Справа № 569/17361/20
Суддя: Панас О. В.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі судового засідання - Корнійчук А.В.

з участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача адвоката - Пилипів І.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення ,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Рівненського міського суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову серія ЕАМ №3288661 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 жовтня 2020 року, згідно якого ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 15.10.2020 р. відносно нього було складено постанову серія ЕАМ Ж3288661, згідно якої його притягнуто до відповідальності за ч.3 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн. Із вказаним не погоджується, постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки даного правопорушення він не вчиняв. У постанові серія ЕАМ №3288661 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 15 жовтня 2020 року зазначається, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за (в графі час скоєння, суть і обставини правопорушення): 15.10.20 року о 12.11 год водій керував т.з. з тріщинами лобового скла та своєчасно не пройшов обов`язків технічний огляд/ чим порушив п.31.3.6. ПДР - Експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`яз. техн. контроль. Вказане не відповідає дійсності, оскільки із протоколу не вбачається, яким транспортним засобом він керував в цей. час та відсутні будь-які докази наявності пошкоджень на лобовому склі та не проходження технічного контролю. Він керував автомобілем, який відноситься до категорії В, для яких не передбачено проходження обов`язкового технічного огляду. Працівником поліції не було перевірено чи належить транспортний засіб на якому він рухався до транспортних засобів, що підлягають обов`язковому контролю, не вказано чим це підтверджується. Винесення такої постанови є лише суб`єктивним твердженням інспектора патрульної поліції не підтверджене будь - якими доказами. Зазначив, що він є власником даного транспортного засобу із 17 грудня 2019 року, тобто лише 10 місяців. Ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають: 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Тобто, він використовував автомобіль менше 2-х років і проходження технічного контролю не є обов`язковим.

Ухвалою суду від 28.10.2020р. у справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 2 батальйону патрульної поліції в с.Чайки УПП в Київській області інспектора старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відкрите спрощене позовне провадження призначено розгляд справи з викликом сторін.

Згідно поданого до суду відзиву на позов представник відповідача інспектора ОСОБА_3. за довіреністю Орлов О.С. вказав, що дії інспектора по притягненню позивача до адміністративної відповідальності є правомірними, оскільки він діяв згідно вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 02.12.2020 р. за заявою позивача у справі замінено первісного відповідача Поліцейського роти №2 батальйону патрульної поліції в с.Чайки УПП в Київській області інспектора старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 на належного відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України, судове засідання відкладено з викликом сторін. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Пилипів І.І.,

позовну заяву підтримали з підстав, викладених у позові, просили задовольнити, постанову скасувати. Від допиту в якості свідка ОСОБА_3 позивач відмовився. В судове засідання представник відповідача не з`явилася. У відзиві просила розглянути справу за відсутності представника відповідача. Згідно поданого представником ДПП за довіреністю Кривошеєвою О.В. відзиву просили в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю, посилаючись на те, що транспортний засіб Ford Transit н.з. НОМЕР_1 , 1987 року випуску, зареєстровано саме як вантажний фургон малотоннажний. Поліцейський має можливість перевірити інформацію про транспортний зас: з інформаційних баз за допомогою робочого планшету. Разом з тим, інформація про тип транспортного засобу міститься в реєстраційних документах на транспортний засіб. А як відомо, відповідно до п. 2.4 а) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися дотриманням вимог ПДР, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, зокрема реєстраційні документи на транспортний засіб. Відповідач перевірив зазначені відомості та врахував їх при винесенні постанови. Статтею 35 Закону України «Про дорожній рух», затвердженого Президентом України від 30 червня 1993 року № 3353-XІI, передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають, зокрема, легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. Пункті 1 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 р. № 137, передбачено, що даний Порядок визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів як, зокрема, легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років. При цьому слід звернути увагу, що категорія транспортного засобу «В» не визначає тип автомобіля, вона вказує на категорію водія, який має право керувати цим автомобілем. Тобто, по допустиму масу даним автомобілем може керувати водій з категорією «В», але сам автомобіль призначений для перевезення вантажів і за зареєстрованими властивостями є вантажним, а тому повинен проходити обов`язковий технічний контроль. Тобто, наведені вище норми регламентують, що вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, із строком експлуатації більше ніж два роки, зобов`язані проходити обов`язковий технічний контроль у встановленому Законами України порядку. Відтак, твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом. Представником відповідача до відзиву також долучено витяг з інформаційної бази НАІС щодо реєстрації автомобіля. З оглянутої відповіді на відзив, вбачається, що позивач не погоджується з доводами відповідача та просить задовольнити його позов. З оглянутих заперечень на відповідь на відзив вбачається, що відповідач не погоджується з доводами позивача. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши надані сторонами докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що15.10.2020 року інспектором Мащовець Є.М. було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАМ № 3288661, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за те, що 15.10.20 року о 12.11 год водій керував т.з. з тріщинами лобового скла та своєчасно не пройшов обов`язків технічний огляд/ чим порушив п.31.3.6. ПДР - Експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язковий технічний контроль. Як вбачається зі змісту позовної заяви та пояснень позивача, ОСОБА_1 не визнав правопорушення в своїх діях, вказуючи, що правил дорожнього руху не порушував. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

П.31.3.6. ПДР передбачено, що 31.3. Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: б) якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають: 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів. З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина 2 статті 33 Кодексу).

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до положень частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Практика Європейського суду з прав людини вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом», яке має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях. Таке ж положення закріплено й у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. В той же час, у справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова інспектора за таких обставин підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без достатніх доказів, факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху належним чином не доведений і не встановлений, а тому позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 77, 241, 244, 245, 246,286, 295, 297 КАС України, суд, - в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити. Скасувати постанову серія ЕАМ № 3288661 винесену 15.10.2020 р. поліцейським роти №2 батальйону патрульної поліції в с.Чайки УПП в Київській області інспектором старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рiвненський мiський суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, місцезнаходження: 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, 3, .

Повний текст рішення виготовлено 06.05.2021 р.

Суддя: О.В.Панас