Справа № 280/3721/21
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2021-05-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

12 травня 2021 рокуСправа № 280/3721/21 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Максименко Л.Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2021 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 14.08.2019 № Ф-104539-56У щодо стягнення з ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 23785,08 грн. та визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-104539-56 від 17 лютого 2020 року щодо стягнення з ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суму 5508,36 грн.

Разом із позовною заявою позивачем подано клопотання про забезпечення позову (вх. №26291), в якій заявник просить суд забезпечити зазначений адміністративний позов шляхом зупинення стягнення на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17 лютого 2020 № Ф-104539-56 У в межах виконавчого провадження № 62838493, відкритого Мелітопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та зупинити стягнення на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки)від 14 серпня 2019 року № Ф-104539-56 У в межах виконавчих проваджень № 61443685 та № 61191268, відкритих Мелітопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

В обґрунтування заяви зазначає, що спірні вимоги вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом. Стверджує, що наявність зазначених виконавчих проваджень може призвести до негативних фінансових наслідків для позивача, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних його прав та інтересів, за захистом яких ОСОБА_1 звернувся до суду. Вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам, на відновлення яких йому необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, пов`язаних з поверненням стягнутої за виконавчим провадженням суми недоїмки. З огляду на викладене, просить задовольнити заяву.

Вивчивши подану заяву, матеріали позову та додані до неї документи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В силу приписів частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи; ймовірність ускладнення поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Дослідивши підстави, на яких ґрунтується заява про забезпечення позову, суд дійшов висновку про існування визначених у статті 150 КАС України обставин, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову.

Зокрема, предметом спору за позовом є оскарження вимог Головного управління ДПС у Запорізькій області від 14.08.2019 № Ф-104539-56У та № Ф-104539-56 від 17 лютого 2020 року.

Тобто, задля задоволення заяви та забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення слід встановити перш за все звернення оскаржуваних вимог до виконання (звернення до стягнення).

Згідно п.7 ч.1 ст.13 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI), органи доходів і зборів мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Частиною 4 ст.25 Закону № 2464-VI, визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон 1404-VIII).

Згідно з п.7 ч.1 ст.3 Закону 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно ч.1 ст.26 Закону 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Матеріалами справи підтверджується, що вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області № Ф-104539-56У від 14.08.2019 та № Ф-104539-56 від 17 лютого 2020 року пред`явлені до примусового виконання, Мелітопольським відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відкриті ВП № 61443685, №62838493 та №61191268 з виконання виконавчих документів, вимог № Ф-104539-56У від 14.08.2019 та № Ф-104539-56 від 17 лютого 2020 року.

Суд звертає увагу на те, що відкриття виконавчого провадження з виконання вимог, які є предметом оскарження в даній справі, зумовлює примусове виконання таких вимог та тягне за собою інші наслідки, передбачені Законом 1404-VIII, включаючи стягнення не лише сум боргу, які є спірними, а й витрат виконавчого провадження, а також накладення арешту на майно позивача.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову може спричинити негативні наслідки для позивача у вигляді додаткових фінансових витрат, а також, позивачу необхідно буде докласти значних зусиль та витрат для поновлення порушеного права на розпорядження належним йому майном.

При цьому, суд зауважує, що право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка згідно з ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" застосовується судами разом з практикою ЄСПЛ як джерело права.

Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні.

Складовою захисту права особи на мирне володіння своїм майном, гарантованого ст.1 Першого протоколу, є превентивні способи захисту права власності. Превентивний захист права власності допускається в разі існування загрози порушення права, яка має носити реальний характер і бути доведена в кожному конкретному випадку.

Аналізуючи викладене, оскільки забезпечення позову є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу позивача, суд доходить висновку, що без вжиття заходів забезпечення позову наразі неможливо захистити права, свободи та інтереси позивача.

Тож, суд вважає обґрунтованим та таким, що дійсно спрямовано на захист прав, свобод та інтересів позивача до ухвалення рішення в даній адміністративній справі, застосувати заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі вимог відповідача № Ф-104539-56У від 14.08.2019 та № Ф-104539-56 від 17 лютого 2020 про сплату боргу (недоїмки), до набрання законної сили судовим рішенням у справі №280/3721/21.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-157, 241, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправною та скасування вимоги, шляхом зупинення стягнення за вимогою Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) від 17 лютого 2020 № Ф-104539-56 У у виконавчому провадженні ВП № 62838493 та за вимогою Головного управління ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки)від 14 серпня 2019 року № Ф-104539-56 У у виконавчих провадженнях № 61443685 та № 61191268 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 280/3721/21.

Копію ухвали суду направити сторонам та в Мелітопольський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (72311, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Вакуленчука, 99) для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 15-денний строк з дня її постановлення.

Суддя Л.Я. Максименко