Справа № 200/5428/21
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 травня 2021 р. Справа №200/5428/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Черникова А.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною діяльності щодо ненадання інформації, надати інформацію та вважати її такою, що входить до складу спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання інформації по недоотриманій пенсії померлого ОСОБА_2 ;

- надати позивачу повну інформацію щодо недоотриманої пенсії батька позивача - ОСОБА_2 , вважати недоотриману пенсію такою, що входить до складу спадщини;

- надати нотаріусу восьмої Державної міської нотаріальної контори оновлену довідку з повною інформацією щодо недоотриманої пенсії батька позивача - ОСОБА_2 , яка увійшла до складу спадщини.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими документами, суд дійшов висновку, що її слід повернути позивачу з наступних підстав.

У відповідності до частини 1 статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам (ч. 5 ст. 172 КАС України).

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції. Необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Водночас, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Аналіз вищезазначених норм закону свідчить про те, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тільки тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи з боку суб`єкта владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин. При цьому владні повноваження повинні здійснюватись відповідним суб`єктом саме в сфері публічно-правових відносин і стосуватися безпосередньо конкретної особи. Спори з приводу владних управлінських рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені у межах приватних правовідносин, до адміністративної юрисдикції не відносяться.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді суми недоотриманої пенсії у сумі 252 330,89 грн.

Відповідно до листа Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 07 серпня 2020 року за вихідним № 0580-08-5/9515, адресованому Восьмій Донецькій державній нотаріальній конторі, сума недоотриманою пенсії померлого ОСОБА_2 складає 252 330,89 грн.

12 січня 2021 року державним нотаріусом Другої донецької міської державної нотаріальної контори Кучеренко О.Л., на підставі статті 1261 Цивільного кодексу України було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, спадкова справа № 85 за 2020 рік, реєстр № 1-8, з якого слідує, що позивач є спадкоємцем щодо майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщина складається з недоотриманої пенсії, що знаходиться в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області в сумі 252 330,89 грн.

З листа Маріупольського об`єднаного Пенсійного фонду України Донецької області за вихідним № 0580-08-5/9515 від 07 серпня 2020 року вбачається, що недоотримана пенсія померлого ОСОБА_2 , складає 252 330,89 грн. відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплати за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з частинами першою, третьою статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що оскільки грошові кошти недоотриманих соціальних виплат увійшли до спадкового майна, їх отримання регулюється спадковим законодавством.

В постанові від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц про стягнення успадкованої суми недоотриманих спадкодавцем пенсійних виплат (№ рішення в ЄДРСР 80854709) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у цій справі предметом позову є майнова вимога позивачки визнати за нею в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти. Спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що між позивачем та відповідачем виник спір щодо розміру суми пенсії, що належала померлому, але не була ним одержана за життя, яка входить до складу спадщини, у зв`язку з чим, звернувся до відповідача з запитом на інформацію щодо недоотриманих пенсійних виплат померлого.

Водночас, позивач просить вважати повну інформацію щодо недоотриманої пенсії до складу спадщини та надати нотаріусу восьмої Державної міського нотаріальної контори оновлену довідку щодо недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 .

З наведених у позовній заяві фактичних обставин та доданих до неї документів вбачається, наявність спору приватноправового характеру, який обумовлений порушенням приватного права спадкоємця на отримання коштів, які увійшли до спадщини, крім того, спірне питання щодо нарахованої суми пенсії, на яку претендує позивач відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір з огляду на суб`єктний склад сторін спору має вирішуватися загальними судами у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд доходить до висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

Відповідно до частини 6 статті 21 КАС України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до п. 6 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Судом встановлено, що підстави для застосування положень статті 172 КАС України відсутні.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність правових підстав для повернення позовної заяви позивачу.

На підставі наведеного та керуючись статтями 2, 4, 19, 21, 169, 172, 241, 243, 248, 295, 297 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною діяльності щодо ненадання інформації, надати інформацію та вважати її такою, що входить до складу спадщини, - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви не пізніше наступного дня після її постановлення, надіслати особі, яка її подала.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, відповідно до статті 295 КАС України.

Згідно приписів статті 297 КАС України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова