Справа № 1.380.2019.006756
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.006756
У Х В А Л А

з питань встановлення судового контролю

05 травня 2021 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Коморний О.І.,

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.

з участю:

заявник не прибув

представник відповідача Рудик А.-М.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про встановлення судового контролю та строку для подання звіту за виконанням судового рішення від 06.07.2020 у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання до вчинення дій.

Встановив:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 у справі 1.380.2019.006756 за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання до вчинення дій позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 2703/03.11-32 від 17.07.2019 про відмову в поновленні раніше призначеної пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійний фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська область, 79016, ) провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з дати припинення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Від представника позивача до суду надійшла заява в порядку ст.. 382 КАС України про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надати звіт про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2020 року по справі № 1.380.2019.006756. Заява мотивована тим, що Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 1300-5213-8/103289 від 17.12.2020 року повідомлено, що на виконання рішення суду від 06.07.2020р. управлінням нараховано пенсію, проте виплату не проведено. В обґрунтування прийнятого рішення управлінням зазначено, що заява ОСОБА_1 не відповідає умовам, які відображено в Договорі, заключним між ГУПФУ у Львівській області та ПАТ КБ «ПриватБанк». ОСОБА_1 необхідно долучити заяву встановленого зразка про поточний рахунок, відкритий у будь якій філії банку Львівської області. 24.12.2020р. представником ОСОБА_1 була направлена заява до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) із вимогою вжити заходи примусового виконання рішення шляхом накладення штрафу. Вказує, що згідно з інформацією про виконавче провадження, завантаженої з автоматизованої системи виконавчих проваджень, державний виконавець не здійснив ніяких заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду. Згідно інформаційної сторінки веб-порталу Пенсійного фонду України серед уповноважених банків через які має здійснюватись виплата пенсій, грошової допомоги визначено ПАТ КБ "ПриватБанк". На відміну від інших банків ПАТ КБ "Приват Банк" не має самостійних відокремлених підрозділів або філій та працює за принципом єдиного центру та відділень у містах. Пенсіонер може відкрити рахунок в будь-якому відділенні ПАТ КБ "ПриватБанк" в межах України. Пенсійний фонд не укладав договір з окремими відділеннями ПАТ КБ "ПриватБанк" розташованими у Львівській області. Відповідач не має перешкод здійснювати виплату пенсії за зазначеними в заяві від 19.11.2020р. реквізитами, не наводить доказів що перераховані кошти були повернуті банком.

Відповідач подав заперечення проти встановлення судового контролю та зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення. Вказує, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 у справі № 1.380.2019.006756, Головним управлінням поновлено виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати припинення відповідно до Закону № 1058, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, про що свідчить розпорядження № 22 від 02.11.2020 та від 24.11.2020. Вказує, що виплати здійснюються згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державні пенсійне страхування» № 1058 а також Порядком виплати пенсії та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банка, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (далі - Порядок 1596). Відповідно до Порядку 1596, згідно із яким на підставі договорів, укладених з уповноваженими банками, Головне управління здійснює фінансування та виплату пенсії одержувачам, які проживають в області та перебувають на обліку в Головному управлінні. Водночас, постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 (далі - Порядок 22-1). Відповідно до п. 1.5 Порядку 22-1 заява про переведення з одного виду пенсій на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреності, термін дії якої більше одного року, через кожен рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. Головне управління перераховує кошти для виплати пенсій на один аналітичний рахунок у банку, а зарахування коштів на поточні рахунки пенсіонерів здійснюється централізовано головним офісом банку. З урахуванням територіальної юрисдикції Головного управління, виплата пенсій через поточні рахунки одержувачів у банках проводиться Головним управлінням тим пенсіонерам, які мають відкриті рахунки в уповноваженому банку та перебувають на обліку в Головному управлінні. При цьому визначальною умовою для співпраці з уповноваженим банком є функціонування відділення банку (його відокремленого підрозділу) у будь-якому населеному пункті у межах області. Відповідач вказує, що Відповідно до п. 2 Порядку 1596 банки здійснюють ідентифікацію клієнтів. У разі укладення договору банківського вкладу або договору банківського рахунку на користь третьої особи банк ідентифікує особу, що відкриває рахунок, а особу, на користь якої укладено договір і відкрито рахунок,- під час пред`явлення цією особою до банку першої вимоги або вираження нею іншим способом наміру скористатись цим рахунком. Заява ОСОБА_1 , яка надійшла до Головного управління не відповідає умовам, які відображено в Договорі між Головним управлінням та ПАТ КБ «Приватбанк». З такою позицією погодився АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки, на запит представника Майстрової Т. Ю. у листі АТ КБ «ПриватБанк», від 05.11.2020 № 20.1.0.0.077-201103/7598 зазначив, що заява про виплату пенсії до Пенсійного фонду України, має бути подана особисто, (або представником особи) відповідно до порядку. Оскільки, позивач фактично не проживає в Україні, виплата пенсії моя провадитися відповідно до п. 10 Порядку 1596. Заява про виплату пенсії асі грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фоні чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичної проживання одержувача в населеному пункті в межах України. Вказує, що ОСОБА_1 необхідно долучити заяву встановленого зразка про поточний рахунок, відкритий у будь якій філії банку Львівської області, про що було повідомлено представника ОСОБА_1 Акермана О. М.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав наведені пояснення, просить у задоволенні клопотання про зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду відмовити.

При вирішенні питання про зобов`язання подати звіт про виконання рішення суду суд виходить з наступного.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В силу дії норми ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на важливість реального виконання судових рішень, це питання неодноразово ставало предметом обговорення як на національному, так і на міжнародному рівнях. Регулюванню цього питання, зокрема, присвячена Рекомендація № Rec (2003) 16 від 09.09.2003 року Комітету міністрів Ради Європи державам-членам Про виконання адміністративних рішень і судових рішень у галузі адміністративного права, обов`язкова для виконання Україною як членом Ради Європи, в якій зазначається, що держави-члени повинні забезпечити виконання судових рішень адміністративними органами в межах розумного строку. Вони мають вживати всіх необхідних заходів згідно з законом з метою надання цим рішенням повної сили. У разі, якщо адміністративний орган не виконує судового рішення, слід передбачити відповідну процедуру, що дозволятиме домагатися виконання такого рішення, зокрема, за допомогою винесення судових заборон або накладення штрафів. Держави-члени повинні забезпечити притягнення адміністративних органів до відповідальності за відмову у виконання та невиконання судових рішень. Посадові особи, відповідальні за невиконання судових рішень, також можуть притягуватись до дисциплінарної, цивільної або кримінальної відповідальності у разі невиконання таких рішень.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

Правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 382 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Застосування ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Суд враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2020 у справі № 1.380.2019.006756, Головним управлінням поновлено виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з дати припинення відповідно до Закону № 1058, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, про що свідчить розпорядження № 22 від 02.11.2020 та від 24.11.2020 (а.с.130-132).

Ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату та доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківській рахунок у порядку передбаченому законодавством.

Відповідно до п. 3 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 р. № 1596 ( далі - Порядок № 1596 ) виплата та доставка пенсій здійснюється уповноваженими банками на умовах, визначених цим Порядком та на підставі договорів, що укладаються між уповноваженими банками та органами Пенсійного фонду.

Із змісту п. 4 Порядку № 1596 випливає, що виплата пенсій здійснюється за місцем фактичного проживання одержувачів у населених пунктах, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо).

Згідно п. 10 Порядку № 1596 заява про виплату пенсії або грошової допомоги подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку.

Судом встановлено, що заява від 19.11.2020 про виплату пенсії (а.с.107) сформована системою самообслуговування Приват 24 і з такої не вбачається її подання саме Майстровою Т.Ю., оскільки на такій міститься підпис відмінний від підпису, що міститься на довіреності (а.с.7).

Також судом встановлено, що заява від 19.11.2020 (а.с.109) подана представником позивача, Акерманом О.М .

З поданих заяв є неможливим встановити, що зазначені у них банківські рахунки відкриті на ОСОБА_1 , а не на будь-яких інших осіб, зокрема на представника позивача.

Довідки банку, про те, що вказані у заявах (а.с.107-108) рахунки є банківськими рахунками ОСОБА_1 у справі відсутні.

Враховуючи наведене, підстави для застосування судом приписів статті 382 КАС України щодо встановлення судового контролю та зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення відсутні, а тому у задоволенні таких клопотань заявника слід відмовити.

Керуючись статтями 241, 256, 370, 382, Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

постановив:

У задоволенні заяви про встановлення судового контролю та строку для подання звіту за виконанням судового рішення від 06.07.2020 у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддями.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Львівський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 11.05.2021

Суддя Коморний О.І.