Справа № 815/630/16
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 815/630/16

Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року за виключними обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до Апеляційного суду Одеської області, Державної судової адміністрації України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними відмов, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення вихідної допомоги, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Апеляційного суду Одеської області, Державної судової адміністрації України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просила суд:

- визнати протиправною відмову Апеляційного суду Одеської області, оформлену листом від 22 грудня 2015 року в здійсненні нарахування та виплати судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги без сплати податку у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою на день звільнення;

- визнати протиправною відмову Державної судової адміністрації України, оформлену листом від 15 січня 2016 року, в здійсненні нарахування та виплати судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги без сплати податку у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою на день звільнення;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України виділити відповідні кошти для виплати судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги без сплати податку у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою на день звільнення;

- зобов`язати Апеляційний суд Одеської області нарахувати та виплатити судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги без сплати податку у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою на день звільнення;

- стягнути з Апеляційного суду Одеської області на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 295581 грн., шляхом списання коштів головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області з відповідного рахунку;

- встановити порядок виконання рішення в разі відсутності необхідної суми на рахунку апеляційного суду, списати кошти державного бюджету у розмірі 295581,00 грн. у безспірному порядку за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2017р. позов задоволено.

Визнано протиправною відмову Апеляційного суду Одеської області, оформлену листом від 22 грудня 2015 року, у здійсненні нарахування та виплати судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги без сплати податку у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою на день звільнення.

Зобов`язано Державну судову адміністрацію України виділити кошти для виплати судді у відставці ОСОБА_1 вихідної допомоги без сплати податку у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою на день звільнення (у розмірі 295581,00 грн.).

Зобов`язано Апеляційний суд Одеської області нарахувати судді у відставці ОСОБА_1 вихідну допомогу без сплати податку у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою на день звільнення (у розмірі 295581,00 грн.).

Стягнуто з Апеляційного суду Одеської області на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі 295581,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018р. задоволено апеляційні скарги Апеляційного суду Одеської області та Державної судової адміністрації України. Скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 15.09.2017р. Прийнято по справі нову постанову, якою відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Апеляційного суду Одеської області, Державної судової адміністрації України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними відмов, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення вихідної допомоги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у позивача відсутні правові підстави для виплати вихідної допомоги у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою, оскільки право на відставку позивачем реалізовано після набрання чинності Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII.

12 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до П`ятого апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначила, що 15 квітня 2020 року Конституційним Судом України було ухвалено Рішення №2-р (ІІ)/2020 про визнання таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними), положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, яким із Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 07 липня 2010 року №2453-VI в редакції до внесення змін Законом «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII було виключено статтю 136, частиною першою якої передбачалось право судді, який вийшов у відставку, на виплату вихідної допомоги у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить суд апеляційної інстанції: задовольнити її заяву про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018р.; скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018р.; ухвалити нове судове рішення та задовольнити позовні вимоги.

ДСА України подала письмовий відзив на заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018р., в якому просить заяву позивача залишити без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та вимоги поданої заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 02 лютого 1981 року працювала на посаді судді Одеського обласного суду, з 29 серпня 2001 року - на посаді судді Апеляційного суду Одеської області, який згідно до Указу Президента України №642/2001 утворено на базі Одеського обласного суду.

Постановою Верховної Ради України від 12 листопада 2015 року №788-VІІІ «Про звільнення суддів» у зв`язку з поданням заяви про відставку позивача було звільнено з посади судді апеляційного суду Одеської області.

Вихідна допомога при звільненні ОСОБА_1 не виплачувалась у зв`язку не передбаченням такої діючим законодавством, оскільки стаття 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №2453-VI, яка діяла до 01.04.2014р., була виключена Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання» від 27 березня 2014 року №1166-VII.

Звертаючись із заявою про перегляд даного судового рішення за виключними обставинами, заявник посилається на рішення Конституційного Суду України від 15 квітня 2020 року №2-р(II)/2020 у справі №3-311/2018 (4182/18, 4632/19, 5755/19) за конституційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», відповідно до якого визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII.

Так, згідно ч.1 ст.147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених цією Конституцією випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до цієї Конституції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про Конституційний Суд України» від 13.07.2017р. №2136-VIII до повноважень Суду належить, зокрема вирішення питань про відповідність Конституції України (конституційність) законів України та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Статтею 91 Закону №2136-VIII передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини 5 статті 361 КАС України передбачено, що підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Частиною 1 статті 136 Закону №2453-VI (до 01 квітня 2014 року) було передбачено, що судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Стаття 136 Закону №2453-VI була виключена відповідно до положень підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 №1166-VII.

Рішенням Конституційного Суду України від 15.04.2020р. №2-р (ІІ)/2020 в справі №3-311/2018 (4182/18, 4632/19, 5755/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону №1166-VII, яким виключено статтю 136 Закону №2453-VI.

Частиною другою статті 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Колегія суддів звертає увагу, що Конституційний Суд України у Рішенні від 24 грудня 1997 року №8-зп у справі за конституційним поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) розпоряджень Президента України про призначення перших заступників, заступників голів обласних, Київської міської державних адміністрацій, виданих протягом липня - грудня 1996 року, січня 1997 року (справа щодо призначення заступників голів місцевих державних адміністрацій) зазначив, що частина друга статті 152 Конституції України закріплює принцип, за яким закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. За цим принципом закони, інші правові акти мають юридичну силу до визнання їх неконституційними окремим рішенням органу конституційного контролю.

Крім того, у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2010 року №20-рп/2010 в справі за конституційним поданням 252 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України від 08.12.2004 №2222-IV «Про внесення змін до Конституції України» (справа про додержання процедури внесення змін до Конституції України) Конституційний Суд України вказав, що незалежно від того, наявні чи відсутні в рішеннях, висновках Конституційного Суду України приписи щодо порядку їх виконання, відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за цими рішеннями неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, за змістом статті 152 Конституції України рішення Конституційного Суду України не має ретроактивності та змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення рішення.

У пункті 2 резолютивної частини Рішення від 15 квітня 2020 року №2-р(ІІ)/2020 Суд зазначив, що положення підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону України № 1166-VII, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Отже, дія підпункту 1 пункту 28 розділу ІІ Закону №1166-VII втратила чинність з 15.04.2020р.

Таким чином, Рішення Конституційного Суду України від 15.04.2020 №2-р(ІІ)/2020 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Аналогічної позиції щодо оцінки як виключної обставини рішень Конституційного Суду України дотримується Верховний Суд у постановах від 23.01.2019р. у справі №820/2462/17, від 25.07.2019р. у справі №804/3790/17, від 23.12.2019р. у справі №814/1274/17, від 30.04.2020р. у справі №826/15692/16, від 12.08.2020р. у справі №826/18177/15.

Колегія суддів, також, зазначає, що зі змісту п. 1 ч.5 ст.361 КАС України випливає, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки, якщо рішення суду ще не виконане.

19.02.2021р. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду прийняв постанову у справі №808/1628/18, у якій наголосив, що положення п.1 ч.5 ст.361 КАС України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Так, словосполучення «ще не виконане», яке вживається у п.1 ч.5 ст.361 КАС України, не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також розширеного тлумачення про яке зазначено в ухвалі Верховного Суду від 14 травня 2020 року, якою справу №808/1628/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше, ніж це передбачено процесуальним законодавством.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 10.03.2021р. по справі №826/28067/15.

Проте, у даному випадку, рішення суду не може вважатись невиконаним у контексті приписів п.1 ч.5 ст.361 КАС України, оскільки рішення суду, що набрало законної сили (постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018р.), яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, не передбачає примусового виконання.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

Отже, з урахуванням наведеного вище, відсутні підстави для перегляду та скасування за виключними обставинами, визначеними п.1 ч.5 ст.361 КАС України, постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018р. у справі №815/630/16.

А відтак, заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 24.05.2018р. у справі №815/630/16 за виключними обставинами не підлягає задоволенню.

Частиною 1 ст.369 КАС України визначено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст.243, 248, 311, 321, 325, 328, п.1 ч.4 ст.368, ст.369 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року по справі №815/630/16.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2018 року по справі №815/630/16 залишити в силі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 11 травня 2021 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук