Справа № 280/9531/20
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 травня 2021 року Справа № 280/9531/20 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянувши у місті Запоріжжі у порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому просить суд: зобов`язати відповідача зарахувати Позивачу період її роботи з 10.09.2004 по 13.06.2010 до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 повністю, у зв`язку із чим призначити та виплачувати їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.10.2020 вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням від 13.10.2020 №51 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком №2, оскільки її пільговий стаж з 10.09.2004 по 13.06.2010 врахував не в повному обсязі. Позивач вважає посилання відповідача на необхідність застосування при обчисленні її пільгового стажу положення п. 7 Порядку застосування Списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі - Порядок 383), оскільки підприємство, на якому вона працювала у спірний період, не мало простоїв чи неритмічної роботи.

Відповідачем до суду подано відзив на адміністративний позов (вх. №4843 від 26.01.2021), в якому він проти задоволення позовних заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що пільговий стаж ОСОБА_1 за Списком №2 розраховано за даними уточнюючої довідки від 29.05.2014 року №376 та вибірки за фактично відпрацьований час у шкідливих та тяжких умовах праці при п`ятиденному робочому тижні ізолювальником по термоізоляції від 29.05.2014 №376, виданих ПАТ «Будівельно-монтажне управління Запоріжстальбуд-1» за період з 10.09.2004 по 13.06.2010. Вказав, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 не має жодних законних підстав. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 05.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1.

08.10.2020 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується матеріалами справи.

Рішенням від 13.10.2020 №51 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно із п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Так, загальний стаж позивача складає 36 років 4 місяці 6 днів, що визнається відповідачем у оскарженому рішенні про відмову у призначенні пенсії.

Із змісту рішення вбачається, що відповідач відмовив у призначенні пенсії за відсутності у позивача 5 років стажу у шкідливих та важких умовах за списком №2.

Розрахунком стажу позивача підтверджується, що період її роботи з 10.09.2004 по 13.06.2010 відповідачем до пільгового стажу за Списком №2 враховано не в повному обсязі, враховано 4 роки 10 місяців 22 дні.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, які були досліджені в процесі розгляду даної адміністративної справи, суд керується наступним.

За приписами статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно із абз. 2 п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах з шкідливими та важкими умовами праці за списком №2 виробництв, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половими стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на два роки, тобто з 58-річного віку позивач має мати не менше 5 років стажу роботи з шкідливими та важкими умовами праці за списком№2.

З матеріалів адміністративної справи та наданого відзиву вбачаться, що спірним є період роботи позивача з 10.09.2004 по 13.06.2010 у ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжстальбуд - 1», який складає 5 років 9 місяців 3 дні.

У вказаний період ОСОБА_1 працювала за професією ізолювальника по термоізоляції, зайнятого ремонтом та виготовленням обладнання, де основні робітники користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, затвердженим Постановою КМУ від 16 січня 2003 р. № 36.

Пільговий стаж позивача за період з 10.09.2004 по 13.06.2010 підтверджено у відповідно до вищенаведених норм довідкою ПАТ «БМУ «Запоріжстальбуд-1» від 29.05.2014 року № 376, які містить усі необхідні відомості згідно із п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637.

Рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 13.10.2020 №51 та відзив на позов не містять правового обґрунтування обчислення відповідачем пільгового стажу позивача за вибіркою фактично відпрацьованого часу, а не за календарним обчисленням періоду роботи з шкідливими та важкими умовами.

Крім того, рішення про відмову у призначенні пенсії не містить посилання на докази, підтверджуючі, що за спірний період роботи ОСОБА_1 підприємство мало простої або працювало неритмічно, також відповідні докази не надано відповідачем разом із відзивом на позовну заяву.

Із змісту вибірки фактично відпрацьованого часу ОСОБА_1 вбачається, що за період з 10.09.2004 по 13.06.2010 кількість робочих днів з шкідливими і важкими умовами праці на місяць становила 20-22, що відповідає середній кількості робочих днів на місяць.

В тих місяцях, де кількість відпрацьованих днів з шкідливими і важкими умовами праці на місяць вказана у меншому розмірі, містяться дані про наявність відпустки в цей місяць, або днів відпустки без збереження заробітної плати у межах передбачених Кодексом законів про працю України 15 днів на рік.

При цьому не встановлено, що до спеціального стажу не включаються періоди перебування особи у відпустці, відрядженні, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю тощо.

Пунктом 7 Порядку 383 визначено, що у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 - при шестиденному робочому тижні і на 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні. Цей же порядок застосовується при обчисленні пільгового стажу працівників, зазначених у пункті 6 цього Порядку.

Аналіз наведеної норми права дає можливість дійти висновку, що особливий порядок підрахунку стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці можливий лише у випадку неритмічної роботи підприємства або організації.

Довідка від 29.05.2014 №376 не містить інформації щодо простоїв роботи ПАТ «Будівельно-монтажне управління «Запоріжстальбуд-1».

Враховуючи наявність довідки від 29.05.2014 №376, з визначенням зайняття позивача повний робочий день на роботах із шкідливими умовами праці, відсутність доказів неритмічної роботи підприємства та матеріалів справи, суд вважає, що Позивачем документально доведено необхідність зарахування періоду роботи 10.09.2004 по 13.06.2010 до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 повністю.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності не зарахування позивачу періоду її роботи з 10.09.2004 по 13.06.2010 до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 повністю, та відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» , а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

ОСОБА_1 пенсійного віку набула 18.09.2020, за призначенням пенсії звернулась у трьохмісячний строк з дня набуття такого права - 08.10.2020, тому згідно із ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія їй мала бути призначена з дня наступного за днем набуття пенсійного віку, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст. ст.2, 9, 139, 241-243, 254-263 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити повністю.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 період її роботи з 10.09.2004 по 13.06.2010 до пільгового стажу із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 повністю, у зв`язку із чим призначити та виплачувати їй пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б; ) судові витрати у розмірі 804 грн. (вісімсот чотири грн.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Стрельнікова