Справа № 640/24642/20
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування технічними засобами, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипти Олександра Олександровича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2021 р. у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СВР ТЕХНОЛОГІЯ" до Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипти Олександра Олександровича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА" про визнання протиправною та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СВР ТЕХНОЛОГІЯ" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипти Олександра Олександровича, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА", в якому просило визнати протиправними та скасувати у виконавчому провадженні № 63128570: постанову від 24.09.2020 про відкриття виконавчого провадження, постанову від 24.09.2020 про стягнення з боржника основної винагороди, постанову від 24.09.2020 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що виконавцем при відкритті виконавчих проваджень не дотримано вимог законодавства щодо перевірки перебування майна боржника в межах виконавчого округу, в якому відповідач здійснює діяльність та на який розповсюджується його компетенція.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем 22.09.2020 вчинено виконавчий напис, в якому пропонується вилучити та передати на користь лізингодавця Товариства з обмеженою відповідальністю "КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА" з лізингоодержувача Товариства з обмеженою відповідальністю "СВР ТЕХНОЛОГІЯ" предмет договору фінансового лізингу від 20.05.2019 № UA375L-19-01, а саме: екскаватор-навантажувач Caterpillar 428F2, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вказаний виконавчий документ 24.09.2020 пред`явлений стягувачем Товариством з обмеженою відповідальністю "КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА" для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипті Олександру Олександровичу разом із заявою, в якій стягувач повідомив, що предмет договору фінансового лізингу відповідно до даних GPS-трекеру знаходиться в місті Мукачево Закарпатської області.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипти Олександра Олександровича від 24.09.2020 року відкрито виконавче провадження №63128570. У межах даного виконавчого провадження також було прийнято постанову від 24.09.2020 року про стягнення з боржника основної винагороди та постанову від 24.09.2020 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Вважаючи вказані постанови протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виконавцем прийнято до виконання виконавчий документ з порушенням правил територіальної діяльності приватних виконавців за наявності в нього достовірної інформації про місцезнаходження боржника (позивача) в іншому виконавчому окрузі, а також інформації про місце реєстрації та про особу, у власності якої перебуває майно, яке підлягає передачі стягувачу.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та Приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України від 2 червня 2016 року № 1403-VIII ««Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII).

Статтею 1 Закону № 1403-VIII передбачено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ) випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до вимог пункту 4 частини другої статті 23 Закону № 1403-VIII у Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність.

Згідно пункту 3 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Частинами першою, другою статті 5 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 1404-VIIІ приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Пунктом 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802; далі -Інструкція № 512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

Пунктом 10 частини четвертої статті 4 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, Приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Відповідно до вимог пункту 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.

Пунктом 13 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 передбачено, що Приватний виконавець самостійно проводить перевірку інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи в іншому виконавчому окрузі або залучає для перевірки цієї інформації іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій за встановленою типовою формою.

Таким чином, Закон № 1404-VIII визначає вимоги (критерії) до місця відкриття Приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому право Приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого Приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі Приватних виконавців України.

Якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та, відповідно, на яку розповсюджуються компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх примусового виконання.

Згідно з пунктом 13 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, приватний виконавець самостійно проводить перевірку інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи в іншому виконавчому окрузі або залучає для перевірки цієї інформації іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій за встановленою типовою формою.

Так, при прийнятті до виконання виконавчих документів, боржником в яких виступає юридична особа, приватному виконавцю необхідно встановити:

1. Чи боржник - юридична особа знаходиться (зареєстрована) у виконавчому окрузі, на який розповсюджується сфера діяльності приватного виконавця.

2. Чи перебуває майно боржника - юридичної особи у виконавчому окрузі, на який розповсюджується сфера діяльності приватного виконавця.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Товариство з обмеженою відповідальністю «СВР ТЕХНОЛОГІЯ» знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Є. Коновальця, 29.

Судом першої інстанції встановлено, що предмет лізингу, а саме - екскаватор-навантажувач Caterpillar 428F2, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підлягав передачі стягувачу та є предметом договору фінансового лізингу від 20.05.2019 року № UA375L-19-01 належить на праві власності ТОВ "КАТЕРПІЛЛАР ФАЙНЕНШЛ УКРАЇНА".

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу (договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Колегія суддів звертає увагу, що за договором фінансового лізингу не передбачається передача предмету договору лізингу у власність лізингоодержувачу, оскільки майно надається тільки у користування. Враховуючи, що фактично техніка, яка надана в користування позивачу (боржнику у виконавчому провадженні) не є його майном, а залишається у власності третьої особи (стягувачу у виконавчому провадженні), майно, що підлягає передачі стягувачу, не є майном боржника, а отже відповідач помилково дійшов висновку про можливість прийняття до виконання виконавчих написів нотаріуса у виконавчому окрузі Закарпатської області.

Також, слід зазначити, що транспортні засоби мають можливість вільного переміщення по території, а тому у разі відкриття виконавчого провадження за місцезнаходженням відповідного майна, такі дії мають здійснюватись саме за місцем реєстрації транспортного засобу, а не за місцем їх фактичного місцезнаходження.

Переміщення транспортних засобів на території іншого міста/області не є перешкодою для проведення виконавчих дій в силу положень абзацу другого частини другої статті 24 Закону № 1404-VIIІ, оскільки обмеження територіальної підсудності приватних виконавців встановлюється законодавством виключно щодо місця відкриття виконавчого провадження, тоді як усі подальші виконавчі дії можуть здійснюватися на всій території України, в тому числі за допомогою залучення іншого виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що місцем реєстрації спірного майна є місто Київ, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію машини від 04.06.2019 серії НОМЕР_2 , виданим Головним управління Держпродспоживслужби в Київській області.

Водночас, судом першої інстанції встановлено, що виконавчим округом приватного виконавця Хрипи Олександра Олександровича визначено Закарпатську область.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що постанова про відкриття виконавчого провадження № 63128570 є протиправною та підлягає скасуванню, та усі процесуальні документи, що було прийнято під час виконавчого провадження № 63128570 також підлягають скасуванню як такі, що є похідними та прийнятими на виконання постанови, що скасовується.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 272, 287, 308, 311, 313, 315-316, 321-322 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Хрипти Олександра Олександровича - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма