Справа № 200/3299/21-а
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 р. Справа№200/3299/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У березні 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначала, зокрема, що є суб`єктом господарювання, який відповідно до ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та абз. 2 пп. 38.7 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України був звільнений від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на період з 14.04.2014 року, зокрема по 31.12.2016 року, тому вона не сплачувала задекларовані податкові зобов`язання за 2015 - 2016 роки (на підставі поданої неї декларацій з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2015 рік та, відповідно, за 2016 рік), внаслідок чого у неї виник податковий борг за вказані роки в розмірі 32 710,76 грн., який обліковувався в її інтегрованій картці платника податків.

Всі платежі, які вона почала сплачувати за звітні періоди, які розпочалися після 29.02.2020 року (після запровадження законодавчих змін, внаслідок яких у неї знову виник обов`язок зі сплати орендної плати), відповідач зараховував в рахунок погашення заборгованості за 2015 - 2016 роки та при таких сплатах нарахував пеню в загальному розмірі 16 979,18 грн.

Вважала, що за відсутності у неї обов`язку сплати основного податкового зобов`язання за 2015 - 2016 роки, відповідно, відсутні підстави для нарахування їй пені.

Подання нею 17.02.2021 року уточнюючих податкових декларацій за 2015 - 2016 роки та звернення до податкового органу із заявою від 18.02.2021 року про зменшення такого податкового зобов`язання та пені не призвели до бажаного результату, адже податкові декларації прийняті не були. При цьому відповідачем не враховано те, що при поданні уточнюючих податкових декларацій позивач не порушила строк давності у 1095 днів, що встановлений ст. 102 Податкового кодексу України, оскільки такий строк щодо неї зупинився (пп. 38.2 п. 38 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України).

Вважаючи свої права порушеними позивач просила:

- зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області відкоригувати облікові показники її інтегрованої картки платника податків за кодом бюджетної класифікації 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» шляхом внесення до неї змін - зменшення податкового зобов`язання на суму податку «Орендна плата» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року в розмірі 32 710,76 грн.;

- визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Донецькій області щодо нарахування їй пені у загальному розмірі 16 979,18 грн.;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області виключити з її інтегрованої картки платника податку з плати за землю суму пені у розмірі 16 979,18 грн.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що платнику податків ФОП ОСОБА_1 була відкрита інтегрована картка платника орендної плати з фізичних осіб по коду бюджетної класифікації 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» по Світлодарській міській раді згідно з класифікацією доходів бюджету, що затверджена наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 року №11 «Про бюджетну класифікацію».

Так, між Світлодарською міською радою та позивачем укладено відповідний договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

16.02.2016 року платником податків ФОП ОСОБА_2 була самостійно подана звітна податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 16.02.2016 року № за 2015 рік у сумі 13 444,62 грн. та звітна податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 16.02.2016 № за 2016 рік у сумі 19 266,14 грн.

Самостійно визначене у зазначених деклараціях податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб у встановлені законодавством терміни сплачено не було, внаслідок чого виник податковий борг.

Відповідно до абз. 2 п. 38.7 підрозд.10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року до 29 лютого 2020 року включно плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Згідно з пп. 38.1 п. 38 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» вказаного Кодексу у цьому пункті терміни вживаються в такому значенні, у т.ч.: територія населених пунктів на лінії зіткнення - територія населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Світлодарськ Донецької обл. входить до переліку населених пунктів, території яких розташовані на лінії зіткнення.

17.02.2021 року платником ФОП ОСОБА_1 подані уточнюючі податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік (вх. №10407581 від 17.02.2021 року) на зменшення податкового зобов`язання у сумі 13444,62 грн. та за 2016 рік (вх.№10414546 від 17.02.2021 року) на зменшення податкового зобов`язання у сумі 19266,14 грн., в яких невірно вказані обов`язкові реквізити: звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку), чим порушено вимоги п. 48.3 ст. 48 Податкового кодексу України. Тому керуючись пп. 49.11.1 п. 49.11 ст. 49 Кодексу позивача повідомлено листом від 12.03.2021 року № 7638/6/05-99-24-07-16 про те, що ці уточнюючі податкові декларації не визнані як податкова звітність.

Оскільки протягом 1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації (п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України) позивачем не було надіслано уточнюючого розрахунку до податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна за земельні ділянки державної або комунальної власності) на зменшення податкового зобов`язання з орендної плати за землю, тому податкові зобов`язання самостійно нараховані платником податків вважаються узгодженими (п. 54.1 ст. 54 Кодексу).

Згідно з інтегрованою карткою платника з орендної плати з фізичних осіб станом на 01.01.2020 року за позивачем обліковувався податковий борг у сумі 32 155,24 грн.

Протягом 2020 року позивачем сплачено орендну плату з фізичних осіб у сумі 23238,69 грн., протягом 2021 року - 7745,10 грн.

Згідно з даними інтегрованої картки платника податків з плати за землю за позивачем обліковується податковий борг на загальну суму 32 710,76 грн., який виник відповідно до поданих нею за 2015 та за 2016 роки податкових декларацій з плати за землю.

При погашенні задекларованих позивачем податкових зобов`язань з плати за землю за 2015-2016 роки, та 2020-2021 роки за рахунок сплати позивачем поточних платежів з плати за землю відповідач застосовував положення п. 87.9 ст. 89 гл. 9 Податкового кодексу України, також була нарахована пеня на загальну суму 16 979,18 грн.

Вважав, що діяв правомірно. Просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач подала відповідь на відзив, якою підтримала доводи позовної заяви, та зазначала, що відповідач, посилаючись на абз. 2 п. 38.7 підрозд.10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України не заперечує тієї обставини, що позивач з 14.04.2014 була звільнена від сплати податку з орендної плати з фізичних осіб, оскільки земельна ділянка, розташована на території населеного пункту на лінії зіткнення.

Уточнюючі податкові декларації за 2015-2016 роки позивачем були подані у відповідності до вимог законодавства, з правильним зазначенням обов`язкових реквізитів. Крім того вони були прийняті податковим органом, а показники були частково відкориговані, про що свідчить роздруківка з інтегрованої картки платника станом на 11.03.2021 року. Однак через деякий час податковий орган змінив свою думку та не прийняв уточнюючі податкові декларації нібито через те, що позивачем невірно вказано період. При цьому відповідач помилково вказував на те, що такі уточнюючі декларації треба було подати протягом 1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації.

Вважала, що уточнюючі декларації були подані у встановлені Податковим кодексом України строки, оскільки починаючи з 14.04.2014 року до 29.02.2020 року зупинилося застосування норм ст.ст. 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 Податкового кодексу України, а, отже, зупинився і відлік строку давності, визначений ст. 102 Кодексу (1095 днів).

З огляду на те, що позивачем було подано уточнюючі податкові декларації за 2015- 2016 роки та те, що строк давності на їх подання продовжив свій перебіг щодо позивача лише з 29.02.2020 року, позивач, подаючи 17.02.2021 року ці уточнюючі податкові декларації, не порушила строк давності у 1095 днів, що встановлений ст. 102 Податкового кодексу України.

Вважала, що за відсутності у неї обов`язку сплати основного податкового зобов`язання за 2015 - 2016 роки, відповідно, відсутні підстави для нарахування їй пені.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 з 27.01.2009 року по 29.01.2016 року була зареєстрована та з 18.10.2017 року по теперішній час зареєстрована фізичною особою-підприємцем; є платником, зокрема, плати за землю, який як платник вказаного податку щодо 2015 та 2016 років перебував на обліку в Головному управлінні ДФС у Донецькій області (Артемівська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області). Натепер перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у Донецькій області (Бахмутська державна податкова інспекція Головного управління ДПС у Донецькій області).

З 15.08.2012 року позивач зареєстрована та проживає в м. Світлодарську Донецької обл., тобто у населеному пункті, де проводилася антитерористична операція, та який розташований на лінії зіткнення.

Податкові зобов`язання з плати за землю у вказаного платника податків виникли на земельну ділянку комунальної власності, яка перебуває в користуванні у позивача на підставі договору оренди земельної ділянки від 15.12.2014 року, що укладений між позивачем як орендарем та Світлодарською міською радою як орендодавцем, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування торгового центру (код цільового використання 03.07. - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (тобто, на території населеного пункту на лінії зіткнення). Строк дії договору - 49 років з переважним правом його продовження на новий строк.

Позивач на період з 14.04.2014 року, зокрема по 31.12.2016 року, відповідно до ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та пп. 38.7 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України була звільнена від нарахування та плати за користування вказаною земельною ділянкою, що розташована на території населеного пункту на лінії зіткнення.

Позивачем подані звітні податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності):

- за 2015 рік (вх. №10407581 від 17.02.2021 року), в якій самостійно визначена річна сума орендної плати за землю у розмірі 13 444,62 грн. зі сплатою щомісячно податкового зобов`язання в сумі 1120,39 грн. протягом січня - листопада та 1120,33 грн. протягом грудня звітного року у строки, встановлені Податковим кодексом України;

- за 2016 рік (вх. №10414546 від 17.02.2021 року), в якій самостійно визначена річна сума орендної плати за землю у розмірі 19 266,14 грн. зі сплатою щомісячно податкового зобов`язання в сумі 1605,51 грн. протягом січня - листопада та 1605,53 грн. протягом грудня звітного року у строки, встановлені Податковим кодексом України.

У зв`язку з тим, що позивач була звільнена від плати за користування вказаною земельною ділянкою, тому вона не сплачувала задекларовані податкові зобов`язання за 2015-2016 роки, внаслідок чого у неї за ці податкові періоди виник податковий борг в розмірі 32 710,76 грн. (13 444,62 грн. + 19 266,14 грн. = 32 710,76 грн.), що визнається відповідачем у відзиві.

У зв`язку з наведеним 17.02.2021 року позивач подала до контролюючого органу уточнюючі податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності):

- за 2015 рік (вх. №10407581 від 17.02.2021 року), якою зменшена сума податкових зобов`язань за вказаний рік на суму 13 444,62 грн.;

- за 2016 рік (вх.№10414546 від 17.02.2021 року), якою зменшена сума податкових зобов`язань за вказаний рік на суму 19 266,14 грн.

18.02.2021 року позивач звернулася до податкового органу із заявою про зменшення такого податкового зобов`язання та пені, в якій просила: здійснити перерахунок податкового боргу по орендній платі з фізичних осіб; відкоригувати облікові показники її інтегрованої картки платника податків за кодом бюджетної класифікації 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» шляхом внесення до неї змін - зменшити податкове зобов`язання на суму податку «Орендна плата» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року на суму 32 710,76 грн. та пеню на суму 15 815,56 грн. (тобто, на суму пені, що була нарахована на час подання вказаної заяви).

Листом від 12.03.2021 року № 7638/6/05-99-24-07-16 Головне управління ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ ВП 44070187) повідомило позивача про те, що у поданих до Бахмутської ДПІ уточнюючих податкових деклараціях з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік (від 17.02.2021 року №10407581) за 2016 рік (від 17.02.2021 року №10414546) невірно вказані обов`язкові реквізити: звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку), тому відповідно до п. 48.7 ст. 48 Податкового кодексу України податкова звітність не вважається податковою декларацією.

Листом від 12.03.2021 року № 7639/6/05-99-24-07-16 Головне управління ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ ВП 44070187) повідомило позивача про те, що платник має право подати уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) протягом 1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. У зазначений строк не було надіслано уточнюючого розрахунку до податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна за земельні ділянки державної або комунальної власності) на зменшення податкового зобов`язання з орендної плати за землю. За таких обставин податкові зобов`язання самостійно нараховані платником податків вважається узгодженими. При цьому на сьогодні діючим законодавством не передбачено механізму щодо коригування контролюючим органом самостійно визначеного податкового зобов`язання платником.

Вказаним листом також повідомлено про те, що згідно з інтегрованою карткою платника з орендної плати з фізичних осіб станом на 01.02.2021 року обліковувався податковий борг у сумі 41 547,93 грн. (у т.ч. 14 559,64 грн. у вигляді залишку несплаченої пені, яка нарахована за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань по орендній платі з фізичних осіб).

Отже, не приймаючи уточнюючі податкові декларації позивача відповідач фактично виходив з того, що позивачем пропущено строк для їх подання у 1095 днів.

Всі платежі, які позивач у встановлені строки сплачувала за наступні звітні періоди, які розпочалися після 29.02.2020 року (після змін, що внесені до абз. 2 пп. 38.7 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України, внаслідок яких у неї знову виник обов`язок зі сплати орендної плати), відповідач зараховував в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, зокрема зараховував в рахунок погашення задекларованих зобов`язань за 2015 - 2016 роки та при таких сплатах нарахував пеню в загальному розмірі 16 979,18 грн., що також визнається відповідачем у відзиві.

Сума пені відображена в інтегрованій картці платника податків з вказаного податку.

Позивач вважала, що відповідач мав прийняти її уточнюючі податкові декларації на зменшення податкового зобов`язання за 2015 - 2016 роки, коли вона була звільнена від виконання такого зобов`язання; за відсутності у неї обов`язку сплати основного податкового зобов`язання за 2015 - 2016 роки в загальному розмірі 32 710,76 грн., відповідно, відсутні підстави для нарахування їй пені, а тому відповідач мав внести відповідні коригування до її інтегрованої картки платника податків, чим відновити її права як платника податків.

У зв`язку з наведеними обставинами та неможливістю вирішити спір в досудовому порядку позивач звернулася до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Відповідно до пп. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі - орендна плата).

Пунктом 288.7 ст. 288 розд.Кодексу визначено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до ст. 285 розд.Кодексу базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Згідно з п.п. 286.2 та 286.3 ст. 286 розд.Кодексу, яка визначає порядок обчислення плати за землю, визначено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 розд.Кодексу податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Отже, Податковим кодексом України визначено право платника податків (за його вибором) подавати декларацію з плати за землю у встановлений строк один раз за весь рік або подавати таку декларацію щомісячно та обов`язок платника податків щомісячно сплачувати плату за землю.

Пунктом 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 вказаного Кодексу сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом є податковим боргом.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 гл. 9 Податкового кодексу України, яка регулює питання погашення податкового боргу платників податків, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Разом з вказаними нормами суд враховує наступне.

14.04.2014 року набрав чинності Указ Президента України від 14.04.2014 року №405/2014, яким уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

15.10.2014 року набрав чинності Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (Закон від 02.09.2014 року № 1669-VII), який визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 2 вказаного Закону на час проведення антитерористичної операції встановлено мораторій на виконання договірних зобов`язань та на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними та іншими договірними зобов`язаннями, зокрема юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Статтею 6 вказаного Закону під час проведення антитерористичної операції звільнено суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Статтею 7 вказаного Закону скасовано на період проведення антитерористичної операції орендну плату за користування державним та комунальним майном суб`єктам господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» цей Закон, зокрема втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» надано визначення термінів:

територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014;

період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, був затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р, дію якого зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р.

Вказаний Перелік втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р.

До вказаних Переліків внесено, зокрема м. Світлодарськ Донецької обл., де зареєстрована та здійснює свою господарську діяльність платник податків.

Враховуючи наведене з 14.04.2014 року позивач як платник, яка здійснювала діяльність на території проведення антитерористичної операції, на такий період була звільнена від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

08.06.2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» (Закон України №1365-VІІІ від 17.05.2016 року), яким тексти статей 6 і 7 викладено в такій редакції:

"Звільнити суб`єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону";

"Скасувати суб`єктам господарювання орендну плату за користування державним та комунальним майном, розташованим в населених пунктах, згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону".

Вказаним законом також статтю 4 доповнено частиною четвертою наступного змісту:

«Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію».

Такі Переліки затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1276-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

До Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, з 18.02.2015 року віднесено м. Світлодарськ, в якому позивач зареєстрована та проживає з 15.08.2012 року (про що в її паспорті проставлена відповідна відмітка).

Пунктом 38 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України установлено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС), для платників податків, які станом на 14 квітня 2014 року мали місцезнаходження (місце проживання) на тимчасово окупованій території, що визнана такою відповідно до Постанови Верховної Ради України "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", або в населених пунктах на лінії зіткнення, та/або платників податків, які мають об`єкти оподаткування місцевими податками, зборами на цих територіях, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті. Дія цього пункту не поширюється на територію України, визнану тимчасово окупованою відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Згідно з пп. 38.2 п. 38 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України:

1) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань;

2) зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу.

Відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на період, протягом якого до платників податків, зазначених у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87-101 цього Кодексу.

Норми цього підпункту не застосовуються:

з дати реєстрації зміни місця проживання фізичною особою - платником податків і переселення на іншу територію України на постійне місце проживання, місце проживання внутрішньо переміщеної особи та проведення реєстраційної дії щодо зміни місця проживання фізичної особи - підприємця;

з дати реєстрації зміни місцезнаходження юридичної особи на іншу територію України.

Відповідно до пп. 38.7 п. 38 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України в редакції, яка діяла до 23.05.2020 року, не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС), плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС), плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

23.05.2020 року набрав чинності Закон України від 16.01.2020 року № 466-IX, яким в абз. 2 пп. 38.7 п. 38 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України слова і цифри "по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС)" замінено словами і цифрами "до 29 лютого 2020 року включно".

Отже, з 23.05.2020 року відповідно до абз. 2 пп. 38.7 п. 38 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року до 29 лютого 2020 року включно, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Як вже зазначалося, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085 (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1276-р) затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

До Переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, з 18.02.2015 року віднесено м. Світлодарськ, в якому позивач зареєстрована та постійно проживає з 15.08.2012 року (про що в її паспорті проставлена відповідна відмітка).

Отже, позивач на період з 14.04.2014 року по 29.02.2020 року (який включає спірний період 2015 - 2016 роки), відповідно до абз. 2 пп. 38.7 п. 38 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України була звільнена від нарахування та від плати за користування земельною ділянкою комунальної власності, що розташована на території населеного пункту на лінії зіткнення.

Оскільки позивач на протягом спірного періоду 2015 - 2016 роки відповідно до ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та пп. 38.7 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України була звільнена від нарахування та плати за користування орендованою нею земельною ділянкою комунальної власності, тому вона не сплачувала задекларовані податкові зобов`язання за 2015 та 2016 роки, внаслідок чого у неї виник податковий борг в розмірі 32 710,76 грн.

Разом з тим позивач могла не декларувати такі зобов`язання, а задекларувавши та виявивши помилковість декларування подати уточнюючу податкову декларацію, що і було позивачем зроблено - уточнюючі податкові декларації були подані у відповідності до вимог законодавства, з дотриманням встановлено строку їх подання, та містили всі обов`язкові реквізити, в тому числі звітний (податковий) період, що уточнюється.

Так, відповідно до п. 50.1 ст.50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу (1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації)) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

При цьому відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, щодо позивача на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) (який розпочався з 14.04.2014 року та ще на закінчився) зупинявся (пп. 38.2 п. 38 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України).

Вказані положення законодавства залишилися поза увагою контролюючого органу, що призвело до протиправного неприйняття уточнюючих податкових декларацій позивача за 2015 та 2016 роки (фактично, на думку відповідача, через пропуск строку їх подання), застосування до задекларованих позивачем зобов`язань за 2015 та 2016 роки положень п. 87.9 ст. 87 гл. 9 Податкового кодексу України (погашення задекларованих за 2015 та 2016 роки зобов`язань за рахунок сплати поточних платежів) та нарахування пені.

Щодо нарахованої пені

Відповідно до пп.14.1.162 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (пп. 129.1.3 п. 129.1 ст.129 цього Кодексу).

Нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів на відповідний рахунок платника податків та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань (п.п. 129.3.1 п. 129.3 ст. 129 цього Кодексу).

Враховуючи те, що позивач в силу ст. 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та абз. 2 пп. 38.7 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України була звільнена від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності на період з 14.04.2014 року, зокрема по 31.12.2016 року, та, відповідно, зобов`язання на спірний період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року в загальному розмірі 32 710,76 грн. не сплачувала, тому за відсутності обов`язку сплати такого основного податкового зобов`язання за такий період правові підстави для нарахування контролюючим органом пені були відсутні.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача внести відповідні зміни до інтегрованої картки платника податків

Відповідно до пп. 19-1.1.10 п. 19-1.1 ст. 19-1 Податкового кодексу України однією з функцій контролюючих органів є забезпечення ведення обліку податків, зборів, платежів.

Пунктом 74.1 ст.74 Кодексу визначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику.

Внесення інформації до баз даних Інформаційних систем та її опрацювання здійснюються контролюючими органами.

Відповідно до наведених вимог Податкового кодексу України, з метою реалізації пп.19-1.1.10 п. 19-1.1 ст. 19-1 вказаного Кодексу та з метою удосконалення оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджету та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422 було затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Вказаний Порядок був чинним до 15.04.2021 року та підлягав застосуванню станом на час звернення позивача до відповідача із заявою (в якій вона просила, зокрема відкоригувати облікові показники її інтегрованої картки платника податків за кодом бюджетної класифікації 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб»), та вирішення податковим органом вказаної заяви.

Згідно з п. 3 розд. І Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422, оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідно до п. 2 розд. І вказаного Порядку:

інформаційна система органів ДФС - інтегрована структура, що складається з одного чи більшої кількості процесів, компонентів апаратного та програмного забезпечення, засобів та персоналу, що забезпечує можливість задоволення встановленої потреби або цільової функції;

інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами;

оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення первинних показників через їх перетворення в облікові показники в ІКП.

Відповідно до п. 1 ч. 1 розд. ІІ вказаного Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи (п. 4 розд. І Порядку).

Згідно з пп. 1 ч. 4 розд. V вказаного Порядку, працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження органу ДФС, до компетенції яких належать розгляд скарг при проведенні процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах при проведенні процедури судового оскарження прийнятих податкового повідомлення-рішення/рішення/вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем забезпечують внесення даних до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати КПР.

Відображенню в інформаційній системі органів ДФС підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій

Такими матеріалами є, зокрема рішення суду, прийняте по суті.

Відповідно до п. 2 ч. 1 розд. 6 вказаного Порядку первинними документами, на підставі яких в ІКП здійснюється погашення (зменшення) суми податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, є, зокрема:

- подана платниками звітність, в тому числі уточнена (зменшення суми податкового боргу / заборгованості зі сплати єдиного внеску за рахунок зменшення платником сум грошових зобов`язань / сум єдиного внеску);

- рішення суду про вирішення питання по суті (скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання та пені / суми єдиного внеску за результатами судового оскарження).

Згідно з п. 5 розд. І вказаного Порядку при виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Таким чином в разі необхідності контролюючий орган мав можливість здійснювати коригування облікових показників інтегрованої картки платника, в тому числі в ручному режимі.

05.04.2021 року набрав чинності наказ Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422, яким затверджено Порядок ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З цієї дати Порядок, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422, втратив чинність.

Відповідно до п. 2 розд. І Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422:

інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу;

інформаційна система - інтегрований комплекс процесів, компонентів та засобів апаратного і програмного забезпечення для виконання цільової функції;

коректність даних інформаційної системи - відповідність інформації, що зберігається у підсистемах інформаційної системи, первинним показникам та встановленим алгоритмам (правилам) логічного і арифметичного контролю;

облікова операція - дія в ІКП, яка призводить до змін облікових показників;

облікові показники - показники в ІКП, які породжуються у процесі перетворення у підсистемах інформаційної системи первинних показників;

оперативний облік - процес відображення, систематизації та узагальнення облікових показників в ІКП, який ґрунтується на принципах бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 розд. ІІ вказаного Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.

Отже, згідно з вказаним Порядком інформаційна система податкового органу та інтегрована картка платника податків мають містити коректні дані.

Згідно з пп. 1 ч. 4 розд. V вказаного Порядку працівники підрозділів адміністративного/судового оскарження податкового органу, до компетенції яких належать розгляд скарг під час проведення процедури адміністративного оскарження або супроводження справ у судах, під час проведення процедури судового оскарження прийнятих податкових повідомлень-рішень / рішень / вимог та/або рішень щодо єдиного внеску, в установленому порядку відповідно до вимог регламентів використання відповідних інформаційних систем вносять дані до інформаційних систем, які забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, у день отримання чи складання відповідних документів або отримання інформації з подальшим збереженням даних та встановленням зв`язків записів зазначених інформаційних систем із записами підсистеми, що відображає результати контрольно-перевірочної роботи.

Відображенню в інформаційній системі підлягають матеріали, які зареєстровані в інформаційних системах, що забезпечують відображення результатів адміністративного та/або судового оскарження, та мають безпосередній зв`язок з матеріалами, внесеними до підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи в ході виконання її функцій.

Такими матеріалами є, зокрема рішення суду, прийняте по суті.

Вказаний Порядок також передбачає можливість коригування податковим органом даних, що містяться в інформаційній системі.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.02.2019 року у справі №825/999/17, від 26.02.2019 року у справі №805/4374/15-а, від 25.03.2020 року у справі №826/9288/18, де суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є вимога про зобов`язання відповідача здійснити дії по відображенню/коригуванню у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенцію) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 року в справі «Чуйкіна проти України» (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) констатував: «50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom, пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)».

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантоване право на ефективний засіб юридичного захисту, під яким слід розуміти такий засіб (спосіб), що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 року).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

З метою захисту та відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства та встановлених судом обставин справи суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (вийти за межі позовних вимог) та задовольнити позов наступним шляхом: визнати протиправними дії відповідача щодо неприйняття від позивача та неврахування уточнюючих податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік та за 2016 рік та зобов`язати відповідача прийняти та врахувати такі уточнюючі декларації; визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування позивачу пені у загальному розмірі 16 979,18 грн.; зобов`язання відповідача відкоригувати облікові показники інтегрованої картки платника податків - позивача за кодом бюджетної класифікації 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» шляхом виключення з неї податкового боргу на суму недоїмки 32 710,76 грн. та пені у розмірі 16 979,18 грн. (ч. 2 ст. 9, п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обставини щодо походження сум 32 710,76 грн. та 16 979,18 грн. відображені в мотивувальній частині даного судового рішення, що не потребує додаткового відображення їх в резолютивній частині судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, тому судові витрати, які оплачені позивачем в сумі 4540 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Донецькій області (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, код ЄДРПОУ ВП 44070187) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Донецькій області щодо неприйняття від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та неврахування уточнюючих податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік та за 2016 рік.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області прийняти від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та врахувати уточнюючі податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік та за 2016 рік.

Визнати протиправними дії Головного управління ДПС у Донецькій області щодо нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 пені у загальному розмірі 16 979,18 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області відкоригувати облікові показники інтегрованої картки платника податків - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за кодом бюджетної класифікації 18010900 «Орендна плата з фізичних осіб» шляхом виключення з неї податкового боргу на суму недоїмки 32 710,76 грн. та пені у розмірі 16 979,18 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, 59, код ЄДРПОУ ВП 44070187) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені нею документально підтверджені судові витрати в розмірі 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 11 травня 2021 року.

Суддя Т.В. Логойда