Справа № 480/1978/21
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2021 року Справа № 480/1978/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/1978/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати висновок державної експертизи землевпорядної документації від 08.07.2020 № 1027 Головного управління Держгеокадастру у Сумській області;
- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати позитивний висновок щодо проекту землеустрою про відведення позивачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Миколаївської селищної ради від 24.01.2020 ОСОБА_1 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Позивачем розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та експертом державної експертизи наданий висновок щодо погодження проекту землеустрою від 28.04.2020 № 9667/82-20. Відповідно до висновку державної експертизи землевпорядної документації від 08.07.2020 № 1027 відповідач відмовив у позитивній оцінці та погодженні проекту землеустрою у зв`язку з недоліками матеріалів проекту землеустрою. Розробником проекту землеустрою складений коректурний аркуш про усунення зауважень та надано його до ГУ Держгеокадастру у Сумській області. Проте, листом від 21.08.2020 відповідач повідомив позивача, що проект повернуто як такий, що не в повій мірі відповідає вимогам чинного законодавства України.
Позивач вважає спірний висновок таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, є протиправним та підлягає скасуванню.
31.03.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що наданий до державної експертизи проект землеустрою не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленими нормами і правилами та повертається на доопрацювання. Наголошує, що у Головного управління відсутня землевпорядна документація, яка підлягає обов`язковій державній експертизі, що унеможливлює її дослідження, перевірку, аналіз та оцінку.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.
На підставі рішення Миколаївської селищної ради від 24.01.2021 ОСОБА_1 надано на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області.
Розроблений проект землеустрою погоджено висновком від 28.04.2020 № 9697/82-20 головного управління Держгеокадастру у Харківській області. За змістом вказаного висновку, земельна ділянка, яка відводиться у власність позивачу, вцілому відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам оцінюється позитивно та погоджується. У п. 7 висновку зазначено, що дана земельна ділянка належить до особливо цінних земель та згідно ст. 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" необхідно провести обов`язкову державну експертизу.
Позивач звернулась до ГУ Держгеокадастру у Сумській області із заявою про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області.
08.07.2020 ГУ Держгеокадастру у Сумській області складений висновок № 1027, відповідно до п. 10 якого "зауваження та пропозиції до землевпорядної документації": 1) пояснювальну записку доповнити інформацією, яким чином здійснюється відведення земельної ділянки з посиланням на ст. 79-1 ЗК України, Закону України "Про фермерське господарство" та інші нормативно-правові документи (с. ст. 23.248, 50 Закону України "Про землеустрій", 2) Проект землеустрою суперечить п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, привести у відповідність. Виправлення зауважень здійснити з урахуванням вимог ст. 22 Закону України "Про державний земельний кадастр". Передачу земельної ділянки у власність здійснити відповідно до вимог ЗК України, зокрема ст. ст.116, 118, 121,1 22 Закону України "Про особисте селянське господарство".
Відповідно до п. 11 висновку від 08.07.200 № 1027 представлений на державну землевпорядну експертизу проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність не відповідає вимогам чинного законодавства України та повертається на доопрацювання.
Позивачем усунуті недоліки матеріалів землевпорядної експертизи, складений коректурний аркуш та подано відповідачу для проведення повторної державної експертизи.
Листом від 21.08.2020 № 24-18-0.9-4681/2-20 "Про перевірку усунення зауважень" Головне управління за результатами перевірки усунення зауважень, викладених у висновку державної експертизи від 08.07.2020, повернуло проект землеустрою як такий, що не відповідає вимогам законодавства України, встановленим нормам і правилам з причин, що не враховані зауваження 2, зазначені в п.10 Висновку.
Не погоджуючись з висновком ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 08.07.2020 № 1027, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою визначені Законом України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV (далі - Закон № 858-IV), який спрямований на регулювання відносин, що виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.
Згідно із абз. 4 ст. 1 Закону № 858-IV документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.
Відповідно до ст. 25 Закону № 858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Одним із видів документації із землеустрою, перелік яких наведений у ст. 25 цього Закону, є проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок (п. "ґ" ч. 2 ст. 25 Закону № 858-IV).
Частиною 4 ст. 25 Закону № 858-IV визначено, що відповідність документації із землеустрою положенням нормативно-технічних документів, державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується: у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою; в електронній формі - електронним цифровим підписом сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, згідно із законодавством про використання електронного цифрового підпису.
Правові, організаційні і фінансові основи здійснення державної експертизи землевпорядної документації та порядок її проведення визначає Закон України "Про державну експертизу землевпорядної документації" від 17.06.2004 № 1808-IV (далі - Закон № 1808-IV).
Згідно із ст. 1 Закону № 1808-IV державна експертиза землевпорядної документації - це діяльність, метою якої є дослідження, перевірка, аналіз та оцінка об`єктів експертизи на предмет їх відповідності вимогам законодавства, встановленим стандартам, нормам і правилам, а також підготовка обґрунтованих висновків для прийняття рішень щодо об`єктів експертизи.
Об`єктами державної експертизи є документація із землеустрою та документація з оцінки земель, види яких визначені законом, а також матеріали і документація державного земельного кадастру (ст. 6 Закону № 1808-IV).
Статтею 32 Закону № 1808-IV встановлено, що державна експертиза проводиться шляхом розгляду документації та матеріалів, а за необхідності - шляхом проведення обстежень у натурі (на місцевості).
При проведенні державної експертизи досліджуються, перевіряються, аналізуються та оцінюються:
- питання дотримання вимог законодавства та встановлених стандартів, норм і правил при прийнятті проектних рішень;
- відповідність передбачених документацією і матеріалами заходів завданням на проектування, вимогам раціонального використання та охорони земель, а також дотриманню законних прав та інтересів власників земельних ділянок та землекористувачів, держави і суспільства;
- еколого-економічна ефективність проектних рішень щодо запобігання їх негативного впливу на стан земельних ресурсів, суміжні земельні ділянки, ландшафт.
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону № 1808-IV виконавцями державної експертизи є експерти, які працюють у складі спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері державної експертизи і мають високу кваліфікацію та спеціальні знання, а також висококваліфіковані спеціалісти або наукові працівники, які залучаються цими органами до її проведення відповідно до закону.
За змістом п.п. 49 п. 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Держгеокадастр проводить в установленому законодавством порядку державну експертизу програм і проектів з питань землеустрою.
Із системного аналізу наведених правових норм вбачається, що проведення державної експертизи проекту землевпорядної документації є компетенцією Держгеокадастру; предметом експертизи є відповідність землевпорядної документації визначеним вимогам законодавства, стандартам, нормам та правилам.
Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 35 Закону № 1808-IV результатом проведення державної експертизи є висновок державної експертизи. Висновки державної експертизи повинні містити оцінку допустимості та можливості прийняття рішення щодо об`єкта державної експертизи і враховувати соціально-економічні наслідки.
Організаційні засади і вимоги щодо проведення державної експертизи землевпорядної документації, ведення звітності у цій сфері визначає Методика проведення державної експертизи землевпорядної документації, затверджена наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 03.12 2004 № 391 (далі - Методика № 391).
Згідно із п. 3.5 Методики № 391 на заключній стадії проведення державної експертизи узагальнюються результати експертних досліджень, готується висновок державної експертизи щодо доцільності затвердження землевпорядної документації.
Висновок державної експертизи землевпорядної документації оформляється за типовою формою, встановленою Кабінетом Міністрів України відповідно до статті 18 Закону № 1808-IV.
Підготовлені висновки державної експертизи повинні зводитись до трьох можливих варіантів:
- землевпорядна документація в цілому відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється позитивно та погоджується (у разі необхідності погодження може обумовлюватися певними умовами щодо додаткового опрацювання окремих питань та внесення коректив, виконання яких не потребує суттєвих доробок);
- землевпорядна документація не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, повертається на доопрацювання;
- землевпорядна документація, яка не відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам, оцінюється негативно і не погоджується.
Оцінка землевпорядної документації у висновках державної експертизи (за одним із вказаних варіантів) є обов`язковою.
Таким чином, підсумки державної експертизи відображаються у висновку, в якому експерт вказує на виявлені недоліки (якщо такі мали місце), необхідність доопрацювання проекту землевпорядної документації (у разі наявності недоліків).
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що проведення експертизи проекту землевпорядної документації та формулювання за її наслідками висновку, є виключною компетенцією Держгеокадастру.
Статтею 37 Закону № 1808-IV встановлено, що замовники або розробники об`єктів державної експертизи, заінтересовані у спростуванні висновків державної експертизи або їх окремих положень, подають обґрунтоване клопотання (заяву) про це до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у місячний термін з дня отримання клопотання (заяви) розглядає його і за наявності підстав призначає проведення повторної державної експертизи.
У разі спростування висновків державної експертизи, яку проводив центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до проведення повторної державної експертизи залучаються незалежні експерти.
У разі відмови в розгляді заяви про спростування висновків державної експертизи або незгоди з висновками повторної державної експертизи замовники або розробники об`єктів державної експертизи мають право звернутися до суду.
Висновки державної експертизи можуть бути скасовані органом, який їх видав, у разі виявлення обставин, що могли вплинути на об`єктивність оцінки висновку.
Позитивні висновки повторної державної експертизи є підставою для прийняття відповідним органом рішення або реалізації заходів, передбачених об`єктами державної експертизи, крім випадків оскарження їх у судовому порядку.
Системний аналіз наведених правових норм дає для висновку, що заінтересовані особи, не згодні з висновком експертизи, мають подати обґрунтоване клопотання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який відповідно до Закону уповноважений розглядати такі клопотання.
Право заінтересованих осіб на звернення до суду з позовом про скасування висновків державної експертизи може бути реалізоване лише у разі відмови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин в розгляді заяви про спростування висновків державної експертизи чи окремих їх положень або незгоди з висновками повторної експертизи.
Із матеріалів справи слідує, що позивачем був розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населених пунктів на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області
За результатами державної експертизи землевпорядної документації 08.07.2020 відповідачем складений висновок № 1027, відповідно до п. 11 якого проект оцінено негативно, а у п. 10 висновку вказано зауваження та пропозиції.
ОСОБА_1 усунені недоліки матеріалів землевпорядної експертизи.
Листом від 21.08.2020 № 24-18-0.9-4681/2-20 повідомлено позивача про те, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність повертається на доопрацювання.
Таким чином, у позивача виникло право на звернення до суду, оскільки ним оскаржується висновок державної експертизи землевпорядної документації.
Підставою негативного висновку від 08.07.2020 № 1027 відповідач у пункті 10 "Зауваження та пропозиції до землевпорядної документації" вказав:
1) пояснювальну записку доповнити інформацією, яким чином здійснюється відведення земельної ділянки з посиланням на ст. 79-1 ЗК України, Закону України "Про фермерське господарство" та інші нормативно- правові документи (с. ст. 23.248, 50 Закону України "Про землеустрій",
2) проект землеустрою суперечить п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, привести у відповідність. Виправлення зауважень здійснити з урахуванням вимог ст. 22 Закону України "Про державний земельний кадастр". Передачу земельної ділянки у власність здійснити відповідно до вимог ЗК України, зокрема ст. ст.116, 118, 121,1 22 Закону України "Про особисте селянське господарство".
Щодо зауваження № 1 висновку, а саме - пояснювальну записку доповнити інформацією, яким чином здійснюється відведення земельної ділянки з посиланням на ст. 79-1 ЗК України, Закону України "Про фермерське господарство" та інші нормативно-правові документи (с. ст. 23.248, 50 Закону України "Про землеустрій", суд зазначає, що вказане зауваження позивачем виправлено.
Щодо зауваження № 2 висновку, а саме - проект землеустрою суперечить п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, привести у відповідність. Виправлення зауважень здійснити з урахуванням вимог ст. 22 Закону України "Про державний земельний кадастр". Передачу земельної ділянки у власність здійснити відповідно до вимог ЗК України, зокрема ст. ст.116, 118, 121,1 22 Закону України "Про особисте селянське господарство", суд зазначає наступне.
Згідно п. 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2020 року, не допускається:
а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, земель, що перейшли до комунальної власності відповідно до пункту 21 цього розділу або передані до комунальної власності відповідно до статті 14-1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб;
б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну (міни) відповідно до частини другої статті 37-1 цього Кодексу земельної ділянки на іншу земельну ділянку з однаковою нормативною грошовою оцінкою або різниця між нормативними грошовими оцінками яких становить не більше 10 відсотків та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.
Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2020 року, в порядку, визначеному цим Законом.
Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).
Суд не погоджується із зауваженням № 2 висновку, оскільки цей пункт не регулює питання приватизації земельних ділянок громадян, зокрема для ведення особистого селянського господарства, оскільки це питання врегульовано нормами ст. ст. 116, 118, 121, 122 "Про особисте селянське господарство".
Крім того, відповідач у своєму висновку наголошує на тому, що передачу земельної ділянки у власність необхідно здійснити відповідно до вимог Земельного кодексу України, зокрема статей 116, 118, 121, 122, Закону України "Про особисте селянське господарство".
Суд зазначає, що відповідно до п. 3.4.2 Розділу 3 Методики проведення державної експертизи, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 03.12.2004 № 391, при проведенні державної експертизи землевпорядної документації визначаються:
- відповідність змісту документації вимогам законодавства України, встановленим стандартам, нормам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо раціонального використання і охорони земель, умов і порядку їх забудови, охорони навколишнього природного середовища, санітарно-епідеміологічного благополуччя населення, збереження культурної спадщини;
- відповідність змісту документації вимогам завдань на її розроблення та вимогам передпроектної документації;
- запропоновані землевпорядною документацією рішення щодо рекультивації порушених земель, поліпшення малопродуктивних угідь, оцінки земель тощо;
- еколого-економічна ефективність передбачених заходів щодо запобігання їх впливу на земельні угіддя за межами ділянки, охорони агроландшафтів;
- відповідність вимогам законодавства умов щодо зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок у разі проведення вибіркової та добровільної державної експертизи робочих проектів землеустрою, передбачених підпунктом "з" частини другої статті 25 Закону України "Про землеустрій".
Суд відмічає, що відповідач у висновку державної експертизи не навів конкретних норм законодавства, стандартів чи правил, які порушені позивачем під час виготовлення проекту землеустрою.
Отже, вирішуючи даний спір, суд не встановив порушення позивачем вимог законодавства, що наведені відповідачем у пункті 10 висновку від 08.07.2020 № 1027.
Статтею 32 Закону № 1808-IV встановлено, що державна експертиза проводиться шляхом розгляду документації та матеріалів.
Відтак, зважаючи на приписи ст. 32 Закону № 1808-IV, суд критично оцінює доводи відповідача, наведені у відзиві, про те, що у Головного управління Держгеокадастру у Сумській області відсутній проект землеустрою, що унеможливлює його дослідження та перевірку, оскільки державна експертиза землевпорядної документації, одним із видів якої є, зокрема, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, здійснюється виключно за наявності у органу, який проводить державну експертизу, матеріалів даного об`єкту експертизи.
За таких обставин, суд дійшов висновку про протиправність прийнятого відповідачем висновку державної експертизи від 08.07.2020 № 1027, а тому скасовує даний висновок.
Суд не погоджується із твердженням відповідача, наведеними у відзиві, про відсутність у суду повноважень на врегулювання даного спору у такий спосіб, як це просить позивач - зобов`язати відповідача невідкладно надати висновок державної експертизи землевпорядної документації з позитивною оцінкою та погодженням проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, оскільки це є втручанням у повноваження державного органу, з огляду на таке.
Стаття 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" не містить вказівки на обов`язковість проведення державної експертизи проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення (земля богарна) у власність для ведення фермерського господарства.
Суд вважає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення Олссон проти Швеції від 24.03.1988), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття.
Праву позивача на отримання у власність земельної ділянки кореспондує обов`язок відповідача прийняти відповідне рішення, або вчинити відповідну дію. Тобто, позитивно оцінити та погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у разі дотримання встановлених стандартів, норм і правил - це не право відповідача, а його прямий обов`язок.
У випадку, коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи зробити ту чи іншу дію, суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права.
Втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.
Також, поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".
Натомість, у цій справі відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, неодноразово негативно оцінувати землевпорядну документацію, кожен раз з інших незаконних підстав. Правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин.
Отже, повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними.
Вказана правова позиція щодо дискреційних повноважень суб`єктів владних повноважень підтверджена постановою Верховного Суду від 27.02.2018 № К/9901/4844/18.
До того ж, виключність повноважень, на яку посилається відповідач у відзиві, з огляду на положення статті 2 КАС України, жодним чином не впливає на можливість оскарження відповідних рішень, дій чи бездіяльності в порядку адміністративного судочинства.
Згідно із ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оскільки процес надання позивачу формальних негативних висновків державної експертизи може тривати безкінечно, то в даному випадку єдиним правильним способом захисту порушеного права є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області надати позивачу позитивний висновок щодо проекту землеустрою про відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проте, всупереч наведеним положенням КАС України, відповідач не обґрунтував правомірність прийняття висновку, яким проект земленустрою оцінений негативно, та як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності такого свого рішення.
За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати висновок державної експертизи землевпорядної документації від 08.07.2020 № 1027 Головного управління Держгеокадастру у Сумській області.
Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Сумській області надати позитивний висновок щодо проекту землеустрою про відведення ОСОБА_1 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал