Справа № 440/2240/19
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 травня 2021 року

м. Київ

справа № 440/2240/19

адміністративне провадження № К/9901/12035/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, за участю третьої особи - Комунального підприємства «Теплоенерго», про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради (далі - ВК Кременчуцької міської ради), в якому просила визнати протиправними та скасувати: рішення ВК Кременчуцької міської ради Полтавської області від 25 травня 2018 року №606 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» м.Кременчука» з додатком з моменту його прийняття; рішення ВК Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29 жовтня 2018 року №1385 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» м.Кременчука» з додатком з моменту його прийняття; рішення ВК Кременчуцької міської ради Полтавської області від 10 грудня 2018 року №1658 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» м.Кременчука» з додатком з моменту його прийняття; рішення ВК Кременчуцької міської ради Полтавської області від 10 жовтня 2017 року №1092 «Про погодження Інвестиційної програми комунальному підприємству «Теплоенерго» на 2018 рік» з додатком з моменту його прийняття; рішення ВК Кременчуцької міської ради Полтавської області від 28 грудня 2018 року №1752 «Про погодження Інвестиційної програми комунальному підприємству «Теплоенерго» на 2019 рік» з додатком з моменту його прийняття; рішення ВК Кременчуцької міської ради Полтавської області від 01 лютого 2019 року №138 «Про затвердження Порядку проведення відкритих слухань» з моменту його прийняття; зобов`язати відповідача відшкодувати їй майнову шкоду у розмірі 500000,00 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року роз`єднано поєднані в одне провадження позовні вимоги у справі №440/2240/19 шляхом залишення у провадженні цієї справи позовних вимог ОСОБА_1 до ВК Кременчуцької міської ради про визнання протиправними та скасування: рішення ВК Кременчуцької міської ради Полтавської області від 25 травня 2018 року №606 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» м.Кременчука» з додатком з моменту його прийняття; рішення ВК Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29 жовтня 2018 року №1385 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» м.Кременчука» з додатком з моменту його прийняття; рішення ВК Кременчуцької міської ради Полтавської області від 10 грудня 2018 року №1658 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» м.Кременчука» з додатком з моменту його прийняття та відшкодування майнової шкоди у розмірі 500000,00 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року, вІдмовлено у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення ВК Кременчуцької міської ради Полтавської області від 10 грудня 2018 року №1658 «Про встановлення скоригованих тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» та відшкодування майнової шкоди у розмірі 500000,00 грн. Закрито провадження у справі №440/2240/19 у частині позову про визнання протиправними та скасування рішень ВК Кременчуцької міської ради Полтавської області від 25 травня 2018 року №606 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго» м.Кременчука» та від 29 жовтня 2018 року №1385 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, що надаються комунальним підприємством «Теплоенерго».

30 березня 2021 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути і скасувати судові рішення та задовольнити позов.

Справа за позовом ОСОБА_2 до ВК Кременчуцької міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії розглянута за правилами загального провадження, відповідно до приписів частини третьої статті 12 КАС України.

Предметом спору є правомірність рішень органу місцевого самоврядування щодо тарифів на теплову енергію та відшкодування шкоди, завданої такими діями.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, оскільки вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанції не врахували висновки Верховного Суду, висловлені у адміністративних та господарських справах №№816/2481/17, 372/2483/16-а, 826/8441/17, 200/3842/19-а, 826/2507/18, 826/16495/17, 810/719/18, 904/8549/17, 750/4345/18 та 826/13000/18. Проте які саме норми права неправильно застосовано судом ОСОБА_1 не зазначила, а лише обмежилась наведенням цитат із рішень Верховного Суду у зазначених справах в тексті скарги.

Крім того, перевіряючи доводи заявника щодо неврахування висновків Верховного Суду та аналізуючи зміст зазначених ОСОБА_1 прикладів судових рішень, судом касаційної інстанції встановлено, що обставини справ, на які послався заявник, як на підставу для перегляду судових рішень, не є подібними до спірних правовідносин, за установлених у цій справі обставин.

Так, у справі №816/2481/17 вирішувався спір за позовом органу Держспоживслужби до комунального підприємств про виконання припису щодо усунення виявлених перевіркою порушень порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін. У справі № 372/2483/16-а суди надавали правову оцінку правовідносинам, що виникли між юридичними особами у зв`язку з прийняттям органом місцевого самоврядування рішення щодо тарифів на послуги, з яким підприємство, що їх надає не погоджувалось. Предметом спору у справах №№ 826/8441/17 та 200/3842/19-а було дотримання виконавчим органом процедури затвердження тарифів, проте висновок Верховного Суду у цих справах стосуються правовідносин, що мають індивідуальні ознаки саме для цих спорів. Водночас, справа № 826/2507/18 за позовом ПАТ «Хмельницькгаз» до Кабінету Міністрів України про скасування постанови стосується правовідносин, що виникли у зв`язку з прийняттям регуляторним органом нормативно-правового акту і в цьому спорі вирішувалося питання щодо дотримання Кабінетом Міністрів України процедури його прийняття.

Рішення Верховного Суду у справах №№826/13000/18, 826/16495/17,904/8549/17, 810/719/18 та 750/4345/18 не стосуються спірних правовідносин, оскільки їх прийнято в інших категоріях справ, а тому висновки щодо доказів у цих спорах є загальними і можуть застосовуватися лише за умови подібності спорів.

Водночас, інші аргументи скарги зводяться до переоцінки доказів та неповного з`ясування судами обставин справи. Такі доводи мають суб`єктивний характер і виключають можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, ОСОБА_1 не викладено передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Враховуючи те, що заявником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, за участю третьої особи - Комунального підприємства «Теплоенерго», про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко