Справа № 280/980/21
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 травня 2021 року Справа № 280/980/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (69600, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Північне шосе, буд.20; ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, Дніпропетровська область, м.Дніпро, вул.Княгині Ольги, буд.22; ) про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного акціонерного товариства «Український графіт» (далі - позивач) до Дніпровської митниці Держмитслужби (далі - відовідач), відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000002/2 від 11.01.2021, №UA110230/2021/000008/2 від 18.01.2021.

- визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлені картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2020/00742, №UA110230/2021/00006, №UA110230/2021/00029.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідачем протиправно витребувано у ПрАТ «Укрграфіт» додаткові документи на підтвердження митної вартості товару за відсутності на це визначених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України обґрунтованих підстав. При цьому, митним органом не було зазначено, які саме факти чи складові митної вартості потрібно підтвердити запитуваними документами. В наданих ПрАТ «Укрграфіт» до митного оформлення документах відсутні розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознаки підробки та наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка підлягає сплаті за товар. Рахунки (invoice), подані ПрАТ «Укрграфіт» разом із митною декларацією, містять всі необхідні реквізити, згідно призначенню цього документа, всі дані щодо товару та його ціни, всі відомості, які підтверджують числові значення митної вартості товару, необхідні для визначення його вартості та здійснення розрахунків. Банківські платіжні документи до митного органу не могли бути подані, оскільки на момент декларування товару рахунки не було оплачено позивачем. Таким чином, ПрАТ «Укрграфіт» зазначає, що відповідно до вимог митного законодавства та роз`яснень митного органу було подано разом митними деклараціями належні та достатні документи для підтвердження митної вартості задекларованого товару, а не подання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, в даному випадку повністю узгоджується із приписами частини 2 статті 53 Митного кодексу України. Разом з тим, Позивач вказує, що визначені контрактом умови оплати товару та їх фактичне виконання покупцем безпосередньо ціни товару в жодному разі не стосуються, а відтак це не може бути підставою для виникнення сумнівів щодо вартості товару, вказаної в контракті, специфікації та в рахунку на оплату, та не може бути підставою для витребування додаткових документів у декларанта. Згідно умов контракту, перевезення товару до границі України (станція Соловечно-екс, Південно-Західної залізниці) здійснювалось за рахунок продавця товару (VKG OІLAS) і ці витрати включені у вартість товару. Отже, оскільки ПрАТ «Укрграфіт» не було понесено додаткових витрат, пов`язаних із доставкою товару до границі України, відсутні визначені частиною 10 статті 58 Митного кодексу України складові митної вартості, що само по собі виключає необхідність здійснення їх перевірки. Зауважує, що залишається незрозумілим якими нормами Миттного кодексу України або іншого нормативно-правового акту передбачено обов`язкове надання до митного оформлення разом із митною декларацією митних декларацій країни відправлення. На підставі вищевикладеного, просить визнати протиправними та скасувати оскаржені рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлені картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Ухвалою від 08.02.2021 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 04.03.2021.

Ухвалою від 04.03.2021 відкладено підготовче судове засідання в адміністративній справі №280/980/21 на 12.04.2021 року.

Представник Дніпровської митниці Держмитслужби проти позову заперечив з підстав викладених у письмовому відзиві (Вих. №7.5.-10-27/1/1/220 від 01.03.2021р.), відповідно до якого зазначив, що за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості встановлено розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Зокрема, відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати згідно з терміном DAP товар мав пройти митне очищення в країні відправлення, але до митного оформлення митні декларації країни відправлення не надано. Відповідно до пункту 5.1 контракту №0IL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020, укладеного між позивачем та продавцем товару (VKG OІL), оплата здійснюється протягом 20 календарних днів від дати відвантаження. До митного оформлення позивачем надано рахунки (інвойси), копії залізничних накладних, проте не надано платіжні доручення на підтвердження оплати товару. Додатково надані позивачем під час дії гарантійних зобов`язань платіжні доручення в іноземній валюті не містять реквізитів, необхідних для ідентифікації ввезеного товару. Митницею було запропоновано декларанту надати додаткові документи відповідно до ч. 3 та ч. 6 ст. 53 МК України. Декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно ст. 53 МК України. У митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Митна вартість може бути визнана за умови надання документів відповідно до ч. 3 та ч. 6 ст. 53 МК України в повному обсязі. При прийнятті оскаржуваних рішень про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, митний орган діяв згідно норм ст. 256, ч.6 ст. 54, ст. 55 МК України та наказу від 30.05.2012 №631. За результатами здійснення митних формальностей винесені рішення про коригування митної вартості товарів, відповідно до яких митна вартість імпортованого товару визначена митницею із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно наявної у митного органу інформації та становить 292 євро за 1 тону (МД UA110230/2020/006554 від 20.03.2020), та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Враховуючи виявлені невідповідності відомостей у документах, наданих у підтвердження заявленої декларантом митної вартості під час здійснення митного контролю та оформлення, у митниці були відсутні підстави для скасування рішень про коригування митної вартості. На підставі вищевикладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач направив до суду відповідь на відзив (вих.№16/1216 від 05.03.2021р.), у якій додатково зауважує, що у митниці взагалі не було жодних підстав визначати відсутність банківського платіжного доручення, як розбіжність. Крім того твердження митниці щодо необхідності включення транспортної складової до митної вартості товару також є необґрунтованим, оскільки у Додатку №1 до Контракту встановлено, що ціна за товар визначена на умовах поставки DAP - границя Україна. Базис поставки DAP в редакції Інкотермс 2010 передбачає покладення на продавця товару витрат, пов`язаних із доставкою товару до визначеного місця.

15.03.2021р. на адресу суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому відповідач наполягає на відмові в задоволені позовних вимог ПрАТ Укрграфіт.

Ухвалою суду від 12.04.2021 підготовче провадження було закрито та призначено розгляд справи по суті на 06.05.2021.

Представник позивача в судовому засіданні 06.05.2021 позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Після надання пояснень просив завершити розгляд справи в порядку письмового провадження, про що подав відповідне клопотання.

Представник відповідача в судовому засіданні 06.05.2021 надав пояснення аналогічні у відзиві на позовну заяву та просив у задоволенні позову відмовити. Проти завершення розгляду справи у порядку письмового провадження не заперечив.

До закінчення судових дебатів у справі №280/980/21 представник Позивача, у відповідності до ч. 7 ст. 139 КАС України, заявив усне клопотання про намір подати протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення суду докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Суд, у звязку з подачею клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження, керуючись ч. 3 ст. 194 КАС України постановив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши доводи позовної заяви, відзиву відповідача, перевіривши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно з офіційними відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПрАТ «Укрграфіт» () зареєстровано юридичною особою 27.09.1994 та 23.07.2004 відомості про підприємство включені до Єдиного державного реєстру (номер запису: 0000007). Видами діяльності підприємства є 27.90 Виробництво іншого електричного устатковання (основний); 23.20 Виробництво вогнетривких виробів; 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н. в. і. у.; 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; 52.10 Складське господарство; 56.29 Постачання інших готових страв; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Між ПрАТ «Укрграфіт» та компанією VKG OІL AS (Естонія) укладено контракт № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020, предметом якого є поставка товару відповідно до специфікацій, що є невід`ємними частинами Контракту.

Пунктом 2.1 контракту №OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020 узгоджено поставку товару кокс смоляний по ЕЕ 10528765 TS 8:2017 в кількості 5 000 тн (±10%).

Додатком №1 (Специфікація №1) до контракту узгоджено поставку в період з 01.09.2020 по 31.12.2020 товару кокс смоляний по ЕЕ 10528765 TS 8:2017, виробником якого є продавець VKG OІL, в кількості 5000 тн (±10%).

Додатком № 1 (Специфікація № 1) до контракту узгоджено ціну товару 177 євро за 1 тону в перерахунку на 3 % масової частки вологи, на умовах поставки DAР границя України (станція Соловечно-екс. Південно-Західної залізниці) згідно Інкотермс-2010.

Для митного оформлення партій товару, поставлених VKG OІL AS по додатку №1 (Специфікація №1) до контракту № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020, Позивачем було подано до митного органу митні декларації із повним пакетом необхідних документів відповідно до частин 1, 2 статті 53 Митного кодексу України:

1. 11.01.2021р. ПрАТ «Укрграфіт» подано до підрозділу митного органу електрону митну декларацію МД №UA110230/2021/000239 на поставку товару в кількості 383 900 кг., вага з вологою 3 % (суха вага) 355 480 кг, з заявленою митною вартістю товару 62 919, 96 євро, визначеною декларантом позивача за першим основним методом (за ціною контракту).

Разом із митною декларацією митниці було надано наступні документи (цифрові позначення в дужках відповідають коду документу в графі № 44 декларації): сертифікати якості товару №324, 325, 326, 327, 328, 329 (0003); рахунок (invoice) №20-12000262 від 22.12.2020 (0380); залізничні накладні СО296422, СО296423, СО296424, СО296425, СО296426, СО296427 від 23.12.2020р (0722); контракт №OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020 (4100); додаток №1 (Специфікація №1) від 30.09.2020 до контракту (4103); довідка про відсутність передоплати від 11.01.2021 № 34/72 (9000).

11.01.2021 року митницею було направлено позивачу Повідомлення (протокол обробки 596197), в якому вказано, що при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне:

«1. Документального підтвердження здійснення продавцем митних формальностей для вивезення оцінюваної партії товару декларантом, а саме, копію митної декларації країни відправлення, не надано.

2. В гр. 23 «Уплата провізних платежів» залізничних накладних від 23.12.2020 №№С0296422, С0296423, С0296424, С0296425, С0296426, С0296427 зазначено: ЭВР-ВКГ Логистика ООО Договор 4V/286/18, ЛДЗ-ЗАО ТЭФ Вилтеда код 290, БЧВилетда код 2003525/1020400, УЗЧАО УКРГРАФИТ код 8213824, що не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення. Договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі.

3. Згідно п.п. 5.1 контракту від 30.09.2020 № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 передбачена оплата за товар протягом 20 календарних днів від дати відвантаження. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Платіжне доручення щодо оплати товару до митного оформлення не надано».

У зв`язку з наявними розбіжностями у позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

11.01.2021 ПрАТ «Укрграфіт» для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення були надані митному органу наступні додаткові документи: копія митної декларації країни експорту №20ЕЕ5130ЕЕ74454305 від 22.12.2020; висновок ДП «Держзовнішінформ» №25/92 від 12.10.2020 про вартісні характеристики товару; виписку з бухгалтерської документації прибутковий ордер №210001п від 03.01.2021р, Виписка з бухгалтерської документації ПрАТ «Укрграфіт» (відомість руху ТМЦ за 03.01.2021 (вих. № 10/92 від 11.01.2021); лист VKG OІL AS б/н від 20.07.2020 про відсутність каталогів, прейскурантів (прайс-листів) на даний вид продукції; лист VKG OIL AS від 24.09.2020 щодо цінової політики виробника на 2020 рік; лист ДП «Держзовнішінформ» №25/194-Л від 30.01.2020 з роз?ясненнями щодо правових підстав діяльності та статусу експертних висновків ДП «Держзовнішінформ»; лист ПрАТ «Укрграфіт» № 34/1851 від 27.05.2020; лист VKG OІL AS б/н від 28.05.2020; лист ПрАТ «Укрграфіт» № 15/2961 від 26.10.2020р. щодо сировини; вступна та резолютивна частини рішень Запорізького окружного адміністративного суду від 15.07.2020 по справі № 280/3176/20, від 29.09.2020 по справі № 280/3852/20, від 27.10.2020 по справі № 280/5540/20, від 25.11.2020 по справі №280/5988/20, від 30.12.2020 по справі №280/7310/20, Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04.12.2020р. по справі №280/4927/20; Технологічна схема виробництва вуглеграфітової продукції б/ н від 01.03.2019р.; ПТИ-2.05-19 від 01.03.2019 «Комплект документів на передільну технологічну інструкцію виготовлення пресованих заготовок для графітованої продукції у цеху № 2 ПрАТ «Укрграфіт», Лист VKG OІL AS б/н від 30.11.2020р. стосовно оформлення рахунків.

Однак, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000002/2 від 11.01.2021, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена відповідачем із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно наявної у митного органу інформації та становить 292 євро за 1 тону сухої ваги (МД UA110230/2020/006554 від 20.03.2020), а загальна вартість партії товару, відповідно становить 103 800, 16 євро.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, у відповідності до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно наявної у митниці інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст. 60 МКУ використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей з розрахунку 292 EUR/т сухої ваги (МД № UA110230/2020/006554 від 20.03.2020).

В зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом було видано позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00006.

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу нову МД№ UA110230/2021/000309 від 11.01.2021 та сплачено на 285 417, 38 грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Протягом терміну, визначеного ч. 8 ст. 55 Кодексу, позивачем направлено митному органу заяву вих. №16/373 від 25.01.2021 про повернення (вивільнення) фінансової гарантії та скасування рішення про коригування митної вартості №UA110230/2021/000002/2. Відмова надана листом від 03.02.2021р. №7.5-08-02-3/15/13/1129.

2. 18.01.2021р. ПрАТ «Укрграфіт» подано до підрозділу митного органу електрону митну декларацію МД №UA110230/2021/000671 на поставку товару в кількості 64 100 кг, вага з вологою 3 % (суха вага) 59 360 кг, з заявленою митною вартістю товару 41 449, 86 євро, визначеною декларантом позивача за першим основним методом (за ціною контракту).

Разом із митною декларацією митниці було надано наступні документи (цифрові позначення в дужках відповідають коду документу в графі №44 декларації): сертифікат якості товару №332 (0003); рахунок (invoice) №20-12000268 від 28.12.2020 (0380); залізнична накладна СО296625 (0722); контракт № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020 (4100); додаток №1 (Специфікація №1) від 30.09.2020 до контракту (4103); довідка про відсутність передоплати від 18.01.2021 № 34/237(9000).

18.01.2021 року митницею було направлено позивачу Повідомлення (протокол обробки 597292), в якому вказано, що при проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне:

«1. Документального підтвердження здійснення продавцем митних формальностей для вивезення оцінюваної партії товару декларантом, а саме, копію митної декларації країни відправлення, не надано.

2. В гр. 23 «Уплата провізних платежів» залізничної накладної від 29.12.2020 № С0296625 зазначено: ЭВР-ВКГ Логистика ООО Договор 4V/286/18, ЛДЗ-ЗАО ТЭФ Вилтеда код 290, БЧВилетда код 2003525/1020400, УЗЧАО УКРГРАФИТ код 8213824, що не дає змоги зрозуміти ким здійснювалась оплата за перевезення. Договірні відносини між зазначеними підприємствами митному органу не відомі.

3. Згідно п.п. 5.1 контракту від 30.09.2020 №OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 передбачена оплата за товар протягом 20 календарних днів від дати відвантаження. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Платіжне доручення щодо оплати товару до митного оформлення не надано».

У зв`язку з наявними розбіжностями у позивача витребувані додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

18.01.2021 ПрАТ «Укрграфіт» для підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення були надані митному органу наступні додаткові документи: висновок ДП «Держзовнішінформ» №25/92 від 12.10.2020 про вартісні характеристики товару; виписку з бухгалтерської документації відомість руху ТМЦ за 08.01.2021р. (вих. №10/245 від 18.01.2021); прибутковий ордер №210003п від 08.01.2021; митна декларація країни експорту №20ЕЕ5130ЕЕ74494230 від 28.12.2020; лист продавця (виробника) товару VKG OIL AS від 20.07.2020 про відсутність у виробника каталогів, прейскурантів (прайс-листів) на даний вид продукції; лист VKG OIL AS від 24.09.2020 щодо цінової політики виробника на 2020 рік; лист ДП «Держзовнішінформ» № 25/194-Л від 30.01.2020; лист ПрАТ «Укрграфіт» № 34/1851 від 27.05.2020; лист VKG OIL AS від 28.05.2020; лист ПрАТ «Укрграфіт» № 15/2961 на Дніпровську митницю Держмитслужби від 26.10.2020 щодо сировини; Технологічна схема ПрАТ «Укрграфіт» виробництва вуглеграфітової продукції; ПТИ-2.05-19 від 01.03.2019 «Комплект документів на передільну технологічну інструкцію виготовлення пресованих заготовок для графітованої продукції у цеху № 2 ПрАТ «Укрграфіт»; вступні та резолютивні частини рішень Запорізького окружного адміністративного суду від 15.07.2020 по справі № 280/3176/20, від 29.09.2020 по справі № 280/3852/20, від 27.10.2020 по справі № 280/5540/20, від 25.11.2020 по справі №280/5988/20, від 30.12.2020 по справі №280/7310/20; Рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/4927/20 від 04.12.2020; лист VKG OIL AS б/н від 30.11.2020 стосовно оформлення рахунків.

Однак, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000008/2 від 18.01.2021, відповідно до якого митна вартість імпортованого ПрАТ «Укрграфіт» товару визначена відповідачем із застосуванням методу за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно наявної у митного органу інформації та становить 292 євро за 1 тону сухої ваги (МДUA110230/2020/006554 від 20.03.2020), а загальна вартість партії товару, відповідно становить 17 33, 12 євро.

Зазначене рішення обґрунтовано тим, що у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, у відповідності до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів згідно наявної у митниці інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст. 60 МКУ використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей з розрахунку 292 EUR/т сухої ваги (МД № UA110230/2020/006554 від 20.03.2020).

У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів, митним органом було видано Позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00029.

З метою випущення товару у вільний обіг ПрАТ «Укрграфіт» було подано до митного органу нову МД№UA110230/2021/000747 від 18.01.2021 та сплачено на 43 436, 04 грн. більше митних платежів (різниця між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митницею), шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х МК України.

Протягом терміну, визначеного ч.8. ст. 55 Кодексу позивачем направлено митному органу заяву вих. №16/374 від 25.01.2021 про повернення (вивільнення) фінансової гарантії та скасування рішення про коригування митної вартості №UA110230/2021/000008/2. Відмова надана листом від 03.02.2021р. №7.5-08-02-3/15/13/1129.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями Дніпровської митниці Держмитслужби позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст. 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем з питання митного оформлення товарів, які переміщуються через митний кордон України, регламентуються Митним кодексом України від 13.03.2012р. №44495VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до частини першої статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

За правилами статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

У відповідності до частини першої статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною 2 статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. При цьому, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (стаття 52 Митного кодексу України).

Статттею 57 Митного кодексу України передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою та другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України вбачається, що Митним кодексом передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Згідно частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, частиною першою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи Частина друга статті 58 Митного кодексу України).

Згідно з частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина шоста статті 53 Митного кодексу України).

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 23.04.2019 року у справі №810/1479/16 та від 26.02.2019 року у справі № 808/454/18.

Судом встановлено, що декларантом (Позивачем у справі) для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару були подані документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Проте, при перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог статті 53 Митного кодексу України митний орган дійшов висновку, що документи, які надані до митного оформлення містили розбіжності, а саме:

1. ПрАТ Укрграфіт не надано платіжні документи на підтвердження митної вартості товару.

2. ПрАТ Укрграфіт не надано до митного оформлення митні декларації країни відправлення.

3. ПрАТ Укрграфіт не надано до митного оформлення документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Судом не приймаються посилання відповідача про наявність таких розбіжностей. в поданих до митного оформлення документах.

Так, відповідно до пункту 5.1 контракту від 30.09.2020 року №01L.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 оплата здійснюється протягом 20 календарних днів від дати відвантаження, а відповідно до пункту 4 частини 2 статті 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зокрема: 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не с об`єктом купівлі- продажу); 4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

При цьому, приписами Митного кодексу України не встановлено обов`язок декларанта в будь-якому разі подати митниці банківські платіжні документи щодо оплати оцінюваного товару, навіть якщо на час митного оформлення товару настав строк оплати згідно умов контракту.

Пунктом 4 частини 2 статті 53 Кодексу чітко визначено, що банківські платіжні документи мають бути подані декларантом митниці виключно у разі, якщо рахунок сплачено.

Разом із митними деклараціями ПрАТ «Укрграфіт» подано до митного органу рахунки (інвойси), контракт та Додаток (Специфікацію) до контракту, якими визначено вартість товару.

Рахунки (інвойси), подані ПрАТ «Укрграфіт» разом із митною декларацією, містять всі необхідні реквізити згідно призначенню цього документу, всі дані щодо товару та його ціни, всі відомості, які підтверджують числові значення митної вартості товару, необхідні для визначення його вартості та здійснення розрахунків.

Банківські платіжні документи до митного органу не могли бути подані, оскільки на момент декларування товару рахунки, відповідно до умов контракту, не було оплачено позивачем.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до вантажної митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №804/4680/16.

Крім того, судом враховано, що протягом терміну, визначеного частиною 8 статті 55 Митного кодексу України, позивачем подавались заява про повернення (вивільнення) фінансової гарантії, до яких для підтвердження митної вартості товару ПрАТ «Укрграфіт» долучені платіжні доручення в іноземній валюті, однак відповідачем самостійно у добровільному порядку оскарженні рішення про коригування митної вартості скасовані не були, у зв`язку із чим позивач був змушений звернутись до суду.

Розглядаючи матеріали справи судом встановлено, що позивачем по суті не могло бути подано до митного органу банківські платіжні документи, оскільки відповідно до пункту 5.1 контракту № OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020 року укладеного між ПрАТ «Укрграфіт» та продавцем товару - VKG OIL AS. передбачено, що оплата здійснюється протягом 20 календарних днів з дати відвантаження.

На момент подачі позивачем митних декларацій №UA110230/2021/000239 (дата подачі 11.01.2021), №UA110230/2021/000671 (дата подачі 18.01.2021) та документів до митного оформлення вартість поставлених партій товару ПрАТ «Укрграфіт» не було оплачено. Визначений пунктом 5.1 контракту строк оплати товару за рахунками (invoice) №20-12000262 від 22.12.2020, №20-12000268 від 28.12.2020 ще не сплинув.

Тобто, на дату митного оформлення товару у декларанта не сплив строк сплати за прибраний товар за договором №OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020 року, а відтак такі документи могли бути дійсно відсутні у декларанта, що не порушує норм чинного законодавства та не може впливати на визначену митну вартість товару, оскільки іншими наданими документами у повній мірі підтверджується митна вартість.

Отже, банківські платіжні документи до митного органу не могли бути подані, оскільки на момент декларування позивачем товару рахунки не було оплачено позивачем.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Слід зауважити, що митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, оскільки такі розбіжності стосується виключно порядку виконання умов контракту.

Суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Крім того, не надання митному органу експортної декларації країни відправлення не є розбіжністю, враховуючи відсутність у декларанта законодавчо встановленої вимоги подавати цей документ при митному оформленні імпортованого товару разом із митною декларацією.

Щодо посилань відповідача стосовно не надання позивачем до митного органу документів, що підтверджують транспортну складову митної вартості товару, визначену частиною 10 статті 58 МК України, суд зазначає наступне.

Пунктом 4.1 контракту №OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020, укладеного між ПрАТ «Укрграфіт» та продавцем товару - VKG OIL AS (Естонія) та додатком №1 від 22.06.2020 (специфікація №1) до контракту встановлено, що ціна за товар визначена на умовах поставки DAP - границя України (станція Соловечно-екс, Південно-Західної залізниці), згідно Інкотермс 2010.

Базис поставки DAP в редакції Інкотермс 2010 передбачає покладення на продавця товару витрат, пов`язаних із доставкою товару до визначеного місця.

В свою чергу, згідно п. 5 ч. 10ст. 58 МК Українипри визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Згідно з п. 3 ч. 11ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.

Таким чином, визначена пунктом 5 частини 10 статті 58 МК Українитранспортна складова митної вартості (витрати на транспортування товару) додається до ціни товару виключно у разі, якщо ці витрати пов`язані із транспортуванням оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України (до кордону України), та якщо ці витрати не включалися до ціни товару, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

В той же час, згідно умов контракту №OIL.01-06.1/267/804/23-16/2021501/34 від 30.09.2020, перевезення поставленого за контрактом товару до границі України (станція Соловечно-екс, Південно-Західної залізниці) здійснювалось за рахунок продавця товару (VKG OIL AS) і ці витрати включені у вартість товару.

Як прямо вказано в графі 23 залізничних накладних ПрАТ «Укрграфіт» здійснюється оплата за перевезення виключно по території України на користь Укрзалізниці (УЗ).

Враховуючи зазначене, в даному випадку питання уплати провізних платежів до місця ввезення товару на митну території України на користь залізниць інших країн, з`ясування осіб, якими вона здійснювалась та наявних між ними договірних відносин, жодним чином не стосується митної вартості товару і не може бути предметом дослідження при здійсненні митного контролю та перевірки правильності визначення декларантом митної вартості товару.

Згідно з п. 6 ч. 2ст. 53 МК України, обов`язок подавати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, виникає у декларанта виключно у разі, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару.

Враховуючи зазначене, оскільки ПрАТ «Укрграфіт» не було понесено додаткових витрат, пов`язаних з імпортованим товаром, в тому числі, пов`язаних із доставкою товару до границі України, в даному випадку відсутні визначені частиною 10 статті 58 МК України складові митної вартості, що само по собі виключає необхідність здійснення їх перевірки.

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Додатково на запит митного органу Позивачем подавались всі витребувані митницею документи (експортні митні декларації країни відправлення, виписки з бухгалтерської документації, висновки про вартісні характеристики товару), які узгоджуються між собою та підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Із визначеного переліку додаткових документів на запит митного органу Позивачем не було надано лише каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару і це пояснюється тим, що таких документів не існує, в підтвердження чого відповідачу надавались листи постачальника VKG OIL AS, який є виробником товару і зазначає, що ця інформація не може бути надана з огляду на відсутність у виробника каталогів, прейскурантів (прайс-листів) на даний вид продукції.

Також, в листі постачальника-виробника товару VKG OIL AS на ДП «Держзовніщінформ» вказується, що даний товар є ексклюзивним продуктом і поставляється за договірними цінами, при формуванні яких враховується ситуація на ринку.

Щодо посилань відповідача та те, що враховуючи вимоги частини 2 статті 60 МКУ використана наявна в митниці інформація щодо раніше визначених митних вартостей подібного товару, то суд ставиться до цього критично на підставові наступного.

За змістом пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року №689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Вищевказані сумніви митного органу судом відхиляються, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обставини, якими мотивовані спірні рішення митного органу про коригування митної вартості товарів не мають жодного відношення до саме числового визначення заявленої ПрАТ «Укрграфіт» митної вартості та носять формальний характер.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті право органу доходів і зборів на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів виникає лише у разі, коли у документах, поданих для митного оформлення згідно частини другої статті, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний правовий висновок з приводу застосування цих положень Митного кодексу України викладено у постанові Верховного Суду України від 31.03.2015 у справі №21-127а15.

Однак всупереч вищевказаним вимогам Закону, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару, що свідчить про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості.

Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Разом з тим, митний орган, встановивши вищевказані розбіжності, жодним чином не обґрунтовує, яким чином зазначені розбіжності, позбавляють митний орган можливості перевірити заявлену митну вартість імпортованого товару, оскільки такі розбіжності на визначення митної вартості не впливають.

З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Суд зауважує, що відмовляючи в митному оформленні товару за першим методом, митний орган послався на неподання позивачем усіх документів та на подання документів які мають розбіжності, що не відповідає обставинам справи, оскільки позивачем відповідно до вищенаведених приписів Митного кодексу України надавались відповідні документи, що підтверджують митну вартість, а також письмові пояснення з приводу об`єктивної неможливості надання інших документів та відсутності цих документів. Також додатково декларант повідомив митний орган про те, що надані всі наявні на момент декларування документи, інші документи надаватися не будуть.

У відповідності до частини шостої статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частин першої третьої статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно з частиною дванадцятою статті у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Відповідно до частини першої статті інформаційні ресурси митних органів складаються із відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах.

Приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості митницею, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії ідентичних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу.

Проте, за загальним правилом формально інший рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, сам по собі не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Отже, суд вважає, що позивачем подано відповідачу достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за першим методом, а тому заявлена позивачем митна вартість товарів за ціною договору відповідає вимогам статті 58 Митного кодексу України.

Відповідачем під час судового розгляду справи не доведено суду, що документи подані позивачем для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000002/2 від 11.01.2021, №UA110230/2021/000002/2 від 18.01.2021, та рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлені картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110230/2021/00006, №UA110230/2021/00029, є такими, що підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1статті 143 КАС Українивстановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання розподілу судових витрат врегульовано ст.139 КАС України.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 9517,80 грн., який підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби.

Керуючись статтями 2,6,8-10,14,90,139,143,241-246,250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства Український графіт (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе. 20, ) до Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22 ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA110230/2021/000002/2 від 11.01.2021, №UA110230/2021/000008/2 від 18.01.2021.

Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці Держмитслужби про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, оформлені картками відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного-призначення №UA110230/2021/00006, №UA110230/2021/00029.

Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства Український графіт (69600, м. Запоріжжя, вул. Північне шосе. 20, ) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці Держмитслужби (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22 ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 9 517, 80 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 11.05.2021.

Суддя А.В. Сіпака