Справа № 380/8270/20
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/8270/20 пров. № А/857/4561/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Глушка І.В., Довгої О.І.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Арена Львів» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року (ухвалене головуючим суддею Клименко О.М. о 15 год. 14 хв. у м. Львові, повне судове рішення складено 19 січня 2021 року) у справі № 380/8270/20 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Державного підприємства «Арена Львів» про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив, урахуванням заяв про зменшення позовних вимог:

стягнути до бюджету кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів в розмірі 339201, 97 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що Державне підприємство «Арена Львів» має податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість (штрафна санкція та пеня), чистого прибутку (основний платіж) та екологічного податку (основний платіж та пеня). Позивач вказує, що на сьогодні суми податкових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу. Оскільки платником податків не вживаються заходи щодо погашення заборгованості, просить стягнути таку у судовому порядку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто до бюджету з Державного підприємства «Арена Львів» кошти, які знаходяться на рахунках в банках, обслуговуючих такого платника податків та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в розмірі 329201, 97 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що наявні законні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості, враховуючи, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і беручи до уваги направлення контролюючим органом податкової вимоги та відсутність доказів добровільної сплати відповідачем визначеної суми податкового боргу у повному обсязі.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що сума боргу за пред`явленим предметом у вказаній справі, визначена позивачем викликає заперечення, оскільки є спірною.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державне підприємство «Арена Львів» () є юридичною особою з організаційно-правовою формою Державне підприємство.

Згідно ідентифікаційних даних Державного підприємства «Арена Львів» станом на 01.01.2020 у відповідача наявні відкриті рахунки в установах банків.

Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Львівській області № 5088/9/51.08 від 17.06.2020 про податкову заборгованість Державного підприємства «Арена Львів» податковий борг відповідача станом на 16.06.2020 становить усього 479201, 97 грн, а саме: з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 427879, 28 грн (основний платіж 0,00 грн; штрафні санкції 261060, 70 грн; пеня 166818, 58 гр.); частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств) у розмірі 51137, 00 грн (основний платіж); екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення у розмірі 185, 69 грн (основний платіж 178, 92 грн, штрафні санкції 6, 77 грн), наведене підтверджується також наданими позивачем інтегрованими картками платника податків Державного підприємства «Арена Львів» з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення та частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств) (а.с.60-72).

Суд встановив, що податковий борг відповідача з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 427879, 28 грн виник на підставі:

податкового повідомлення-рішення Галицького управління ГУ ДПС у Львівській області № від 27.11.2019, винесеного на підставі акта перевірки № 3311/51.04/38457291 від 07.11.2019, яким до Державного підприємства «Арена Львів» застосовано штраф у розмірі 204307, 02 грн, за платежем: на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 077 зазначене податкове повідомлення-рішення вручене відповідачу 26.12.2019;

податкового повідомлення-рішення Галицького управління ГУ ДПС у Львівській області № від 23.01.2020, винесеного на підставі акта перевірки № 89/51.04/38457291 від 20.01.2020, яким до Державного підприємства «Арена Львів» застосовано штраф у розмірі 36431, 02 грн, за платежем: на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 926 зазначене податкове повідомлення-рішення вручене відповідачу 07.02.2020;

податкового повідомлення-рішення Галицького управління ГУ ДПС у Львівській області № від 20.02.2020, винесеного на підставі акта перевірки № 319/51.04/38457291 від 31.01.2020, яким до Державного підприємства Арена Львів застосовано штраф у розмірі 91088, 57 грн, за платежем: на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг). Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 701 зазначене податкове повідомлення-рішення вручене відповідачу 24.02.2020;

згідно даних інтегрованої картки платника податків Державного підприємства «Арена Львів» з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у відповідача наявна також пеня у розмірі 166818, 58 грн.

Податковий борг відповідача за платежем: частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств) у розмірі 51137, 00 грн виник згідно самостійно поданого ним до контролюючого органу розрахунку частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями від 04.03.2020.

Податковий борг відповідача з екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення у розмірі 185, 69 грн виник на підставі:

самостійно задекларованого податкового зобов`язання згідно поданої до контролюючого органу податкової декларації екологічного податку від 21 січня 2020 року з розрахунком № 1 за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення від 21.01.2020 на суму 93, 03 грн;

самостійно задекларованого податкового зобов`язання згідно поданої до контролюючого органу податкової декларації екологічного податку від 21.01.2020 з розрахунком № 1 за викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення від 23.04.2020 на суму 93, 03 грн;

податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області № від 11.02.2020, винесеного на підставі акта перевірки № 000048/13-01-51-04/38457291 від 11.02.2020, яким до Державного підприємства «Арена Львів» застосовано штраф у розмірі 6, 77 грн.за платежем: екологічний податок, який справляється за викид в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення.

Відповідачу направлялась податкова вимога форми «Ю» № 32-15 від 19.08.2013 на суму податкового боргу 16714, 00 грн, яка відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу № 550 вручена йому 27.08.2013.

Докази, які б підтверджували ту обставину, що згадані вище податкові повідомлення-рішення та податкова вимога оскаржувались відповідачем в адміністративному або судовому порядку у матеріалах справи відсутні, сторони під час розгляду цієї справи таких доказів суду не надали.

Суд також встановив, що згідно платіжних доручень № 3817 від 23.10.2020, № 3830 від 26.10.2020, № 3864 від 16.11.2020, № 3939 від 15.12.2020 Державне підприємство «Арена Львів» сплатило грошові кошти на загальну суму 125000 грн, призначення платежу: «сплата ПДВ згідно ухвали від 09.10.20 у справі № 380/8270/20».

Оскільки суми грошових зобов`язань відповідача є узгодженими та у встановлені законом строки не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування. У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у п.п.54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем узгодження.

Підпунктом 14.1.39 п. 14.1 ст.14 ПК України встановлено, що грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності

Податковим боргом, згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відтак, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що враховуючи те, що доказів оскарження податкових повідомлень-рішень № від 27.11.2019, № від 23.01.2020, № від 20.02.2020, № від 11.02.2020 в адміністративному чи судовому порядку відповідачем не надано, а суми грошового зобов`язання з екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення та частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями, самостійно визначені Державним підприємством «Арена Львів», що станом на момент звернення позивача із цим позовом до суду та станом на момент розгляду цієї справи, заявлені позивачем до стягнення грошові зобов`язання відповідача вважаються узгодженими.

У той же час, зазначені грошові зобов`язання не сплачені у встановлений строк, що підтверджується обліковими даними, та, відповідно, набули статусу податкового боргу.

Щодо суми податкового боргу, яку належить стягнути з відповідача, то судом вірно визначено та підтверджується матеріалами справи, що сума податкового боргу, яку належить стягнути з відповідача у межах спірних правовідносин становить 329201,97 грн. (339201,97 грн. (сума податкового боргу, яку належить стягнути з відповідача згідно поданої позивачем заяви від 03 грудня 2020 року про зменшення позовних вимог) 10000,00 грн. (сплата відповідачем частини податкового боргу після зменшення позивачем розміру позовних вимог).

Пунктами 59.1 та 59.5 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до вимог п. 59.1 ст. 59 ПК України контролюючим органом сформована та надіслана відповідачу податкова вимога форми «Ю» № 32-15 від 19.08.2013 на суму податкового боргу 16714, 00 грн.

Після направлення такої вимоги відповідачу сума податкового боргу Державного підприємства «Арена Львів» збільшилася, але оскільки податковий борг не був погашений в повному обсязі, у силу вимог пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України повторна податкова вимога позивачем не надсилалася.

Доказів оскарження та скасування зазначеної податкової вимоги та визначеної у ній суми податкового боргу відповідачем не надано.

Як зазначив суд першої інстанції, вжиті контролюючим органом заходи не призвели до погашення податкового боргу. Доказів добровільної сплати заборгованості відповідачем суду не надано.

Так відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (п.95.1 ст.95 ПК України).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадиться не раніше ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги (п. 95.2 ст. 95 ПК України).

Згідно п.95.3 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Згідно п.95.4 ПК України, контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Також, постановою КМ України від 29.12.2010 № 1244 «Про деякі питання реалізації статті 95 ПК України» затверджено порядок стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок його податкового боргу, який визначає механізм стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу.

Відтак, на законодавчому рівні встановлено порядок погашення заборгованості платників податків перед бюджетами та визначено перелік заходів, які повинен здійснити контролюючий орган у певній послідовності для примусового стягнення податкового боргу, а саме: стягнення коштів, які перебувають у власності боржника, а в разі їх недостатності шляхом продажу майна боржника, яке перебуває у податковій заставі.

Отже, позивачем обрано правильний спосіб погашення податкового боргу відповідача за рахунок грошових коштів на банківських рахунках платника податків, оскільки саме такий спосіб передбачений ПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаргою Державного підприємства «Арена Львів» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року у справі № 380/8270/20 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повний текст постанови складено у строк встановлений частиною 3 статті 243 КАС України, однак підписаний повним складом суду 11 травня 2021 року у зв`язку із тим, що суддя Довга О.І. з 05 травня 2021 року по 10 травня 2021 року перебувала у відпустці.