Справа № 420/2465/21
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2465/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить:

- визнати протиправною відмову Департаменту патрульної поліції щодо виплати середнього заробітку ОСОБА_1 за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 13.08.2018 року по 30.11.2020 року, з розрахунку середнього грошового забезпечення за останні два календарні місяці, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити середній заробіток ОСОБА_1 за весь час затримки остаточного розрахунку з 13.08.2018 року по 30.11.2020 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 07.11.2015 року по 13.08.2018 року він проходив службу у патрульній поліції України та перебував на посаді інспектора роти №3 батальйону №3 управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції. Відповідно до витягу з наказу Департаменту патрульної поліції № 761 о/с від 08.08.2018 року позивач 13.08.2018 року був звільнений з органів Національної поліції України відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням), станом на день звільнення стаж служби становить 03 роки 01 місяць 01 день.

Позивач вказав, що 10.08.2020 року Одеський окружний адміністративний суд розглянув справу № 420/4433/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення заборгованості з грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення та вирішив: визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з лютого 2017 року по квітень 2018 року; зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з лютого 2017 року по квітень 2018 року; визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по листопад 2017 року; зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по листопад 2017 року.

10.09.2020 року судове рішення по справі № 420/4433/20 набрало законної сили.

Позивач зазначив, що 30.11.2020 року він отримав на платіжну картку ПриватБанку виплату від Департаменту патрульної поліції у розмірі 6978 грн. 60 коп., що підтверджується довідкою по картці/рахунку від 01.12.2020 року.

Тобто Департамент патрульної поліції 30.11.2020 року здійснив остаточний розрахунок по заробітній платі з позивачем.

21.11.2020 року на адресу Департаменту патрульної поліції було надіслано лист із правовою аргументацією нарахування та виплати позивачу середнього заробітку відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, з дня його звільнення (13.08.2018 року) по день фактичного розрахунку (30.11.2020 року).

22.01.2021 року позивачем було отримано відповідь з Департаменту патрульної поліції у якій зазначено, що заборгованість у вигляді доплати за роботу в нічний час та індексації грошового забезпечення виникла після набрання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року по справі №420/4433/20 законної сили (10.09.2020 року) та є нововиявленою обставиною. Тому підстави для сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відсутні.

Позивач вважає таку відмову незаконною.

Позивач вказав, що встановивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, у разі якщо він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день прийняття рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь працівника або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, беручи до уваги спірну суму, на яку працівник мав право, частку, яку вона становила у заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком та інші конкретні обставини справи.

Тобто, виходячи з наведених вимог законодавства, всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать, в разі ж невиконання такого обов`язку, - наступає передбачена нормами КЗпП України відповідальність.

Тому розрахунок середнього заробітку є компетенцією Департаменту патрульної поліції як органу, в якому ОСОБА_1 проходив службу, і який має повноваження та обов`язки виплачувати йому грошове забезпечення та середній заробіток. Саме на Департамент патрульної поліції та його відповідних фахівців (з фінансового забезпечення), за наявності законних підстав, покладається обов`язок нарахувати ОСОБА_1 середній заробіток та здійснити його виплату.

Позивач вважав, що він має право на виплату середнього заробітку відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, з дня його звільнення (13.08.2018 року) по день фактичного розрахунку (30.11.2020 року).

30.03.2021 року електронною поштою від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року по справі №420/4433/20 зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з лютого 2017 року по квітень 2018 року; зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по листопад 2017 року.

30.11.2020 року ОСОБА_1 отримав на платіжну картку ПриватБанку виплату від Департаменту патрульної поліції у розмірі 6978 грн. 60 коп., тобто Департамент патрульної поліції здійснив остаточний розрахунок з позивачем.

Відповідач вказав, що передбачений частиною 1 ст.117 КЗпП обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум саме у строки, зазначені у статті 116 КЗпП.

Право на отримання індексації грошового забезпечення та доплати за службу в нічний час у позивача виникло на підставі судового рішення, яке було постановлено вже після його звільнення.

Відповідач зазначив, що отримання компенсації за затримку виплати заробітної плати, що мала місце після того, як вона була присуджена за судовим рішенням, не може здійснюватись за правилами ст.117 КЗпП України, а може бути лише компенсацією втрати частини доходу у зв`язку із затримкою строків їх виплати.

Таким чином, на час звільнення позивача зі служби спірна сума йому ще не належала, а вина відповідача у їх не виплаті була відсутня, що виключає відповідальність останнього, передбачену ст.117 КЗпП України.

Також відповідач зазначив, що законодавство України не передбачає обов`язок працівника звертатися до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у спірних правовідносинах працівник (у широкому розумінні поняття) має діяти добросовісно, реалізуючи його права, не допускаючи дій, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Позивач, будучи обізнаним із положеннями законодавства, тривалий час не звертався до суду з метою штучного збільшення розміру виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позов до суду про стягнення заборгованості у вигляді доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 подав 25.05.2020 року, що свідчить про навмисні дії позивача, спрямовані на збільшення розміру виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою від 23.02.2021 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами. Роз`яснено, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі та справу буде розглянуто у строк не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 11.05.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без руху.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді до 28.04.2021 року та відпусткою до 07.05.2021 року рішення у справі ухвалюється у перший день виходу з відпустки.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу Департаменту патрульної поліції №761 о/с від 08.08.2018 року ОСОБА_1 з 13.08.2018 року був звільнений з органів Національної поліції України відповідно до п.7 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) (а.с. 19).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року по справі № 420/4433/20, яке набрало законної сили 10.09.2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення заборгованості з грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з лютого 2017 року по квітень 2018 року. Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з лютого 2017 року по квітень 2018 року. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по листопад 2017 року. Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по листопад 2017 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 10-13).

Присуджені позивачу кошти були переведені на його картковий рахунок 30.11.2020 року, що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку про зарахування на рахунок позивача суми заробітної плати 6978,60 грн. (а.с. 14).

21.11.2020 року представник позивача надіслав на адресу Департаменту патрульної поліції заяву, в якій просив повідомити, чи буде проведена ОСОБА_1 виплата середнього заробітку відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, з дня його звільнення (13.08.2018 року) по день фактичного розрахунку (30.11.2020 року); якщо так, то зазначити строки, якщо ні - зазначити причини. (а.с. 15-17).

Листом від 20.01.2021 року Департамент патрульної поліції повідомив позивачу, що заборгованість у вигляді доплати за роботу в нічний час та індексації грошового забезпечення виникла після набрання рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року по справі №420/4433/20 законної сили (10.09.2020 року) та є нововиявленою обставиною. Тому підстави для сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відсутні (а.с. 18).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Проаналізувавши положення ст.117 КЗпП України, суд дійшов висновку, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто, за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору.

У разі не проведення розрахунку у зв`язку з виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу.

При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Як встановлено судом вище, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.08.2020 року по справі №420/4433/20, яке набрало законної сили 10.09.2020 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про стягнення заборгованості з грошового забезпечення та індексації грошового забезпечення задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 доплати за службу в нічний час за період з лютого 2017 року по квітень 2018 року. Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за службу в нічний час за період з лютого 2017 року по квітень 2018 року. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по листопад 2017 року. Зобов`язано Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2015 року по листопад 2017 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 10-13).

Часткове задоволення позову було обґрунтоване дискреційністю повноважень відповідача на нарахування та виплату відповідних сум доплати за службу в нічний час та індексації грошового забезпечення. У той же час сума, сплачена позивачу за судовим рішенням у справі № 420/4433/20 (6978,60 грн.) є навіть більшою, ніж позивач просив стягнути у позові (6825,59 грн.). Тому часткове задоволення позову у справі № 420/4433/20 не свідчить про безпідставність вимог позивача про виплату йому тієї чи іншої суми розрахунку при звільненні.

Отже, враховуючи, що спір у справі №420/4433/20 вирішено на користь ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що відповідно ч.2 ст.117 КЗпП України, наявні правові підстави для виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Абзацом 3 пункту 3 Порядку №100 передбачено, що всі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України.

За змістом частини першої ст.117 КЗпП обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Частина друга ст.117 КЗпП стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем і колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене ст. 117 КЗпП, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.05.2020 р. у справі № 810/451/17 (провадження № 11-1210апп19) та у постанові Верховного Суду від 16.07.2020 року у справі №400/2884/20.

За таких обставин, стягненню з Департаменту патрульної поліції на користь позивача підлягає середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні з 13.08.2018 року по 30.11.2020 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100.

Оскільки позивач не заявляє вимогу про стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд відповідно до ч.2 ст.9 КАС України розглядає справу за позовною заявою ОСОБА_1 в межах позовних вимог.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно, всупереч приписам ст.117 КЗпП України, відмовив позивачу у нарахуванні та виплаті середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Доводи відповідача про те, що заборгованість перед позивачем у вигляді доплати за службу у нічний час та індексації грошового забезпечення виникла лише після набрання рішенням суду від 10.08.2020 року у справі № 420/4433/20 законної сили та є нововиявленою обставиною - суд до уваги не бере, оскільки вказані виплати передбачені чинним законодавством, і відповідач як роботодавець був обізнаний про необхідність здійснення цих виплат позивачу.

Також безпідставними є доводи відповідача про навмисне збільшення позивачем суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні шляхом звернення до суду з позовом у справі № 420/4433/20 через значний проміжок часу після звільнення, оскільки відповідач, як роботодавець та суб`єкт владних повноважень, також вочевидь обізнаний з вимогами Закону України "Про Національну поліцію", Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та відповідними підзаконними нормативними актами, що регулюють виплату доплати за службу у нічний час та виплату індексації грошового забезпечення, проте всупереч приписам чинного законодавства відповідні виплати позивачу при звільненні не здійснив, що призвело до виникнення у позивача права на виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Тому саме через винні дії відповідача виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні лягає на нього додатковим тягарем.

Посилання відповідача на судові рішення Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 року у справі № 821/1083/17, від 26.06.2019 року у справі № 761/9584/15-ц суд вважає безпідставними та не бере їх до уваги, оскільки предмет спору у вказаних справах та у даній справі - є різним. На відміну від зазначених справ, розглянутих Верховним Судом, позивач у цій справі не заявляє вимогу про стягнення конкретної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а просить зобов`язати відповідача нарахувати йому вказаний середній заробіток. Тому суд у даній справі не може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України, оскільки позивач не просить стягнути з відповідача конкретну суму відшкодування.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд присуджує позивачу всі здійснені ним документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ст.ст. 241-246, п.15.5 ч.1 розд. VII КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Департаменту патрульної поліції (адреса: вул. Ф. Ернста, 3, м. Київ, 03048, ) - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Департаменту патрульної поліції щодо виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, тобто з 13.08.2018 року по 30.11.2020 року, з розрахунку середнього грошового забезпечення за останні два календарні місяці, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь час затримки остаточного розрахунку з 13.08.2018 року по 30.11.2020 року відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 8 лютого 1995 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд з одночасною подачею копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя В.В. Андрухів