, при перевірці документів визначених ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.2.1 ПДР України було встановлено наступне, а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезені вантажу без відповідного дозволу.
Відповідно до Порядку № 879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускаєтеся використання вимірювального та зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. (пункт 13).
У пункті габаритно-вагового контролю, який розміщений на 264 км а/д М-18 використовуються ваги автомобільні для зважування в русі тип ВА-Д, заводський номер НОМЕР_2 . Відповідно до Сертифікату відповідності №UA.ТR.13-0076/15F-20 від 17.09.2020 р. та Декларації про відповідність №2051 від 17.09.2020 р. даний вимірювальний прилад відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки.
Згідно з п.9 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури від 28.07.2016 р. №255, визначено, що вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.
Відповідно до даних вказаних у Сертифікаті відповідності № UA.ТR.13-0076/15F-20 від 17.09.2020 р., а саме при визначенні оцінки відповідності вищевказаних ваг застосовувалися стандарти, які зазначені в графі «Застосовані стандарти»: ДСТУ OIML К134-1:2010 «Прилади для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Частина 1. Загальні технічні вимоги та методи випробовувань» (OIML R134-1:2006.IDT).
Враховуючи те, що ваги автомобільні для зважування в русі тип ВА-Д, заводський номер НОМЕР_2 , які використовувались під час зважування при здійсненні габаритно-вагового контролю є технічно справними та сертифікованими, про що зазначалось вище та на підтвердження чого в матеріалах справи містяться відповідні документи.
Так, посилання позивача на проведення габаритно-вагового контролю за відсутністю методики затвердженої Мінекономрозвитку, суд звертає увагу суду на те, що дійсно така вимога була викладена у п.19 Порядку №879, але постановою КМУ № 671 від 30.08.2017 зазначений пункт було виключено.
Станом на 12.11.2020 р. (дата проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів позивача) необхідність використання посадовими особами Придніпровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Запорізької області під час здійснення габаритно-вагового контролю Методики затвердженої Мінекономрозвитку, не передбачена жодним нормативно-правовим актом.
Правову позицію щодо відсутності потреби в використанні відповідної методики виклав Верховний суд в постанові від 21.09.2018 р. по справі № 804/5296/17, де зазначено: «оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, Суд вважає, що відповідачем правомірно складено спірний розрахунок плати за проїзд. Крім того, скаржником не наведено жодних обґрунтувань порушення його права у спірних правовідносинах внаслідок проведення габаритно-вагового контролю без використання методики Мінекономрозвитку. Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасування п.19 Порядку №879 Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою.»
У зв`язку з встановленням вищезазначеного порушення та виконуючи функції покладені на них державою посадовими особами відповідача було правомірно складено акт №252013 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 12.11.2020 р.
Водій зі змістом даного акту ознайомлений, що засвідчується його підписом.
Суд зазначає, що а ні під час здійснення перевірки, ні під час вирішення питання щодо притягнення до відповідальності документів, які б підтверджували право позивача на рух дорогами загального користування з перевищенням нормативних вагових параметрів відповідачу надано не було.
Відповідно до положень п.27 Порядку, де зазначено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі, тобто Придніпровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки мало обґрунтоване право проводити розгляд справи без участі позивача чи його представника.
Отже, обов`язок про направлення порушнику повідомлення про дату, час та місце розгляду справи відповідачем виконано. Позивача завчасно було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.
Також, відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №820/4810/17 від 01.03.2018 р. додатково колегія суддів зазначає, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
За загальним правилом, кожна особа, права та свободи якої було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.
Таким чином, слід відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача в ході здійснення 12.11.2020 року габаритно-вагового контролю автомобіля MAN, д.н. НОМЕР_1 із вантажем, які належать ТОВ "АВ метал груп", щодо складання: довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №038899 від 12.11.2020 року; акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №252013 від 12.11.2020 року; акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №031899 від 12.11.2020 року; розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 12.11.2020 року; постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 226363 від 29.12.2020 року, з викладених вище підстав.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає за необхідне, у задоволенні позовних вимог в частині скасування постанови і розрахунку плати також відмовити, в зв`язку з їх необґрунтованістю.
З огляду на положення ч.1 ст.139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи, розподіл судових витрат не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма