Справа № 160/2632/20
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2021-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2021 року Справа № 160/2632/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОзерянської С.І.
за участі секретаря судового засіданняЗакопай А.Р.
представника позивача Крамаренко Г.М.
06.03.2020 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, у якій позивач просить:
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 15.04.2019 року на всі грошові кошти позивача, що знаходились на його рахунках в банківських установах, накладено арешт в рамках відкритих виконавчих проваджень, у зв`язку із чим останній в період не мав об`єктивної можливості здійснювати перерахування коштів для сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі ЄСВ, єдиний внесок), тому з метою недопущення ухилення від сплати ЄСВ, його сплата за позивача здійснювалася третіми особами, а саме відокремленими структурними підрозділами АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз». Однак, перераховані Самарівським ВУГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» кошти безпідставно не були зараховані відповідачем в рахунок сплати позивачем ЄСВ, внаслідок чого у АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» утворилася недоїмка зі сплати єдиного внеску за вищевказані періоди, на яку відповідачем виставлено спірні вимоги про її сплату, які за наведених обставин також є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки позивач, доручивши на підставі відповідного договору сплату єдиного внеску від свого імені третій особі, вчинив всі залежні від нього дії, спрямовані на належне та своєчасне виконання свого обов`язку зі сплати такого внеску.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року відкрито провадження та ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.
09.04.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначаючи, що сплата єдиного внеску на підставі договору доручення іншою особою, з огляду на приписи частини дев`ятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», не є належним виконанням позивачем обов`язку щодо сплати єдиного внеску, оскільки даною правовою нормою встановлено заборону передачі платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам, крім випадків, передбачених законодавством. Водночас, відповідно приписів Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. Крім того, відповідачем зазначено, що у разі заповнення поля «призначення платежу» з порушенням вимог п.8 Порядку заповнення платіжних документів № 609 документ береться до виконання. При цьому якщо поле «Код платника» не відповідає коду платника в полі «Призначення платежу», сплачені суми зараховуються на код платника, що є власником рахунку. За таких обставини, кошти сплачені ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» за позивача, автоматично рознесено до інтегрованої картки ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».
17.04.2020 року до суду від позивача надійшла відповідь до відзиву на позовну заяву, в якій останнім було зазначено, що арешт коштів позивача, накладений в одному виконавчому провадженні, в один і той же день було знято в цьому виконавчому провадженні і одразу накладено в іншому виконавчому провадженні, хоча відповідно до ухвали суду про забезпечення позову було заборонено вчинення таких дій, у зв`язку із чим позивач не мав жодної можливості в період між закриттям одного виконавчого провадження та зняттям арешту з коштів боржника за однією постановою сплачувати єдиний внесок до винесення нової постанови про накладення арешту, оскільки виконавчі дії відбувалися у той же день.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Так, 11.04.2019 року загальними зборами акціонерів ПАТ «Дніпропетровськгаз» було прийнято рішення про зміну типу та найменування товариства з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз».
23.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрієм Сергійовичем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №60403353.
Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, 23.10.2019 року приватним виконавцем була винесена постанова про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №60403353.
Згідно з постановою від 23.10.2019 року про арешт коштів боржника за виконавчим провадженням №60403353 був накладений арешт на кошти та інші цінності АТ «Дніпропетровськгаз», що обліковуються на всіх рахунках і вкладах що перебувають на зберіганні в банках чи фінансових установах України та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів AT «Дніпропетровськгаз», крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать AT «Дніпропетровськгаз» у тому числі, що знаходяться на рахунках Виробничого підрозділу боржника Самарівського виробничого управління AT «Дніпропетровськгаз» у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 108 149 518,09 грн.
03 серпня 2015 року між АТ «Дніпропетровськгаз» (довіритель) та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» (повірений) був укладений договір доручення №304/15, згідно з яким в порядку та на умовах, визначених договором №304/15, повірений зобов`язується від імені та за рахунок довірителя виконувати грошові зобов`язання.
Відповідно до пункту 1.2. договору №304/15 виконані грошові зобов`язання, вчинені повіреним на виконання договору №304/15, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов`язки довірителя.
02.01.2019 року АТ «Дніпропетровськгаз» видало довіреність №007.1Др-113/1-0119, якою уповноважило ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» вчиняти від імені АТ «Дніпропетровськгаз» такі дії, зокрема, як сплачувати (перераховувати) податки, збори та інші обов`язкові платежі, передбачені чинним законодавством України.
Враховуючи те, що на грошові кошти, які знаходяться на рахунках позивача в банківських установах було накладено арешт та з метою недопущення ухилення від сплати ЄСВ, позивач своїми листами повідомив Офіс великих платників податків ДПС в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДПС про те, що:
24 жовтня 2019р. - 55 529,93 грн.;
25 жовтня 2019р. - 527,89 грн.;
28 жовтня 2019р. - 6 158,96 грн.
При цьому АТ «Дніпропетровськгаз» додавало копії платіжних доручень та просило зарахувати кошти у сумі 62 216,78 грн. на особовий рахунок AT «Дніпропетровськгаз» з ЄСВ за кодом класифікації доходів бюджету жовтня 2019р. - 83 334,80 грн.;
04 листопада 2019р. - 10 418,65 грн.;
05 листопада 2019р. - 17 964,07 грн.;
06 листопада 2019р. - 2 135,18 грн.;
07 листопада 2019р. - 65 915,28 грн.
При цьому AT «Дніпропетровськгаз» додавало копії платіжних доручень та просило зарахувати кошти у сумі 179 767,98 грн. на особовий рахунок AT «Дніпропетровськгаз» з ЄСВ за кодом класифікації доходів бюджету 71010000;
11 листопада 2019р. - 8 125,94 грн.;
12 листопада 2019р. - 1 485,46 грн.;
13 листопада 2019р. - 14 116,33 грн.;
14 листопада 2019р. - 48 098,75 грн.;
15 листопада 2019р. - 555 260,38 грн.
При цьому AT «Дніпропетровськгаз» додавало копії платіжних доручень та просило зарахувати кошти у сумі 627 086,86 грн. на особовий рахунок AT «Дніпропетровськгаз» з ЄСВ за кодом класифікації доходів бюджету 71010000.
Сплата ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» протягом періоду за жовтень, листопад 2019 року вищевказаних сум коштів від імені та в рахунок сплати позивачем зобов`язань останнього з єдиного внеску за жовтень та листопад 2019 року підтверджується платіжними дорученнями, копії яких містяться в матеріалах справи.
Позивач, вважаючи дії відповідача щодо незарахування вищезазначених платежів ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» в загальній сумі 869 071,62 грн. в рахунок сплати ЄСВ від імені AT «Дніпропетровськгаз» третьою особою незаконними, вчиненими з порушенням норм чинного законодавства , звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зважає на таке.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464).
Приписами ст.2 Закону №2464 визначено, що його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються зокрема: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску.
Статтею 3 Закону №2464 визначено принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, серед яких: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов`язковості сплати; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464 до платників єдиного внеску віднесено роботодавців, зокрема підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Частиною 2 статті 6 Закону №2464 передбачено, що до обов`язків платника єдиного внеску, зокрема, віднесено: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з ч.4 ст.8 Закону №2464 порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Статтею 9 Закону №2464 визначено порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску, відповідно до вимог якої:
- сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті зокрема шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування;
- для зарахування єдиного внеску в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та його територіальних органах відкриваються в установленому порядку небюджетні рахунки відповідному органу доходів і зборів. Зазначені рахунки відкриваються виключно для обслуговування коштів єдиного внеску; обслуговування коштів єдиного внеску здійснюється згідно з положенням про рух коштів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної бюджетної політики, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування;
- єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку;
- днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;
- єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Частиною 9 статті 25 Закону №2464 встановлено, що передача платниками єдиного внеску своїх обов`язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.
В свою чергу суд зазначає, що вимогами п.1 ч.1 ст.4, ч.5, 7, 12 ст.9 Закону №2464 на позивача, як платника єдиного соціального внеску, покладено безумовний обов`язок зі сплати єдиного соціального внеску, незалежно від його фінансового стану, шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів з його банківського рахунку.
Разом з тим, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що протягом спірного періоду на всі рахунки позивача було накладено арешт, що унеможливлює виконання позивачем зазначеного обов`язку у спосіб, визначений Законом №2464, тобто шляхом перерахування відповідних коштів з рахунку платника на рахунок органу доходів і зборів.
Суд враховує, що спірні правовідносини, які стосуються збору (справляння) єдиного соціального внеску, за своєю суттю є публічно-правовими. При цьому Закон №2464 не передбачає випадків, коли, як у цій справі, існують обставини, що виключають можливість виконання обов`язку зі сплати єдиного внеску.
Тобто має місце ситуація, коли у спеціальному законі, виключно яким визначається порядок сплати єдиного внеску (ч.2 ст.2 Закону №2464), наявні прогалини щодо порядку виконання встановленого Законом №2464 обов`язку платника єдиного внеску щодо його сплати в умовах, зокрема, неможливості застосування регламентованого цим Законом способу виконання відповідного обов`язку.
Наявність таких прогалин обумовлює безпосереднє застосування регламентованих цим Законом принципів: обов`язковості сплати та захисту прав і законних інтересів застрахований осіб (ст.3 Закону №2464), а також положень інших нормативно-правових актів в частині, що не суперечить цьому Закону (ч.1 ст.1 Закону №2464).
Зі змісту спірних правовідносин судом встановлено, що позивач не здійснював передачу свого обов`язку зі сплати єдиного внеску третім особам, натомість вжив усіх залежних від нього заходів з метою виконання цього обов`язку та забезпечення відповідного страхового стажу своїх працівників.
За встановлених обставин у справі, суд виходить також з того, що позивач мав на меті виконання покладеного на нього безумовного та пріоритетного (частина дванадцята статті 9 Закону №2464) обов`язку зі сплати єдиного соціального внеску, а тому здійснював пошук шляхів виконання цього обов`язку з тим, щоб забезпечити відповідний страховий стаж своїх працівників.
Доказів чи належних обґрунтувань того, що внаслідок обраного позивачем способу реалізації обов`язку по сплаті єдиного соціального внеску допущено порушення закону, відповідачем в ході судового розгляду справи не надано.
Як встановлено судом, 03 серпня 2015 року між АТ «Дніпропетровськгаз» (довіритель) та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» (повірений) був укладений договір доручення №304/15, згідно з яким в порядку та на умовах, визначених договором №304/15, повірений зобов`язується від імені та за рахунок довірителя виконувати грошові зобов`язання.
Відповідно до пункту 1.2. Договору №304/15 виконані грошові зобов`язання, вчинені повіреним на виконання договору №304/15, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов`язки довірителя.
02.01.2019 року АТ «Дніпропетровськгаз» видало довіреність №007.1Др-113/1-0119, якою уповноважило ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» вчиняти від імені АТ «Дніпропетровськгаз» такі дії, зокрема, як сплачувати (перераховувати) податки, збори та інші обов`язкові платежі, передбачені чинним законодавством України.
З метою забезпечення своєчасної сплати позивачем ЄСВ, на підставі укладеного договору №304/15, ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» сплачувало ЄСВ від імені та за рахунок позивача, про що також свідчать платіжні доручення.
Суд враховує, що відповідно до ч.1, 3 ст.237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі зокрема договору.
Частиною 1 ст.1000 Цивільного кодексу України, встановлено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.
Відповідно до вимог ст.1003 Цивільного кодексу України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.
При цьому, зміст приватно-правових відносин щодо реалізації договорів доручення між довірителем та повіреними не входить до предмету доказування в межах даного адміністративного спору.
Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, власником коштів, від імені якого здійснено відповідні платежі в рахунок сплати сум єдиного соціального внеску за відповідними платіжними дорученнями, є саме позивач, а не будь-яка третя особа.
Сама лише обставина, що відповідні перерахування власних коштів платника єдиного внеску відбулись не з його власного рахунку, в умовах неможливості використання власних рахунків платника (що не є спірним між сторонами), не свідчить про порушення платником вимог ч.9 ст.25 Закону №2464.
У випадку наявності прогалин у спеціальному нормативно-правовому акті - Законі №2464 - щодо порядку (способу) виконання обов`язку платника по сплаті єдиного соціального внеску, за умов об`єктивної неможливості використати передбачений Законом спосіб виконання такого обов`язку, правомірними є дії платника єдиного внеску, спрямовані на забезпечення виконання цього обов`язку у будь-який інший спосіб, що не суперечить чинному законодавству.
Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №805/1429/17-а, від 25.01.2019 у справі №817/85/16, від 25.01.2019 у справі №812/59/16.
В ході судового розгляду справи не було встановлено фактів того, що внаслідок обраного товариством способу реалізації обов`язку по сплаті єдиного соціального внеску допущено порушення закону.
Згідно з положеннями п.21.1.10 ст.21 Податкового кодексу України посадові особи контролюючих органів зобов`язані: вносити до інформаційних баз даних інформацію з документів, отриманих від платників податків у паперовій формі, а також інформацію про взаємодію з платниками податків, отриману в іншій формі.
Інтегрована картка платника податків є документом, який відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету, тому відображення в ній податкової заборгованості по фактично сплаченим сумам порушує права платника податків.
У даному випадку у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані карток його особових рахунків правильно відображали точний облік усіх нарахованих і сплачених сум до бюджету, оскільки невідповідність такого обліку фактичним задекларованим показникам сталась не з вини позивача.
Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що у випадку наявності прогалин у спеціальному нормативно-правовому акті, що регулює порядок виконання обов`язку платника по сплаті єдиного соціального внеску, за умов об`єктивної неможливості скористатися передбаченим Законом способом виконання такого обов`язку, правомірними є дії платника єдиного внеску, спрямовані на забезпечення виконання цього обов`язку у будь-який інший спосіб, що не суперечить чинному законодавству.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 204, 00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 08 лютого 2021 року.

Суддя С.І. Озерянська