Справа № 540/720/20
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 р.м.ОдесаСправа № 540/720/20
Головуючий І інстанції Войтович І.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Косцової І.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року (м.Херсон, дата складання повного тексту рішення - 20.05.2020р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Херсонській області, АР Крим та місті Севастополі про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу,-

В С Т А Н О В И В:

18.03.2020р. ОСОБА_1 звернулася до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ДПС в Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі, в якому просила суд визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020р. №Ф-2744-50 в сумі 6826,87 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки позивач зареєстрована як ФОП згідно з Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», до неї не можуть застосовуватися положення ч.3 ст.5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому, відповідачем було протиправно нараховано їй недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції письмовий відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату богу (недоїмки) від 20.02.2020р. №Ф-2744-50 на суму 6826,87 грн. Стягнуто на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду 1-ї інстанції, відповідач 30.06.2020р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення порушено норми матеріального права, просив скасувати рішення окружного адміністративного суду від 20.05.2020р. та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

10.07.2020р. матеріали даної справи, разом із апеляційною скаргою, надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2020р. вказану вище апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

Згідно з п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

У ході розгляду справи, судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрована 06.11.2009р. як ФОП (номер запису 0007076) з видом економічної діяльності - діяльність у сфері права (код КВЕД 69.10), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб від 19.12.2019р., та згідно зі свідоцтвом платника єдиного податку від 28.05.2012р. серії НОМЕР_1 - перебуває на спрощеній системі оподаткування (група 3, ставка єдиного податку - 5%)

З 25.04.2009р. ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 25.04.2009р. НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Миколаївської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 25.04.2009р. №14, є адвокатом.

30.11.2018р. позивачка, згідно з витягом із ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, припинила свою підприємницьку діяльність.

Проте, 11.01.2019р. позивач вдруге зареєструвалася як ФОП із видом економічної діяльності - «діяльність у сфері права» (код КВЕД 69.10)

23.05.2019р. ГУ ДФС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі прийнято рішення № про застосування до позивача штрафу у розмірі - 2022,30 грн. (за період з 20.04.2018р. до 27.03.2019р.) та нарахування пені у розмірі - 865,31 грн. (0,1% суми недоїмки).

07.02.2020р. ГУ ДПС у Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2744-50, відповідно до якої, заборгованість ОСОБА_1 зі сплати єдиного внеску складає 6826,87 грн., з яких сума недоїмки становить - 5508,36 грн., штраф - 453,20 грн. та пеня - 865,31 грн.

Вважаючи вказану вимогу протиправною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд 1-ї інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог та, відповідно, неправомірності дій та спірного рішення відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. №2464-VI.

Статтею 2 Закону №2464-VI визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

За визначенням ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, «єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У силу вимог п.п.4,5 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є ФОП, у т.ч. ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в т.ч. адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Викладене, у свою чергу, свідчить, що ФОП та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску. При цьому, порядок обліку та сплати єдиного внеску ФОП з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом №2464-VI не передбачений.

Як встановлено судами обох інстанцій, ОСОБА_1 є платником єдиного внеску - ФОП, яка обрала спрощену систему оподаткування, т.б. є платником єдиного внеску в розумінні п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI.

За правилами ч.1 ст.5 Закону №2464-VI, облік осіб, зазначених, зокрема, у п.п.4,5 ч.1 ст.4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.

Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у п.п.4,5 ч.1 ст.4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.

Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у п.п.4,5 ч.1 ст.4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (ч.2 ст.5 Закону №2464-VI).

У свою чергу, питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску у територіальних органах ДФС, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01.01.2016р., надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття на облік/зняття з обліку платників єдиного внеску визначені «Порядком обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (затв. наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014р. №1162), який у силу п.3 розділу І останнього, поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у п.п.1,4,5 та 5-1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №1162 встановлено, що дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску.

Згідно з п.4 розділу ІІ Порядку №1162, взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та ФОП, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та ФОП у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003р. №755-IV.

Як встановлено судовою колегією з матеріалів справи та вже зазначалося вище, позивач була зареєстрована 06.11.2009р. як ФОП та перебувала на обліку контролюючого органу, як платник єдиного внеску. 30.11.2018р. позивач припинила підприємницьку діяльність, про що внесено запис в Єдиний державний реєстр за №3007076.

Таким чином, у період перебування позивача на обліку як платника єдиного внеску - ФОП, відповідач не повинен був здійснювати нарахування їй єдиного внеску як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Розділом ІІІ Порядку №1162 встановлено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV.

Так, взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1 (п.1 розділу ІІІ Порядку №1162).

За приписами п.2 розділу ІІІ Порядку №1162, платники єдиного внеску, зазначені в п.5 ч.1 ст.4 Закону, подають заяву за формою №1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності.

Відповідно до п.3 розділу ІІІ Порядку №1162, платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою №2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Тобто, аналіз положень Порядку №1162 свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою №1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» Порядок №1162 не передбачає.

При цьому, зі змісту положень п.4 розділу VI Порядку №1162 вбачається, що фізична особа, зареєстрована як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, але не перебуває на обліку чи знята з обліку в контролюючому органі, обліковується в реєстрі страхувальників як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, з ознакою «платник не подав заяви для взяття на облік».

Будь-яких доказів на підтвердження подачі позивачем, як самозайнятою особою, заяви за формою №1-ЄСВ про взяття її на облік платником єдиного внеску, відповідачем не надано, а в матеріалах справи такі докази відсутні, що, в свою чергу, виключає можливість для нарахування їй єдиного внеску як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Також, колегія суддів звертає увагу й на те, що за спірний період у позивачки обов`язку окремо сплачувати єдиний внесок, як самозайнятою особою та як ФОП не виникало, оскільки таке фактично призводить до повторної сплати єдиного соціального внеску за одну і ту ж господарську діяльність. А тому, здійснюючи підприємницьку діяльність за кодом КВЕД 69.10 - «діяльність у сфері права та адвокатську діяльність», позивач займається одним і тим же видом підприємницької діяльності та у неї не виникає обов`язку подання звітності як особи, що провадить незалежну професійну діяльність.

При цьому, слід звернути увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.12.2019р. по справі №520/3939/19 дійшла аналогічного висновку, що за наявного існуючого правового регулювання взяття та перебування на обліку платника єдиного внеску ФОП з ознакою провадження незалежної професійної діяльності не передбачено. Взяття контролюючим органом на облік особи як платника єдиного внеску - ФОП (п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI) та внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб унеможливлює нарахування єдиного внеску за іншим типом платника без прийняття відповідних рішень і внесення змін щодо попереднього обліку особи у спосіб, визначений Законом і підзаконними нормативно-правовими актами. Підзаконний нормативно-правовий акт спеціальної облікової політики в частині визначення такої категорії платників єдиного внеску, як ФОП з ознакою здійснення незалежної професійної діяльності не відповідає положенням ст.4 Закону №2464-VI. Зміна обліку особи платника єдиного внеску в спосіб, не встановлений Законом або встановлений підзаконним нормативно-правовим актом, який не відповідає Закону в цій частині, та нарахування на підставі таких дій єдиного внеску, суперечить принципам законності та належного врядування.

Матеріалами даної справи підтверджується та не заперечується самим відповідачем, що внаслідок таких дій позивачу нарахований єдиний внесок за один і той самий період (з 03.04.2018р. по 21.12.2018р.) у подвійному розмірі, що є неправомірним та суперечить вимогам чинного законодавства.

В обсязі встановлених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду 1-ї інстанції про те, що оскаржуване рішення відповідача, не відповідає критеріям, визначеним ст.2 КАС України, а представлені позивачем докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що оскаржувана Вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020р. №Ф-2744-50 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

До того ж, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до ч.5 ст.9 Закону №2464-VI, сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом України та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч.13 цієї статті).

З наведеного слідує, що позивачем була надмірно сплачена сума єдиного внеску у розмірі 4916,36 грн., яку відповідачем частково враховано в рахунок погашення наявної заборгованості в порядку черговості та майбутніх платежів.

Як наслідок, показники спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.02.2020р. №Ф-2744-50 не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки інтегрована картка позивача містить невірні показники нарахувань з єдиного внеску, що в подальшому привело до застосування штрафних санкцій за їх несвоєчасну сплату та нарахування пені за відповідний період (рішення ГУ ДПС в Херсонській області, АР Крим та м.Севастополі від 23.05.2019р. №).

Відповідачем, у свою чергу, не надано пояснень по суті розрахунку зазначеної у вимозі суми недоїмки та штрафів разом із нарахованою пенею.

При цьому, незважаючи на те, що питання правомірності прийняття відповідачем рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені не охоплюється предметом даного позову, колегія суддів не може погодитись з правомірністю та обґрунтованістю нарахування таких сум, оскільки таке нарахування зроблено податковим органом за рахунок подвійного визначення позивачу сум єдиного внеску за 19.07.2018р. та за 19.10.2018р.

Вищевикладене у повному обсязі спростовує зазначені скаржником в апеляційній скарзі твердження.

Слід також зазначити, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м.Севастополі - залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 травня 2020р.- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 11.05.2021р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: І.П. Косцова

В.О. Скрипченко