Справа № 160/525/21
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
20 квітня 2021 року Справа №160/525/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Царікова О.В., перевіривши матеріали зустрічного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірним та скасування пункту наказу, визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, який подано в адміністративній справі №160/525/21 за позовною заявою Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд стягнути з громадянина ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податку: НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 17.08.1995 Прилуцьким МВ УМВС України в Чернігівській обл.) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 , МФО 820172, НОМЕР_5 ) грошові кошти у розмірі 10 153 695, 88 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2020 відкрито провадження у справі №160/525/21 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.04.2021.

19.04.2021 до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому ОСОБА_2 просить суд:

- визнати пункт 9 наказу Командувача Повітряних Сил Збройний Сил України №48 від 29.04.2017 "Про недоліки у зберіганні пально-мастильних матеріалів у військовій частині НОМЕР_1 та притягнення винних до відповідальності" неправомірним та скасувати його;

- визнати наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29 травня 2017 року №І2-РС про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за пунктом "ж" (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) неправомірним та скасувати його;

- визнати наказ Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 травня 2017 року №112 про визнання колишнього старшого прапорщика ОСОБА_1 таким, що справи та посаду здав, виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Шевченківського РВК м.Дніпро неправомірним та скасувати;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника складу взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 та у військовому званні «старший прапорщик»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу.

Слід зауважити, що до вищезазначеного зустрічного позову додано лише докази його направлення на адресу Військової частини НОМЕР_1 .

При вирішенні питання про можливість прийняття зустрічного позову суд виходить з такого.

Згідно із приписами ч.ч. 1, 2 ст. 177 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідач, який не є суб`єктом владних повноважень, має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

При цьому, відповідно до ч.1 ст. 178 КАС України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу.

Так, частиною 2 статті 160 КАС України визначено, що позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 43 КАС України, здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Зустрічний позов подано від імені ОСОБА_1 , однак документів на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності вказаної особи до матеріалів зустрічної позовної заяви не долучено (копія паспорту чи іншого документу, що посвідчує особу позивача), у зв`язку з чим, у суду відсутня можливість ідентифікувати особу підписанта поданого зустрічного позову та з`ясувати факт наявності в нього адміністративної процесуальної дієздатності.

Частиною 2 статті 178 КАС України встановлено, що до зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно із п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Разом з тим, к відповідності до положень ч. 2 ст. 177 КАС України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами спільного розгляду первісного та зустрічного позовів є взаємопов`язаність позовів і доцільність їх спільного розгляду.

Так, судом встановлено, що у первісній позовній заяві Військової частини НОМЕР_1 , позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 10 153 695, 88 грн. з підстав притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування за фактом розбіжності облікових даних, які рахуються за військовою частиною по службі ПММ фактичній наявності матеріальних засобів за №239 від 10.05.2017 та з урахуванням п.п. 9 п. 1 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 за №256 від 15.05.2017.

Натомість, у зустрічному позові ОСОБА_1 має намір визнати неправомірним та скасувати п.9 наказу Командувача Повітряних Сил Збройний Сил України №48 від 29.04.2017, а також вирішити у судовому порядку питання щодо правомірності або протиправності його звільнення зі служби, поновити його на відповідній посаді та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити йому грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу.

Отже, з аналізу підстав та предметів первісного й зустрічного позовів, суд доходить висновку про відмінність підстав означених позовів.

Окрім того, суд зауважує, що задоволення позовних вимог щодо визнання неправомірним та скасування п. 9 наказу Командувача Повітряних Сил Збройний Сил України №48 від 29.04.2017 без одночасного оскарження наказів командира Військової частини НОМЕР_1 за №239 від 10.05.2017 та за №256 від 15.05.2017 не зумовить виключення у повному або частковому обсязі задоволення первісного позову.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про недоцільність прийняття до розгляду зустрічного позову.

Разом з тим, під час вирішення питання щодо прийняття зустрічного позову до розгляду судом додатково встановлено, що ОСОБА_1 вже звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів.

Так, зокрема, переважна більшість із заявлених у зустрічному позові ОСОБА_1 позовних вимог (зокрема, позовні вимоги щодо визнання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 29 травня 2017 року №І2-РС про звільнення ОСОБА_1 з військової служби у запас за пунктом "ж" (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку) неправомірним та скасування його; визнання наказу Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 травня 2017 року №112 про визнання колишнього старшого прапорщика ОСОБА_1 таким, що справи та посаду здав, виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлений для зарахування на військовий облік до Шевченківського РВК м.Дніпро неправомірним та скасування його; поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника складу взводу матеріального забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 та у військовому званні «старший прапорщик», а також щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу) вже були предметом розгляду в адміністративній справі №804/4655/17.

За результатами розгляду адміністративної справи №804/4655/17 Дніпропетровським окружним адміністративним судом прийнято рішення від 26.03.2018, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Означене рішення суду набрало законної сили 05.05.2018 та ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржувалося.

Натомість, заявлення ОСОБА_1 в рамках зустрічного позову позовних вимог, які вже були предметом судового розгляду та щодо яких судом прийнято рішення, яке набрало законної сили свідчить про зловживання заявником встановленими КАС України процесуальними правами.

У п.9 ч.3 ст.2 КАС України однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства встановлено неприпустимість зловживання процесуальними правами.

У відповідності до положень ч.1 і ч.2 ст. 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Згідно із ч. 3 ст. 45 КАС України, у разі якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду.

Зловживання правом на подання позову становить собою такий вид зловживань процесуальними правами, за якого вся процедура розгляду спору є невиправданою та неефективною, адже особа звертається до суду з метою, відміною від захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Серед таких зловживань можна виокремити подання сутяжницьких, завідомо безпідставних (явно необґрунтованих) позовів або скарг.

Суд зауважує, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на затягування розгляду справи, створення перешкод іншим учасникам процесу.

Слід враховувати, що наведений у ч. 2 ст. 45 КАС України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КАС України, якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

За приписами ч.6 ст. 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Отже, суд доходить до висновку, що при розгляді зустрічного позову ОСОБА_1 є необхідність застосувати аналогію закону.

В даному випадку, нормою закону, яка регулює подібні правовідносини, є ч.3 ст. 178 КАС України, відповідно до якої зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що вищезазначена зустрічна позовна заява є необґрунтованою, та поданою без дотримання норм КАС України, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути означений зустрічний позов заявнику без розгляду.

Керуючись ст.ст. 167, 169, 177, 178, 241, 243, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:
Зустрічний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання неправомірним та скасування пункту наказу, визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії повернути заявнику без розгляду разом із доданими до нього документами.

Роз`яснити заявнику, що повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє його права звернення до адміністративного суду в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі протягом 15 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали складений 26.04.2021.

Суддя О.В. Царікова