Справа № 420/2802/21
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2802/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Стефанова С.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №699/0412 від 16.11.2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 24 лютого 2021 року надійшов адміністративний позов акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.11.2020 року №699/0412 на суму 196 769,40 грн., складене на підставі Акту перевірки №001345/15-32-51-04/05471158 від 12.10.2020 року «Про результати перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість акціонерне товариство «ОДЕСЬКА ТЕЦ» код за за 2017 рік»;

- стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» суму сплаченого судового збору.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивач з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС в Одеській області не погоджується, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, посилаючись на те, що АТ «Одеська ТЕЦ» подало податкову декларацію з ПДВ за червень 2020 року № від 16.07.2020 року, а також податкову декларацію з ПДВ за серпень 2020 року № від 16.09.2020 року.

Також, позивач вказує, що АТ «Одеська ТЕЦ» здійснило наступні платежі, а саме: відповідно до платіжного доручення № 1068 від 27.07.2020 року АТ «Одеська ТЕЦ» сплатило 441 089, 00 грн. як оплату ПДВ за червень 2020 року згідно податкової декларації № від 16.07.2020 року; відповідно до платіжного доручення № 2358 від 25.09.2020 року АТ «Одеська ТЕЦ» сплатило 542 758,00 грн. як оплату ПДВ за серпень 2020 року згідно податкової декларації № від 16.09.2020 року.

Водночас, з Акту перевірки, податковим органом зроблено висновок про те, що АТ «Одеська ТЕЦ» було сплачено по податковій декларації з податку на додану вартість від 18.05.2017 року № двома сумами 441 089,00 грн. та 542 758, 00 грн., і відповідно до ст. 126 ПК України, порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання є підставою для нарахування штрафу.

Позивач наголошує, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. Тому суми податкових зобов`язань або податкового боргу з урахуванням норм ст. 87.9 ПК України, слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов`язань або податкового боргу, визначених платником податків та коду виду платежу « 101».

За таких обставин, на переконання позивача, самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок погашення податкового боргу або тих податкових зобов`язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним, та відповідно є неправомірним нарахування штрафу за ст. 126 ПК України.

Тому, як вказує позивач, нарахування штрафу на «об`єкт оплати - суму сплати податкового боргу по податковій декларації з податку на додану вартість від 18.05.2017 року № » є неправомірним, такої сплати не було.

Крім того, позивач зауважує, що податковий орган не звернув увагу на те, що податковий борг, який виник по податковій декларації від 18.05.2017 року № з ПДВ за квітень 2017 року, коли АТ «Одеська ТЕЦ» перебувала в ліквідаційній процедурі відповідно до постанови Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 року.

Таким чином, позивач вважає, що навіть факт самостійного декларування податкових зобов`язань, а саме подання податкової декларації з ПДВ від 18.05.2017 року № не впливає на встановлений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядок звільнення від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

Враховуючи наведене, позивач зазначає, що податковий орган не мав права зараховувати сплату по поточним податковим деклараціям в рахунок сплати податкових зобов`язань, що виникли під час процедури ліквідації, під час якої не виникає жодних зобов`язань в т.ч. зі сплати податків та зборів.

Таким чином, на переконання позивача, встановлення порушення терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п.п. 57.1 ст. 57, п.п. 203.2 ПК України за 2017 року, є безпідставним та податкове повідомлення-рішення від 16.11.2020 року №699/0412 підлягає скасуванню.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

Відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що системний аналіз норм п. 1.3 ст. 1 ПКУ та ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» №2343 дає змогу визначити, що протягом дії мораторію по процедурі банкрутства зупиняється виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав саме до дня введення мораторію та контролюючим органам забороняється погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу, що не звільняє платника податків юридичну особу, якою є підприємство, від сплати поточних обов`язкових платежів до моменту виключення даної, юридичної особи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Також, відповідач наголошує, що Податковим кодексом України та Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» №2343 не передбачено будь-яких виключень щодо нарахування та сплати податків підприємствами під час процедур банкрутства.

Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року, адміністративний позов акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» залишено без руху, з підстав недотримання позивачем вимог ст.ст.160, 161 КАС України та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви у зв`язку з чим, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

10 березня 2021 року від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження по справі (вхід. №11997/21).

25 березня 2021 року від позивача надійшла відповідь на відзив (вхід. №15147/21).

29 березня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №15378/21).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 травня 2021 року, в задоволенні клопотання АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» про зупинення провадження по справі відмовлено.

Станом на 11 травня 2021 року будь-яких інших заяв, клопотань з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиція позивача та позиція відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Акціонерне товариство «ОДЕСЬКА ТЕЦ» є юридичною особою (), видами діяльності якого є: 35.11 виробництво електроенергії (основний); 46.14 діяльність посередників у торгівлі машинами, промисловим устаткованням, суднами та літаками; 46.15 діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами; 46.69 оптова торгівля іншими машинами й устаткованням; 46.74 оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього; 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 35.13 розподілення електроенергії; 35.14 торгівля електроенергією; 35.30 постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (а.с.87-88).

Ухвалою Господарського сулу Одеської області від 15.06.2001 року було порушено провадження в справі про визнання банкрутом АТ «Одеська ТЕЦ» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів (а.с.7).

На підставі постанови Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 року АТ «Одеська ТЕЦ» було визнано банкрутом та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру (а.с.8-11).

Відповідно до п.10 резолютивної частини Постанови Господарського суду Одеської області від 13.12.2016 року про відкриття ліквідаційної процедури зазначено, що вважати строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута таким, що настав (у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків та зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури).

Ухвалою Господарського сулу Одеської області від 15.01.2019 року, клопотання Фонду державного майна України від 03.04.2018р. (вх.№ 3-361/18) задоволено:

- провадження по справі №17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про визнання банкрутом ПАТ «Одеська ТЕЦ» (Код ) закрито;

- скасовано мораторій на задоволення вимог кредиторів;

- процедуру ліквідації ПАТ «Одеська ТЕЦ» та повноваження ліквідатора - арбітражного керуючого Афоніна Дмитра Олександровича припинено (а.с.12-15).

За період з 13.12.2016 року (дата введення ліквідаційної процедури та визнання банкрутом АТ «Одеська ТЕЦ») та до 15.01.2019 року (дата припинення провадження в справі про банкрутство та закриття ліквідаційної процедури) було подано ліквідатором АТ «Одеська ТЕЦ», зокрема, податкову декларацію з податку на додану вартість від 18.05.2017 року № (а.с.36-43).

АТ «Одеська ТЕЦ» подало податкову декларацію з ПДВ за червень 2020 року № від 16.07.2020 року (а.с.22-27), а також податкову декларацію з ПДВ за серпень 2020 року № від 16.09.2020 року (а.с.28-35).

Відповідно до платіжного доручення №1068 від 27.07.2020 року АТ «Одеська ТЕЦ» сплатило 441 089, 00 грн. як оплату ПДВ за червень 2020 року згідно податкової декларації № від 16.07.2020 року (а.с.44).

Відповідно до платіжного доручення №2358 від 25.09.2020 року АТ «Одеська ТЕЦ» сплатило 542 758,00 грн. як оплату ПДВ за серпень 2020 року згідно податкової декларації № від 16.09.2020 року (а.с.45).

12.10.2020 року головним державним ревізором інспектором Одеського відділу податків і зборів з юридичних осіб та камеральних перевірок податкової звітності управління податкового адміністрування ГУ ДПС в Одеській області Красновою Тетяною Петрівною, проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати податку на додану вартість за 2017 рік.

За результатами проведеної перевірки, відповідачем складено Акт №001345/15-32-04/12/05471158 від 12.10.2020 року «Про результати перевірки своєчасності сплати податку на додану вартість акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» код за за 2017 рік» (а.с.15).

В Акті №001345/15-32-04/12/05471158 від 12.10.2020 року зазначено, що платник порушив терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, пункту 203.2 статті 203 розділу V Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), а саме:

1) податкова декларація з податку на додану вартість від 18.05.2017 року №, дата фактичної сплати 27.07.2020 року, кількість днів затримки сплати 560, сума несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання - 441 089, 00 грн.

2) податкова декларація з податку на додану вартість від 18.05.2017 року №, дата фактичної сплати 25.09.2020 року, кількість днів затримки сплати 620, сума несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання - 542 758,00 грн.

За результатами встановлених порушень Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення форми №699/0412 від 16.11.2020 року, яким за затримку на 620 та 560 календарних днів сплати грошового зобов`язання у сумі 983 847 грн. 00 коп. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 196 769 грн. 40 коп. (а.с.21).

Не погоджуючись з рішенням контролюючого органу, вважаючи податкове повідомлення-рішення №699/0412 від 16.11.2020 року протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Релевантні джерела права та висновки суду

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп.62.1.3 п.62.1 ст.62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно п.75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Згідно абз.2 п.76.3 ст.76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до п.86.2 ст.86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно п.86.7 ст.86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За змістом п.44.7 ст.44 ПК України протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

Системний аналіз норм, які визначають порядок камеральної перевірки та які діяли на час проведення перевірки податковим органом в межах спірних правовідносин, свідчить про те, що мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення.

Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 квітня 2020 року по справі №826/2139/18.

Судом було встановлено, що АТ «Одеська ТЕЦ» подало податкову декларацію з ПДВ за червень 2020 року № від 16.07.2020 року (а.с.22-27), а також податкову декларацію з ПДВ за серпень 2020 року № від 16.09.2020 року (а.с.28-35).

Відповідно до платіжного доручення №1068 від 27.07.2020 року АТ «Одеська ТЕЦ» сплатило 441 089, 00 грн. як оплату ПДВ за червень 2020 року згідно податкової декларації № від 16.07.2020 року (а.с.44).

Відповідно до платіжного доручення №2358 від 25.09.2020 року АТ «Одеська ТЕЦ» сплатило 542 758,00 грн. як оплату ПДВ за серпень 2020 року згідно податкової декларації № від 16.09.2020 року (а.с.45).

Код виду сплати було зазначено « 101», що відповідно до Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.07.2015 року №666, є кодом виду сплати «суми податків і зборів».

Відповідно до Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.07.2015 року №666 для сплати «Надходження до бюджету коштів у рахунок погашення податкового боргу» визначено зазначення коду « 140».

Як вбачається з Акту перевірки, податковим органом зроблено висновок про те, що АТ «Одеська ТЕЦ» було сплачено по податковій декларації з податку на додану вартість від 18.05.2017 року № двома сумами 441 089,00 грн. та 542 758, 00 грн., і відповідно до ст.126 ПК України, порушення термінів сплати узгодженого грошового зобов`язання є підставою для нарахування штрафу.

Відповідно до ст.87.9. ПК України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

При цьому, відповідно до Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.07.2015 року №666 при оформленні платіжного доручення на сплату податків було зазначено призначення платежу із відповідним кодом виду сплати.

Згідно з пунктом 203.2 статті 203 ПК України, сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.203.1 ст.203 ПКУ для подання податкової декларації.

Відповідно до ст.87.1. ПК України, джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Отже, грошовий платіж є єдиною формою сплати податкових зобов`язань і погашення податкового боргу.

Згідно з п.6 ст.7 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України регулює діяльність платіжних систем та систем розрахунків в Україні, визначає порядок і форми платежів.

Відповідно до п.1.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року №22, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

При цьому згідно з пунктом 3.8 зазначеної Інструкції реквізит Реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу". Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що право визначати призначення платежу відповідно до чинного законодавства України належить виключно платнику. Тому суми податкових зобов`язань або податкового боргу з урахуванням норм ст.87.9 ПК України, слід вважати сплаченими у день реєстрації банківською установою платіжного документа із зазначеним у ньому призначенням платежу на сплату відповідних податкових зобов`язань або податкового боргу, визначених платником податків та коду виду платежу « 101».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковим кодексом України, в т.ч. ст.87, визначено вичерпний перелік заходів, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу. Серед таких заходів немає зміни призначення платежу, самостійно визначеного платником податків.

Таким чином, у разі недотримання платником податків порядку черговості погашення податкового боргу та виконання поточних податкових зобов`язань, передбаченого ст.203.2 ПК України, податковий орган не наділений правом чи обов`язком змінювати призначення платежу, визначене платником податків.

За таких обставин самостійне зарахування податковим органом сплачених платником податку сум у рахунок погашення податкового боргу або тих податкових зобов`язань, які не вказані в призначенні платежу під час перерахування платником податків коштів до бюджету, є неправомірним, та відповідно є неправомірним нарахування штрафу за ст.126 ПК України.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд в постанові від 07.08.2018 року в справі №2а-664/11/1370.

Відповідно до ст.36.1. ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно зі ст. 36.2. ПК України, податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.

Відповідно до ст. 36.3. ПК України, податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 37.1. ПК України, підстави для виникнення, зміни і припинення податкового обов`язку, порядок і умови його виконання встановлюються цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до ст. 37.2. ПК України, податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.

Згідно зі ст. 37.3.4 ПК України, підставами для припинення податкового обов`язку, крім його виконання, є скасування податкового обов`язку у передбачений законодавством спосіб.

Відповідно до п. 1.3. ПК України, цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», банкрут - боржник, неспроможність якого виконати свої грошові зобов`язання встановлена господарським судом.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, крім іншого:

- у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури;

- припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, акціонерне товариство «Одеська ТЕЦ» було створене шляхом корпоратизації ДП «Одеська ТЕЦ» на підставі наказу Міністерства палива та енергетики України від 16.07.2001 року №326. Держава в особі Фонду державного майна України володіє акціями в статутному капіталі ПАТ «Одеська ТЕЦ» в розмірі 99,9895%.

Під час розгляду справи про визнання банкрутом АТ «Одеська ТЕЦ» було прийнято Закон України «Про приватизацію державного та комунального майна» №2269 від 18.01.2018 року, який набрав чинності 07.03.2018 року.

Відповідно до п.5 ст.12 Закону України «Про приватизацію державного та комунального майна» №2269, справи про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, не порушуються до її завершення. Провадження у справах про банкрутство таких підприємств/господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Відповідно до п.4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», провадження у справах про банкрутство боржників, якими є державні підприємства та/або господарські товариства, більше ніж 50 відсотків акцій (часток) яких прямо чи опосередковано належать державі, щодо яких прийнято рішення про приватизацію, підлягає припиненню, крім тих, що ліквідуються за рішенням власника.

Таким чином, на підставі вказаних норм законів, враховуючи, що АТ «Одеська ТЕЦ» є господарським товариством, більше ніж 50 відсотків акцій якого опосередковано належить державі, Господарський суд Одеської області ухвалою від 15.01.2019 року припинив провадження по справі про визнання банкрутом АТ «Одеська ТЕЦ».

Враховуючи п.1.3. ст.1 ПК України, а також те, що положеннями ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (яка встановлює наслідки визнання боржника банкрутом внаслідок відкриття ліквідаційної процедури, що є однією із судових процедур у справі про банкрутство) встановлено, що з моменту визнання боржника банкрутом (ухвалення постанови у справі про банкрутство) у банкрута не виникає обов`язку зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), то на підставі підпункту 37.3.4 ст.37 ПК України, нормами ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено підставу для припинення податкового обов`язку боржника, якого визнано банкрутом, щодо обчислення та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) термін сплати яких настав після моменту визнання боржника банкрутом.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду по справі №910/14827/16 від 12.03.2019 року, а також в справі №925/871/15 від 16.04.2019 року.

При цьому, в постанові Верховного суду по справі №910/14827/16 від 12.03.2019 року зазначено, що беручи до уваги приписи ч.1 ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також положення підпункту п.3. ст.І та підпункту 14.1.147 ст.14 Податкового Кодексу України, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла до висновку, що подання боржником, щодо якого введено ліквідаційну процедуру, декларацій до контролюючого органу не є підставою виникнення у такого боржника зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

Також суд касаційної інстанції зазначив, що боржник у справі про банкрутство, щодо якого ухвалене рішення про визнання його банкрутом, на підставі положень ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності або визнання його банкрутом» має право на легітимне очікування щодо звільнення від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін стати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

Легітимні очікування безпосередньо випливають із конституційної норми ч.2 ст.19 Конституції України про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Звільнення від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом передбачене законом (ч.1 ст.38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), а також зумовлює раціональне сподівання такого боржника на те, що після встановлення його неплатоспроможності у нього не виникають додаткові зобов`язання.

Враховуючи наведене, визнано необґрунтованим довід касаційної скарги щодо того, що заборгованість з податку на нерухоме майно, а також заборгованість з орендної плати з юридичних осіб за користування земельною ділянкою самостійно були визначені боржником, що є підтвердженням обґрунтованості грошових вимог.

Таким чином, навіть факт самостійного декларування податкових зобов`язань з боку АТ «Одеська ТЕЦ» не впливає на встановлений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядок звільнення від податкового обов`язку щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін сплати яких настав в період після прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

Крім того, слід зазначити, що у справі про визнання банкрутом АТ «Одеська ТЕЦ» ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.03.2017 року було визнано кредиторську заборгованість зі сплати податків на суму 18 857 770, 37 грн. перед ДПІ у Суворовському районі м. Одеси в третю чергу, що виникла до моменту введення ліквідаційної процедури.

Під час ліквідаційної процедури, ліквідатором було здійснено повне погашення визнаних кредиторських вимог ДПІ у Суворовському районі м. Одеси в третю чергу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.01.2019 року про припинення провадження в справі про банкрутство було залишено без розгляду заяви податкового органу про визнання кредиторських вимог в ліквідаційній процедурі, тобто визнано не було.

Враховуючи викладене, суд вважає, що податковий обов`язок АТ «Одеська ТЕЦ», що виник в ліквідаційній процедурі в період з 13.12.2016 року по 15.01.2019 року на підставі перелічених вище податкових декларацій є припиненим у спосіб, встановлений Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Крім того, на підставі постанови Великої палати Верховного Суду від 06.11.2019 року №804/3813/16 було відмовлено податковому органу у стягненні податкового боргу, що виник в ліквідаційній процедурі, з підстав того, що в процедурі ліквідації у боржника не виникає жодних додаткових зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що податковий орган не мав права зараховувати сплату по поточним податковим деклараціям в рахунок сплати податкових зобов`язань, що виникли під час процедури ліквідації, під час якої не виникає жодних зобов`язань в т.ч. зі сплати податків та зборів.

Таким чином, встановлення порушення терміну сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п.п. 57.1 ст. 57, п.п. 203.2 ПК України за 2017 року, є безпідставним, а податкове повідомлення-рішення від 16.11.2020 року №699/0412 підлягає скасуванню.

Суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії", "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Megadat.com S.r.l. проти Молдови", "Москаль проти Польщі").

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", "Тошкуце та інші проти Румунії") і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах які зачіпають виборчі права (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", "Беєлер проти Італії").

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення "Москаль проти Польщі").

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії").

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" та у справах "Ґаші проти Хорватії", "Трґо проти Хорватії").

Приймаючи податкове повідомлення-рішення щодо накладення на платника податків штрафу орган доходів і зборів в силу ч.2 ст.2 КАС України зобов`язаний дотримуватися необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (принцип пропорційності).

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, на підставі ст.8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст.9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи і заперечення сторін та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №699/0412 від 16.11.2020 року підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене та згідно із ст.139 КАС України судові витрати АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» в загальній сумі 2 951 грн. 55 коп., що сплачені згідно платіжного доручення №347 від 02 березня 2021 року підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №699/0412 від 16.11.2020 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 16.11.2020 року №699/0412 на суму 196 769,40 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь акціонерного товариства «ОДЕСЬКА ТЕЦ» суму сплаченого судового збору в розмірі 2 951 грн. 55 коп. (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят одна гривня п`ятдесят п`ять копійок).

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст.255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому, відповідно до п.п.15.5 п.15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Позивач: акціонерне товариство «ОДЕСЬКА ТЕЦ» (вул. Церковна, 29, м. Одеса, 65003, ).

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, буд.5, м. Одеса, 65044, ).

Суддя С.О. Cтефанов