Справа № 280/6811/20
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 травня 2021 року м. Дніпросправа № 280/6811/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби

на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року (суддя Прасов О.О.) у справі №280/6811/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄПК Україна» до Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и В:

ТОВ «ЄПК Україна» звернулося до суду з позовом, в якому просило:

визнати протизаконним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA 110230/2020/000178/2 від 16.09.2020;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 110230/2020/00335 від 16.09.2020.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2020р. позов задоволено.

Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року стягнуто з Дніпровської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ «ЄПК Україна» витрати на правничу допомогу у розмірі 7000грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з наданням останньому правничої допомоги адвокатом, з огляду на надані позивачем докази, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем документально підтверджено сплату ним гонорару за договором про надання правової допомоги у сумі 7000,00 грн. З цих підстав, з урахуванням критерію співмірності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин справи та обсягу наданих позивачу, як клієнту, послуг правничої допомоги, судом зроблено висновок про необхідність стягнення на користь позивача витрат в розмірі 7000,00 грн. із заявлених до відшкодування 12500,0 грн.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Дніпровська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу. Митниця вважає, що розмір витрат на підготовку процесуальних документів та за участь у справі є неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на їх підготовку та участь у судовому засіданні.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1

ст.311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 вересня 2020 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Право Гарант» укладено договір №С183-ЗП про надання правової допомоги.

Пунктами 2.1, 2.2. Договору визначено, що гонорар Адвокатського об`єднання за надання правової допомоги становить 25 тисяч гривень.

Додатковою угодою від 18 вересня 2020 року до Договору внесено зміни до п.2.1 Договору та визначено, що гонорар за надання правової допомоги становить 25000грн, у тому числі:

повний супровід справи у суді першої інстанції 12500грн. (підготовка позовної заяви, підготовка відповіді на відзиві на позовну заяву, заяв, клопотань, участь у судовому засіданні);

повний супровід справи у суді апеляційної інстанції 12500грн. (підготовка апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, участь у судовому засіданні).

На підставі рахунку від 24 вересня 2020 року позивачем сплачено 25000грн. за надання правової допомоги, що підтверджується платіжним дорученням №2157.

В той же час, згідно акту прийому передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги, позивачу надані послуги на загальну суму 12500грн.

Отже, надані позивачем документи свідчать про те, що на стадії розгляду справи у суді першої інстанції позивачу було надано послуги, які оцінені у 12500грн.

Суд першої інстанції, оцінюючи надані позивачем докази, дійшов висновку про те, що підтвердженими, співмірними та розумними є витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,0грн.

Позивачем, визначений судом першої інстанції розмір витрат на правничу допомогу, не заперечується.

В той же час, за позицією відповідача, визначений судом першої інстанції розмір витрат не можливо визнати співмірним із розглядом цієї справи.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними аргументи скаржника щодо не співмірності та нерозумності відшкодованих судом позивачу понесених витрат, з огляду на таке.

Так, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 6,7 статті 134 КАС України).

Вирішуючи подану позивачем заяву про розподіл судових витрат, суд першої інстанції дослідив зміст наданих позивачем документів, які містять опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, розмір сплаченого гонорару.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що аргументи скаржника, які наведені ним у відзиві на заяву про розподіл судових витрат, фактично обґрунтовані його думкою про завищення тарифів на надання послуг адвоката. В той же час, вказуючи на завищення таких тарифів, відповідач не вказує про те, які тарифи є справедливими, на його думку, та які зазвичай застосовуються при визначенні гонорару адвоката. Посилання скаржника на те, що Дніпровська митниця є державною установою та фінансується з Державного бюджету України, не можуть бути підставою для надання будь-яких привілей стороні у справі лише з огляду на те, що вона є державним органом.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, суд першої інстанції, дослідивши умови укладеного договору про надання юридичних послуг, оцінивши у контексті названих процесуальним законом критеріїв співмірності, зазначений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката, дійшов правомірного висновку про наявність підстав для часткового стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року по справі №280/6811/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 11.05.2021 р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк