Справа № 300/3901/20
Суддя: Гундяк В.Д.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2021 р. справа № 300/3901/20

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого - судді Гундяка В.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-

ВСТАНОВИВ:

23.12.2020 року Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (надалі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач, ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 24 992,96 гривень.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 дану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

У строк, встановлений судом, позивач усунув вказані недоліки, тому ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.02.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується заборгованість по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання вимог Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю. Так відповідач, в порушення статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", не виконав нормативу по працевлаштуванню у 2019 році осіб з інвалідністю та в строк до 16 квітня 2020 року самостійно не сплатив адміністративно-господарські санкції та пеню за одне робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю і не зайнятих ними, в загальному розмірі 24 992,96 грн.

09.03.2021 від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшов відзив на адміністративний позов. Відповідач проти заявлених позовних вимог заперечила з мотивів, наведених у відзиві. Зазначила, що нею повністю були дотримані вимоги ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", зокрема, в 2019 році працевлаштовано одну особу з інвалідністю, що підтверджується відповідними доказами долученими до відзиву.

У поданій суду відповіді на відзив від 22.03.2021 року позивач зазначив, що аргументи, наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву, є безпідставними та суперечать нормам чинного законодавства України, тому як наслідок просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Крім того вказав, що відповідачем подано наказ №4 від 30.04.2019 року про прийняття на роботу особи з інвалідністю, однак не надано доказів, що вказаний наказ був зареєстрований в органах державної податкової служби, а також доказів про сплату роботодавцем єдиного соціального внеску за вказану особу. Відтак на думку представника позивача, на відповідача покладається відповідальність по сплаті адміністративно-господарських санкцій та пені.

12.04.2021 року на адресу суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в яких ФОП ОСОБА_1 вказала, що наказ №4 від 30.04.2019 року про прийняття на роботу особи з інвалідністю зареєстрований в органах державної податкової служби, єдиний соціальний внесок за вказану особу сплачений, що підтверджується відповідними доказами, долученими до заперечення.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2021 витребувано в Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області письмові докази, які надійшли на адресу суду 21.04.2021 року.

Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області повідомлено, що відповідно до поданого ФОП ОСОБА_1 повідомлення від 01.05.2019 року про прийняття працівника на роботу, громадянка ОСОБА_2 наказом за №4 від 30.04.2019 року прийнята на роботу з 02.05.2019 року та перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 до 12.11.2019 року. Відповідно до відомостей, отриманих з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України, роботодавцем ФОП ОСОБА_1 , за період ІІ-ІV квартал 2019 року нараховано (сплачено) податок з доходів фізичних осіб за найманого працівника ОСОБА_2 в сумі 4685,88 гривень.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши наявні письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних мотивів.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з таких підстав та мотивів.

Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначені, Законом України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".

Відповідно до частини першої статті 17 вказаного Закону, з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Частина 3 ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" встановлено обов`язок підприємств, установ, організацій, фізичних осіб, які використовують найману працю, виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положенням статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю.

Згідно абз.9 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю.

У відповідності до Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" кількість робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю, для відповідача повинна становити 1 особу. Однак судом встановлено, що згідно розрахунку Фонду соціального захисту інвалідів, наявного в матеріалах справи, протягом 2019 року фактично жодної особи з інвалідністю ФОП ОСОБА_1 працевлаштовано не було.

Згідно ст.20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", статей 24-1, 26 та частини 2 статті 27 Закону України "Про зайнятість населення" постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 №70 затверджено Порядок подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю роботодавці подають (надсилають рекомендованим листом) щороку до 1 березня відділенням Фонду, в яких вони зареєстровані, за формою, затвердженою Мінсоцполітики за погодженням з Держстатом.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік подано до Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 28.02.2020 року. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи копіями звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік, наказу за №4 від 30.04.2019 року про прийняття на роботу ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що відповідач 28.02.2020 подав позивачу Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2019 рік, в якому самостійно визначив середньооблікову чисельність штатних працівників в кількості 13 осіб, з них 1 штатних працівників, яким встановлена інвалідність, а необхідна кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, визначена - 1 особа.

Як вбачається з дослідженої судом в якості належного письмового доказу копії довідки серії ІФ за №248692 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю.

Одночасно суд приймає до уваги те, що у відповідності до звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування, поданих ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДФС в Івано-Франківській області за період з травня по листопад 2019 року, особа з інвалідністю ОСОБА_2 перебувала у трудових відносинах з відповідачем з травня 2019 по листопад 2019 року.

Дана обставина також підтверджується листом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, який наявний в матеріалах справи.

В частині 10 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" зазначено, що керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Підставою звернення позивача до суду було порушення відповідачем статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", за яке нараховано адміністративно-господарські санкції та пеню в сумі 24 992,96 грн за 2019 рік.

Суд зазначає, що середньооблікова кількість штатних працівників ФОП ОСОБА_1 у 2019 році складала 13 осіб, тому норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2019 рік для відповідача становив 1 особу.

Як встановлено судом, відповідачем у 2019 році було працевлаштовано 1 особу з інвалідністю, що як наслідок свідчить про те, що ФОП ОСОБА_1 виконано норматив працевлаштування осіб із інвалідністю протягом 2019 року.

Суд зазначає, що обов`язком роботодавців щодо забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю в силу приписів частини 3 статті 17, частини 1 статті 18, частин 2, 3 та 5 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" фактично є укладання трудового договору з особою з інвалідністю, яка самостійно звернулася до роботодавця або була направлена до нього державною службою зайнятості. В силу статті 21 Кодексу законів про працю України саме наявність трудового договору вказує на виникнення у працівника обов`язку виконувати певну роботу, а у роботодавця - обов`язку виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці.

Доказів того, що відповідач не створив робочі місця для осіб з інвалідністю, відмовляв особам з інвалідністю у прийнятті на роботу, суду позивачем не надано, а тому доводи зазначені ним у позові та відповіді на відзив не знайшли свого підтвердження.

Зважаючи на вищевикладене, суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1 виконала обов`язок щодо створення в 2019 році робочих місць для осіб з інвалідністю, що у свою чергу виключає допущення відповідачем порушення вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", а тому застосування до неї адміністративно-господарських санкцій та стягнення пені є безпідставним.

За таких обставин в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Згідно з ст. 139 КАС України судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

На підставі статті 129-1 Конституції України, статей 19, 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", статті 218 Господарського кодексу України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

в задоволенні позову відмовити.

Згідно ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: Івано-Франківське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Гуцульська, 9, м. Івано-Франківськ, 76007, );

відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя Гундяк В.Д.