Справа № 560/5578/20
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/5578/20

Головуючий у 1-й інстанції: Майстер П.М.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

28 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Смілянця Е. С. Капустинського М.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Бень Я.О.,

представниці позивачки: Бойко Н.В.,

представника відповідача: Місяця К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року (ухвалене 20 листопада 2020 року, повний текст рішення складено 26 листопада 2020 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування вимоги, перевірки, акту,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 03.09.2019 року №97171-57; визнання протиправною та скасування документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , проведеної згідно з наказом №957 від 20.12.2019; визнання протиправним та скасування акта про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 08.01.2020 №0016/22-01-33-03/ НОМЕР_1 ; стягнення моральної шкоди в сумі 3500 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року позов задоволено частково; визнано протиправною та скасовано податкову вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 03.09.2020 року №97171-57; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 20.12.2019 року №957 "Про проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ". В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що позивачка не заявляла таких позовних вимог про скасування наказу №957 від 20.12.2019, однак суд вирішив вказану вимогу і не обґрунтував підстави виходу за межі позову. Крім того, наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 є правомірним і підстави для його скасування відсутні. Також відповідач стверджує, що суд першої інстанції не обґрунтував підстави для скасування податкової вимоги від від 03.09.2020 року №97171-57.

Позивачка у відзиві на апеляційну скаргу заперечила проти її доводів і зазначила, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представниця позивачки в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 14.09.2018 року та перебувала на податковому обліку як фізична особа-підприємець з 14.09.2018 року по 21.08.2019 року.

На підставі наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 20.12.2019 року №957 проведено позапланову невиїзну перевірку, за результатами якої складено акт від 08.01.2020 року №0016/22-01-33-03/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , з питань взаєморозрахунків з контрагентами в частині виплати сум доходу за ознакою 157 "Доходи виплачені самозайнятій особі" за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року.

За наслідками вказаної перевірки 11.02.2020 року прийнято податкові повідомлення - рішення №, яким збільшено грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 21037,50грн, та №, яким збільшено суму з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 510,00грн. суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 1753,13 грн.

14.09.2020 року ОСОБА_1 отримала податкову вимогу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 03.09. 2020 року №97171-57.

Вважаючи податкову вимогу від 03.09.2020 року №97171-57 та документальну позапланову невиїзну перевірку протиправними, позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач провів документальну невиїзну перевірку та нарахував податковий борг після припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності та зняття з податкового обліку. Крім того, відповідач не вручив та не надіслав позивачці акт документальної невиїзної перевірки, чим позбавив її можливості подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку ПК України.

Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що акт податкової перевірки не породжує правових наслідків для позивачки, тобто не змінює стану її суб`єктивних прав та не створює жодних додаткових обов`язків, тому не підлягає скасуванню. Крім того, позивачка не надала доказів на підтвердження заподіяної їй моральної шкоди та не навела доказів причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіяною моральною шкодою (у вигляді душевних страждань та психологічних переживань, що негативно відобразились на його психоемоційному стані).

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті задоволених позовних вимог, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до п.79.1 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

П.78.4 ПК України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Згідно з п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З матеріалів справи встановлено, що наказом Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 20.12.2019 року №957 "Про проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 " на підставі ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.78.1, 78.6 ст.78, ст.82 ПК України, п.2 ч.1 ст.13, ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 за період діяльності з 01.01.2018 по 31.12.2018 з питань взаєморозрахунків з контрагентами в частині виплати сум доходу за ознакою 157 "Доходи виплачені самозайнятій особі" тривалістю два робочих дні (а.с.25).

Оцінюючи висновки суду першої інстанції про наявність підстав для скасування наказу від 20.12.2019 року №957, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ч.3 ст.9 КАС України передбачено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з позовною заявою ОСОБА_1 зазначає про порушення відповідачем порядку проведення перевірки та наводить доводи в обґрунтування безпідставності наказу від 20.12.2019 року №957, однак не заявляє позовних вимог про його скасування. Натомість позивачка просить визнати протиправною та скасувати перевірку, проведену на підставі вказаного наказу, та акт від 08.01.2020 №0016/22-01-33-03/ НОМЕР_1 .

При цьому суд першої інстанції не уточнив позовну вимогу про скасування документальної позапланової невиїзної перевірки та ухвалив рішення про скасування наказу про призначення перевірки.

Отже, скасовуючи наказ Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 20.12.2019 року №957 суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог. При цьому суд першої інстанції не обґрунтовує підстави для такої процесуальної дії та ефективність захисту прав позивачки шляхом скасування наказу про проведення перевірки.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно з постановою Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 у разі, якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Згідно з матеріалами справи за наслідками перевірки, призначеної наказом від 20.12.2019 року №957, прийнято податкові повідомлення - рішення від 11.02.2020 № та №.

З урахуванням вищенаведеного та правових висновків Верховного Суду наказ від 20.12.2019 року №957 реалізований як акт індивідуальної дії, тому його скасування не є належним способом захисту позивачки та не призводить до поновлення прав ОСОБА_1 .

Отже, висновки суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 20.12.2019 року №957 "Про проведення документальної позапланової перевірки ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 " є необґрунтованими.

Надаючи оцінку доводам позивачки щодо протиправності дій відповідача під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та необґрунтованості висновків акта від 08.01.2020 №0016/22-01-33-03/ НОМЕР_1 , колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з п.86.10 ст.86 ПК України в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

П.86.8 ст.86 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

У зв`язку з вищенаведеним правовим регулюванням Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2020 року у справі № П/811/2893/14 дійшов наступних висновків:

"Висновки, викладені в акті перевірки, є відображенням дій працівників податкових органів і самі собою не породжують правових наслідків для платника податків та, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Податковий орган не позбавлений права викладати в акті перевірки власні суб`єктивні висновки щодо зафіксованих обставин, та в подальшому, у разі виникнення спору щодо рішень про визначення грошових зобов`язань, що приймаються на підставі такого акта, обґрунтовувати ними власну позицію щодо наявності певних допущених платником податків порушень, а оцінка акта перевірки, в тому числі і оцінка дій посадових осіб податкового органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, а також щодо самих висновків перевірки, надається при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акту".

Отже, в акті податковий орган фіксує порушення податкового законодавства, виявлені під час перевірки. В той же час податкові зобов`язання у платника податків виникають у зв`язку з прийняттям податкових повідомлень-рішень, тому акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке підлягає оскарженню в судовому порядку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що правомірність дій податкового органу у процесі проведення перевірки, а також обґрунтованість висновків акта перевірки, оцінююється судом під час перевірки правомірності податкових повідомлень-рішень, а не як окремі позовні вимоги.

Відповідно до п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Водночас, згідно з матеріалами справи ОСОБА_1 не заявляє позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень від 11.02.2020 № і № та не надає доказів скасування вказаних рішень за наслідками їх оскарження в адміністративному або судовому порядку.

Отже, з урахуванням законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та правових висновків Верховного Суду колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними і скасування документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 та акта від 08.01.2020 №0016/22-01-33-03/ НОМЕР_1 відсутні.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо правомірності податкової вимоги від від 03.09.2020 року №97171-57, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з пп.14.1.39 п. 14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Пп."е" п.176.1 ст.176 ПК України передбачено, що платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Таким чином, у разі несплати платником податків визначених контролюючим органом грошових зобов`язань протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення або закінчення процедури його оскарження, такі податкові зобов`язання вважаються узгодженими. Факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, підставою для винесення податкової вимоги є наявність у платника податків несплаченої суми узгодженого податкового зобов`язання.

Відповідно до оскаржуваної вимоги від 03.09. 2020 року №97171-57 станом на 02.09.2020 сума податкового боргу ОСОБА_1 становить 28339,40 грн, в тому числі 26198,67 грн зі сплати ПДФО та 2140,73 грн зі сплати військового збору.

Згідно з інформацією з інтегрованих карток платника податку за ОСОБА_1 рахується податковий борг зі сплати ПДФО у розмірі 26198,67 грн та військового збору у розмірі 2140,73 грн (а.с.124).

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

В той же час суд першої інстанції не вжив заходи щодо з`ясування обставин виникнення у ОСОБА_1 суми податкового боргу та не витребував у відповідача документи, на підставі яких сформовано заборгованість в інтегрованих картках позивачки.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року витребувано у Головного управління ДПС в Хмельницькій області податкові повідомлення-рішення від 11.02.2020 № і № та докази вручення вказаних податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1

17.03.2021 до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшли витребувані документи (а.с.242-245).

Ч. 1 ст. 308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами.

Відповідно до ч.3 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч.4 ст.308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки суд першої інстанції не дослідив докази, що мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для врахування та надання оцінки поданим до апеляційного суду податковим повідомленням-рішенням та доказам їх направлення.

Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п.42.5 ст.42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, податкове повідомлення - рішення вважається належним чином врученим фізичній особі у разі його надіслання на адресу платника рекомендованим листом з повідомленням про вручення, в тому числі, і якщо такий лист не було вручено.

Згідно з матеріалами справи податкові повідомлення-рішення від 11.02.2020 № і №, прийняті на підставі акта від 08.01.2020 №0016/22-01-33-03/ НОМЕР_1 , надсилалися ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №265 на поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с.243-245).

Вказана поштова адреса вказана особисто позивачкою також в позовній заяві (а.с.2) і в листі до ГУ ДПС у Хмельницькій області від 16.12.2019 (а.с.77).

Відповідно до довідки ПАТ "Укрпошта" поштове відправлення №265 повернуто на адресу відправника за закінченням встановленого строку зберігання (а.с.245, зворот).

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач дотримав передбачену ПК України процедуру направлення і вручення податкових повідомлень-рішень.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази оплати грошового зобов`язання протягом 10-ти календарних днів або оскарження податкових повідомлень-рішень від 11.02.2020 № і № в судовому чи адміністративному порядку, тому грошове зобов`язання на суму 28339,40 грн є узгодженим і вважається податковим боргом.

Отже, доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для винесення податкової вимоги від 03.09.2020 року №97171-57 є обґрунтованими та підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В обґрунтування відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає про те, що податковий борг їй нараховано після зняття її з податкового обліку.

Відповідно до п.65.10 ст.65 ПК України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.

Згідно з наказом наказ від 20.12.2019 року №957 та актом від 08.01.2020 №0016/22-01-33-03/ НОМЕР_1 сума податкового боргу нарахована позивачці за період з 01.01.2018 по 31.12.2018, тобто період здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності.

Зважаючи на вищенаведене колегія суддів дійшла висновку про те, що самий лише факт припинення підприємницької діяльності не є підставою для скасування податкової вимоги від 03.09.2020 року №97171-57, тому доводи позивачки в цій частині є необґрунтованими.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування вимоги, перевірки, акту скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 11 травня 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Смілянець Е. С. Капустинський М.М.