Справа № 160/4169/21
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2021 року Справа № 160/4169/21
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Коренева А.О.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Голови Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради Старовойт Василя Володимировича, Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради про визнання протиправним та скасування наказу,-
22 березня 2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до голови Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради Старовойт Василю Володимировичу; Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради, в якій позивач просить суд:
визнати незаконним та скасувати Розпорядження Голови Саксаганської районної у місті ради № 73-к від 16.02.2021 року про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 заступника голови районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів ради, у зв`язку із скороченням штату;
В обґрунтування позову зазначено, що 16.02.2021 року було видано Розпорядження Голови Саксаганської районної у місті ради № 73-к про звільнення з займаної посади, ОСОБА_1 , заступника голови районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів ради, у зв`язку із скороченням штату. Вважаючи звільнення незаконним, позивач посилається на те, що прийняття на посаду заступника голови районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів ради не передбачає затвердження відповідною радою, він прийнятий на посаду заступника голови районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів ради пройшовши конкурс, тому затвердженню радою моя посада не підлягає. До того ж, відповідно до Додатку до штатного розпису виконкому Саксаганської районної у місті ради на 2021 рік посада «заступник голови районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів ради» не скорочувалась, натомість в штатному розписі передбачено п`ять таких посад, отже жодних скорочень штатних одиниць фактично не проводилось. Крім того, частиною 1 ст. 43 КЗпП України визначено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40 пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, але, всупереч зазначеним положенням, жодних погоджень з профспілковою організацією не проводилось взагалі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
27 квітня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого, станом на 17 грудня 2020 року у штаті перебувало 5 одиниць заступників голови районної у місті ради, одну з яких займав позивач. 25 жовтня 2020 року відбулися вибори до органів місцевого самоврядування та після вказаних виборів розпочала роботу новообрана Саксаганська районна у місті Кривому Розі рада Дніпропетровської області та на її сесії 14 грудня 2020 року були затверджені на посади заступників голови районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів ради - тільки 4 особи, серед вказаних осіб кандидатури позивача не було. Враховуючи, що у зв`язку із затвердженням 14 грудня 2020 року районною у місті радою кількісного та персонального складу заступників голови районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів ради, та враховуючи неможливість перебування на даній посаді осіб, які б були прийняті в порядку проведення конкурсу чи за трудовим договором, це свідчило про зміни в організації праці, у зв`язку з чим 18 грудня 2020 року, розпорядженням голови районної у місті ради за №321-к було вирішено провести скорочення однієї штатної одиниці, яку обіймав позивач по справі.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 (далі - позивач), з 01.04.2016 року працював у Виконавчому комітеті Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради (далі - відповідач 2) на посаді заступника голови районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів ради.
Розпорядженням голови Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради Старовойта В.В. від 18.12.2020 р. №321-к скорочено штатну одиницю (посаду) «заступника голови районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів ради» з 18 лютого 2021 року.
18.12.2020 року позивачу було вручене попередження про наступне скорочення посади «заступника голови районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів ради» із одночасним врученням йому переліку вакантних посад. Вказане попередження підписано позивачем 18.12.2020 року.
Розпорядженням голови Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради Старовойта В.В. від 28.12.2020 р. №336-к затверджено штатний розпис, який вводиться в дію з 01.01.2021 року.
Розпорядженням голови Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради Старовойта В.В. (далі- відповідач 1) від 16.02.2021 року №73-к позивача звільнено із займаної посади з 18.02.2021 року у зв`язку із скороченням штату з одночасною виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку, а також грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку.
Не погодившись із звільненням, позивач звернулася до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 6 статті 43 Конституції України гарантовано громадянам захист від незаконного звільнення.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).
Судом застосовуються норми Закону № 889-VIII в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.
Суд наголошує, що позивача було прийнято за результатами конкурсу на державну службу, тож на правовідносини, пов`язані із його вступом, проходженням та припиненням служби регулюватимуться Законом № 889-VIII.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 5 Закону № 889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом; дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Таким чином, процедура вивільнення державних службовців регулюється нормами Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у частині відносин, не врегульованих Законом № 889-VIII.
Пункт 4 частини 1 статті 83 Закону №889-VIII серед підстав для припинення державної служби виділяє її припинення за ініціативою суб`єкта призначення.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 87 Закон № 889-VIII підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є: скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Положеннями частини першої статті 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
За правилами частини 2 статті 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6)авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.
Статтею 49-2 КЗпП України унормовано порядок вивільнення працівників.
Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно
У п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" містяться роз`яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Отже, виходячи з нормативного тлумачення наведених законодавчих норм, суд дійшов висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації.
Долучені до матеріалів справи докази свідчать, що у відповідача були правові підстави для проведення процедури скорочення штатної чисельності працівників внаслідок зміни структури і граничної чисельності районної державної адміністрації відповідно до розпорядження від 18.12.2020 року №321-к «Про скорочення штатної одиниці»; розпорядження від 28.12.2020 року №336-к, яким затверджено новий штатний розпис працівників апарату районної у місті ради та її виконавчих органів.
Суд звертає увагу, що відповідачем надано копію розпорядження голови Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради «Про внесення змін до розпорядження голови районної у місті ради від 28 грудня 2020 року №336-к «Про штатний розпис працівників апарату районної у місті ради та її виконавчих органів»», з якого безпосередньо вбачається скорочення однієї штатної одиниці - посади, яку займав позивач.
Зокрема, Рішенням № 7 затверджено кількісний та персональний склад заступників голови районної у місті ради з питань діяльності виконавчих органів ради - 4 особи.
Суд звертає увагу, що у відповідності до статті 10 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 р. № № 2493-III (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється а посаду голови та заступників голови районної, районної у місті, обласної ради, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, голови постійної комісії з питань бюджету обласної, Київської та Севастопольської міських рад шляхом обрання відповідною радою.
Наведене у сукупності спростовує доводи позивача про відсутність компетенції щодо прийняття та звільнення з посади відповідною радою.
Крім того, позивача повідомлено про майбутнє вивільнення у визначений КЗпП України строк, а також надано пропозицію щодо зайняття вакантної посади державної служби від якої він відмовився.
Щодо доводів позивача про відсутність належного погодження збоку відповідача звільнення позивача із профспілковим органом у відповідності до ст. 43 КЗпП, суд зазначає, що у дотримання норми вказаної статті, позивачем не підтверджено членство у відповідному профспілковому органі.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем звільнення позивача проведено на підставі та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.
Доводи позивача, викладені в позовній заяві не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд не вбачає протиправності спірного розпорядження та наявності підстав для його скасування із поновленням позивача на роботі та стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Отже, позивача було звільнено з дотриманням вимог чинного законодавства, а тому позов задоволенню не підлягає.
Підстави для розподілу судових витрат у відповідності до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України - у суду відсутні.
Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 77-78, 139, 241-247, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до голови Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради Старовойт Василя Володимировича, Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев