Справа № 520/5440/21
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 травня 2021 року № 520/5440/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (майдан Захисників України, буд. 7/8, 7 пов.,м. Харків,61001, ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) , в якому, після уточнення позовних вимог, просив суд визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №63015387 від 14.09.2020р.про відкриття виконавчого провадження за постановою № ЕАМ2609770 виданою ДПП УПП у Харківській області про стягнення штрафу 850 гривень на користь держави.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, судом встановлено наступне.

На примусовому виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження ВП № 63015387 з виконання постанови № ЕАМ 2609770 виданої 30.05.2020 ДПП УПП у Харківській області.

14.09.2020 р. старшим державним виконавцем Відділу Балахановим Р.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63015387 за постановою № ЕАМ2609770 виданою ДПП УПП у Харківській області, про стягнення з ОСОБА_1 штрафу 850 гривень на користь держави, керуючись ст. 24 та ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» Боржник ВВАЖАЄТЬСЯ ПОВІДОМЛЕНИМ про початок примусового виконання рішень, ЯКЩО ЙОМУ НАДІСЛАНО постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таку норму спеціально було запроваджено для забезпечення виконання рішень такими боржниками, які відмовляються отримувати поштову кореспонденцію.

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження ВП 63015387, якою зобов`язано боржника виконати у повному обсязі зазначену постанову, надати державному виконавцю інформацію та належним чином завірені документи щодо виконання згаданого вище виконавчого документа, попереджено боржника про наслідки невиконання таких вимог - направлена ОСОБА_1 рекомендованим листом за адресою: АДРЕСА_2 , однак вказаний лист не був отриманий боржником ОСОБА_1 у відділенні «Укрпошта», через що, 01.12.2020 року був повернутий відправнику і приєднаний до матеріалів виконавчого провадження.

14.09.2020 р. старшим державним виконавцем Відділу Балахановим Р.С. було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 300 гривень у зв`язку з проведенням виконавчих дій, керуючись ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження»

Також, 14.09.2020 р. старшим державним виконавцем Відділу Балахановим Р.С. було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 85 гривень, керуючись ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»

14.09.2020 р. старшим державним виконавцем Відділу Балахановим Р.С. було винесено постанову про арешт коштів на рахунках боржника.

Суд вказує, що статтею 48 Закону чітко визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно до вимог статті 56 Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Встановлено, що вищевказані постанови направлені всім учасникам виконавчого провадження рекомендованим листом.

Згідно відстеження за номером трекінгу поштового направлення на офіційному сайті АТ «Укрпошта» встановлено, що вищевказане поштове направлення позивачем не отримано. Надісланий лист за адресою: АДРЕСА_2 був повернутий відправнику через закінчення терміну зберігання.

Суд зазначає, що відповідно до ч.4 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Матеріалами справи підтверджено, що боржник, ОСОБА_1 , неодноразово письмово звертався до Відділу, про те жодного разу не подав декларацію про доходи та майно боржника, чим проігнорував законні вимоги старшого державного виконавця Балаханова Р.С.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно до статті 59 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

підстави, передбачені пунктом Г2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Оскільки підтвердження про виконання виконавчого документу до Відділу не надходило, державним виконавцем арештовано кошти на рахунках боржника, задля реального виконання рішення.

21.04.2021 р. на рахунок обліку депозитних сум Відділу надійшли грошові кошти у сумі 1235 грн. для сплати боргу, витрат виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

22.04.2021 старшим державним виконавцем, керуючись вимогами п.9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 63015387.

Відповідно ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, суд приходить до висновку про законність постанови, що оскаржується, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Суд вказує, що згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідач надав підтвердження правомірності прийнятої ним постанови, а відтак довів правомірність їх прийняття і того, що він діяв у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд приходить до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які не підтверджуються достатніми доказами, що свідчить про не обґрунтованість позовних вимог, а отже, оскаржувані постанови прийняті з урахуванням всіх обставин, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, 241-243, 255, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (майдан Захисників України, буд. 7/8, 7 пов.,м. Харків,61001, ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.