Справа № 120/1041/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 р. Справа № 120/1041/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Слободонюка М.В., розглянувши в місті Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року до суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (позивач, ОСОБА_1 ), які подані його представником - адвокатом Спесивцевим В.В. до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (відповідач, ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області), в якій позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття по суті рішення у формі розпорядчого документу за результатами розгляду клопотання позивача від 19.10.2020 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2 га, яка розташована на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (кадастровий номер: :04:002:0240) та зобов`язати останнього повторно розглянути таке клопотання.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 19.10.2020 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок в межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, за кадастровим номером: :04:002:0240, яка розташована на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, додавши до клопотання необхідні документи. Однак відповідач відповіді на вказане клопотання не надав та про результати його розгляду не повідомив. Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, а тому за захистом своїх прав та інтересів звертається до суду. Крім того, за результатами розгляду справи позивач просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою суду від 15.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлені строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

09.03.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що листом від 03.03.2021 року за № 31-2-0.332-2099/2-21 позивача повідомлено, що зазначена на графічних матеріалах земельна ділянка з масиву площею 9,0783 га, кадастровий номер: :04:002:0240, передана в комунальну власність Мурованокуриловецькій ОТГ на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 08.12.2020 року за № 26-ОТГ. Відтак відповідач вважає, що у даному випадку відсутня бездіяльність суб`єкта владних повноважень, оскільки клопотання позивача розглянуте з наданням відповіді по суті звернення.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то відповідач зазначає, що позивач не виконав вимоги ч. 3, 4 ст. 134 КАС України та не надав належних доказів на підтвердження факту понесення таких витрат, зокрема договору про надання професійної правничої допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом тощо.

18.03.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вказує на те, що відповідач не прийняв рішення про надання або відмову у наданні дозволу у відповідності до ч. 7 ст. 118 ЗК України, яке має відповідати формі розпорядчого документа. Водночас представник позивача звертає увагу, що згідно з вимогами чинного законодавства та актів, які регулюють роботу відповідача, за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру має видаватися відповідний наказ. За таких обставин, представник позивача вважає доводи відповідача необґрунтованими та просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Інших заяв по суті до суду не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що 19.10.2020 року позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області через Центр адміністративних послуг "Прозорий офіс" Вінницької міської ради з клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (кадастровий номер: :04:002:0240). До клопотання позивач додав викопіювання з Публічної кадастрової карти України, а також копії свого паспорта громадянина України та реєстраційного номера облікової картки платника податків.

Вказане клопотання зареєстроване в Центрі адміністративних послуг "Прозорий офіс" Вінницької міської ради 19.10.2020 року за № 72 та отримане Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області 11.01.2021 року, вх. № 798/0/94-21.

За наслідками розгляду такого клопотання, листом від 03.03.2021 року за № 31-2-0.332-2099/2-21 відповідач повідомив позивача, що зазначена на графічних матеріалах земельна ділянка з масиву площею 9,0783 га, кадастровий номер якого :04:002:0240, передана у комунальну власність Мурованокуриловецької ОТГ на підставу наказу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 08.12.2020 року за № 26-ОТГ.

Позивач вважає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, оскільки його клопотання розглянуто з порушенням строків, передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України. Крім того, на думку позивача, за результатами розгляду такого клопотання відповідач повинен був прийняте рішення у формі наказу.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає та реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України (далі ЗК України) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Конкретні категорії земель визначені у частині першій статті 19 ЗК України, до яких зокрема належать землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

В силу положень п. "а" ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються громадянам у власність та надаються у користування для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Отже, законом передбачено право громадян України на безоплатне набуття у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель державної та комунальної власності сільськогосподарського призначення.

Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV Земельного кодексу України.

Так, згідно із ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Водночас порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України.

Зокрема, частиною шостою цієї статті визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, у частині сьомій статті 118 ЗК України встановлено два альтернативні варіанти правомірної поведінки уповноваженого органу в разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

Таким чином, аналізуючи вказані норми права, суд наголошує, що законом встановлено конкретний (місячний) строк для розгляду органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування клопотання громадянина про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (кадастровий номер: :04:002:0240), додавши до клопотання необхідні для розгляду цього питання документи.

Вказане клопотання подане позивачем 19.10.2020 року через Центр адміністративних послуг "Прозорий офіс" Вінницької міської ради, однак фактично надійшло на адресу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області 11.01.2021 року та зареєстроване за №798/0/94-21.

Відтак, оскільки предмет спору у справі стосується оскарження бездіяльності відповідача, а не будь-яких інших суб`єктів, які брали участь у спірних правовідносинах, суд вважає, що датою звернення позивача до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області з відповідним клопотанням необхідно вважати саме 11.01.2021 року. Отже, саме з цієї дати слід обчислювати місячний строк, встановлений частиною сьомою статті 118 ЗК України, для розгляду клопотання громадянина про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою.

Як встановлено судом, клопотання позивача було розглянуте відповідачем вже після пред`явлення до суду цього позову.

Так, листом від 03.03.2021 року за № 31-2-0.332-2099/2-21 "Щодо розгляду звернення" відповідач повідомив позивача, що зазначена на графічних матеріалах земельна ділянка з масиву площею 9,0783 га, кадастровий номер якого :04:002:0240, передана у комунальну власність Мурованокуриловецької ОТГ згідного з наказом Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 08.12.2020 року за № 26-ОТГ.

З наведеного суд робить висновок, що відповідач, фактично отримавши клопотання позивача 11.01.2021 року, розглянув його з порушення місячного строку, встановленого законом, адже останнім днем для розгляду такого клопотання було 11.02.2021 року.

При цьому, суд не може погодитись з твердженнями відповідача, що у даному випадку відсутня бездіяльність з його боку, зважаючи на те, що клопотання позивача все-таки було розглянуте з наданням письмової відповіді за № 31-2-0.332-2099/2-21 від 03.03.2021 року.

Як вже зазначалось, в силу положень ч. 7 ст. 118 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у місячний строк розглядає клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, частиною сьомою статті 118 ЗК України чітко не визначено, в якій саме правовій формі має прийматися відповідне рішення.

Втім, суд наголошує, що при вирішенні питання про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідач здійснює владно-управлінські функції на підставі закону та від імені держави вирішує питання щодо передачі земельних ділянок у власність або користування громадянам.

Тобто, відповідне рішення є актом організаційно-розпорядчого характеру, що видається органом державної влади в процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України та спрямований на їх реалізацію.

Відтак за своєю юридичною природою рішення про надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, яке приймається відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України, має відповідати формі розпорядчого документа.

Правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 року № 308 (в редакції наказу Держгеокадастру № 53 від 20.02.2020 року) (далі Положення ).

Пунктом 8 Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 року № 55 "Деякі питання документування управлінської діяльності" затверджено Типову інструкцію з діловодства в міністерствах, інших центральних та місцевих органах виконавчої влади (далі - Інструкція).

За змістом пункту 80 Інструкції накази (розпорядження) видаються як рішення організаційно-розпорядчого чи нормативно-правового характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основної діяльності установи, адміністративно-господарських або кадрових питань.

В той же час пунктом 123 Інструкції передбачено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як відповіді на виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, дорученнях вищих посадових осіб, на запити, звернення, а також кореспонденцію Верховної Ради України, на виконання доручень установ вищого рівня, на запити інших установ, звернення громадян, запити на інформацію, а також як ініціативні та супровідні листи.

Отже, положеннями вказаних нормативно-правових актів встановлено, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру має видаватися відповідний наказ. Водночас листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Крім того, відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі розпорядчий документ) акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Враховуючи наведене суд доходить висновку, що рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність має оформлятись розпорядчим індивідуальним правовим актом, у цьому випадку наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення не можуть оформлятися листами у відповідь на клопотання заявника.

Аналогічна правова позиція викладена у численних постановах Верховного Суду, зокрема від 14.08.2019 року у справі № 480/4298/18, від 16.05.2019 року у справі № 812/1312/18, від 06.06.2019 року у справі № 812/922/16, від 10.10.2019 року у справі № 814/1959/17.

Щонайголовніше, такої позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, про свідчать висновки, наведені у постанові від 28.11.2018 року під час розгляду справи № 820/4219/17.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правило подібного змісту містить також частина шоста статті 13 Закону № 1402-VIII, в силу якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Крім того, в силу вимог ч. 5 ст. 13 Закону № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З огляду на викладене суд вважає, що за результатами розгляду клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою відповідач повинен був прийняти відповідне управлінське рішення у формі наказу.

Водночас та обставина, що на час розгляду клопотання позивача спірна земельна ділянка вже була передана у комунальну власність, вищевказаного висновку суду не змінює, а лише може свідчити про наявність підстав для прийняття відповідачем конкретного рішення, яке, у випадку незгоди, заявник вправі оскаржити у встановленому порядку.

Таким чином, оскільки лист відповідача за № 31-2-0.332-2099/2-21 від 03.03.2021 року є неправомірною формою розгляду клопотання позивача, суд констатує протиправну бездіяльність відповідача при розгляді цього клопотання.

Відтак позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення у формі розпорядчого документа за результатами розгляду клопотання позивача від 19.10.2020 року про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок підлягають задоволенню.

Крім того, звертаючись до суду з цим позовом, позивач просить суд захистити його порушені права та інтереси шляхом зобов`язання відповідача розглянути клопотання позивача про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Оцінюючи позовні вимоги в цій частині, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Норму аналогічного змісту закріплено також у пункті 11 частини другої статті 245 КАС України.

Таким чином, з огляду на предмет спору та обставини справи, позовні вимоги щодо покладення на відповідача обов`язку повторно розглянути клопотання узгоджуються з повноваженнями суду при вирішенні справи по суті, а прийняття такого рішення забезпечуватиме захист прав та інтересів позивача, порушених незаконною бездіяльністю відповідача.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши доводи учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприйняття рішення у формі розпорядчого документа (наказу) за результатами розгляду клопотання позивача від 19.10.2020 року (вх. № 798/0/94-21 від 11.01.2021 року) про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (кадастровий номер: :04:002:0240), та зобов`язання відповідача повторно розглянути вказане клопотання та за результатами його розгляду прийняти рішення у формі наказу у відповідності до вимог статті 118 ЗК України.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа

Таким чином, у зв`язку з задоволенням позову, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 908,00 грн. належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Інших документально підтверджених судових витрат на дату постановлення рішення судом не встановлено. Відтак питання про їх розподіл не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області щодо неприйняття рішення у формі розпорядчого документа (наказу) за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 19.10.2020 року (вх. № 798/0/94-21 від 11.01.2021 року) про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (кадастровий номер: :04:002:0240).

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 19.10.2020 року (вх. № 798/0/94-21 від 11.01.2021 року) про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, яка розташована на території Вербовецької сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області (кадастровий номер: :04:002:0240), з урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні суду за результатами розгляду цієї справи.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному в період часу з 21.04.2021 року по 07.05.2021 року, повне судове рішення складено та підписано 11.05.21.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 );

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Келецька, 63, м. Вінниця, 21027).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович