Справа № 300/923/21
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2021-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2021 р. справа № 300/923/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним і скасування рішення від 10.11.2020 за №2701 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 11.06.2020 з урахуванням періоду роботи з 01.12.1995 по 31.01.2001 до стажу роботи за списком №2, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також - відповідач, Головне управління ПФУ в області, орган пенсійного фонду, Управління) про визнання протиправним і скасування рішення від 10.11.2020 за №2701 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 11.06.2020 з урахуванням періоду роботи з 01.12.1995 по 31.01.2001 до стажу роботи за списком №2.

Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідачем протиправно і необґрунтовано прийнято рішення від 10.11.2020 за №2701 про відмову у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах за списком №2. Таку відмову Управління сформувало з підстав не подання ОСОБА_1 довідок про зайнятість особи за посадою, що передбачена у відповідному списку, протягом повного робочого дня (не менше ніж 80%), а також не представлення матеріалів про результати атестації робочих місць за стаж після 21.08.1992 року, зокрема, наказ підприємства, яким затверджено результати атестації робочих місць, проатестованість структурних підрозділів та посад працівників (перелік робочих місць). Згідно пояснень позивача, остання в період з 01.12.1995 по 31.01.2001 працювала в лабораторії технічного контролю заводу "Поліетилен" хіміком по обслуговуванню цеху синтезу полімерів і сополімерів етилену, цеху з виробництва полімерів і сополімерів виробництва поліетилену ВАТ "Оріана". З 01.02.2001 по 30.04.2005 працювала хіміком, старшим хіміком з обслуговування цеху виробництва полімерів і сополімерів, цеху з виробництва галоїдопохідних етилену, їхніх полімерів і сополімерів виробництва "Поліолефін" у ЗАТ "Лукор", а з 01.05.2005 по 11.05.2008 - старшим хіміком цеху з обслуговування цеху галоїдопохідних етилену, їхніх полімерів і сополімерів у ТОВ "Карпатнафтохім", що підтверджується записами в її трудовій книжці та іншими документами про шкідливі та важкі умови праці. При цьому, згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №2701 від 10.11.2020, відповідачем враховано тільки 7 років 2 місяці стажу роботи позивача за Списком №2, незважаючи на те, що такий за доводами ОСОБА_1 становить понад 12 років 5 місяців. У зв`язку з невизнанням відповідачем даного стажу як стажу роботи за Списком №2, позивач 08.12.2020 звернулася із заявою до AT "Оріана" з метою отримання уточнюючої довідки та усіх наявних на зберіганні у підприємстві документів, які б підтверджували шкідливість умов її праці. Проте, листом №1412 від 14.12.2020 AT "Оріана" відмовлено ОСОБА_1 у видачі уточнюючої довідки з тих підстав, що, на думку посадових осіб підприємства, у розділі VIII "Хімічне виробництво" Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, виробництво сополімерів (синтез полімерів і сополімерів етилену) не значиться, а тому робота в лабораторії технічного контролю заводу "Поліолефін" по обслуговуванню даного цеху не дає права на пенсію на пільгових умовах. Проте такі твердження AT "Оріана", як вважає позивач, є безпідставними так як у розділі VIII "Хімічне виробництво" цього Списку №1 міститься виробництво галоїдопохідних етилену, їх полімерів і сополімерів, що є ідентичним до виробництва сополімерів (синтез полімерів і сополімерів етилену). Вказане підтверджується проведеною на підприємстві атестацією робочих місць, затвердженою наказом №146 від 20.05.1999. Водночас, як відмітила позивач, пенсійного віку вона набула ще 23.06.2016 тобто в період дії неконституційної редакції Закону України "Про пенсійне забезпечення", та в період відсутності в Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Розділу XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян", яким Закон №1058-ІV було доповнено 03.10.2017. В свою чергу, згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для жінок, які відпрацювали не менше 10 років у шкідливих і важких умовах праці, та які народжені в період з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року пенсійний вік становить 51 рік 6 місяців. Разом з цим, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII. Пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 за №1-р/2020, визначено необхідність застосування статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах. А саме, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Отож ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах у віці 53 роки 11 місяців, що є значно більше пенсійного віку, встановленого як статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції Закону від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ), так і статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За доводами позивача станом на 11.06.2020 (дату звернення із заявою про підтвердження стажу роботи) вона досягла відповідного пенсійного віку (50 років), встановленого пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та здобула необхідний загальний і пільговий страховий стаж для призначення пенсії за списком №2. До заяви про призначення пенсії було подано повний пакет документів про стаж та заробітну плату позивача, а також документи, що посвідчують особу, як це передбачено пунктами 1.1 та 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1. Позивач вважає, що обов`язок перевірки правильності поданих документів, надання необхідних бланків, а також допомоги в одержанні відсутніх документів для призначення пенсії лежить саме на територіальних органах Пенсійного фонду України (надалі по тексту також - ПФУ), а тому відповідач, проаналізувавши записи у трудовій книжці позивача, повинен був зарахувати їй до стажу роботи за Списком №2 період роботи з 01.12.1995 по 31.01.2001. А у випадку сумніву щодо правильності зазначених відомостей, орган пенсійного фонду мав можливість здійснити перевірку, зокрема, шляхом витребування в AT "Оріана" необхідних документів для призначення пенсії позивачу на пільгових умовах. З наведених підстав просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.03.2021 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Одночасно судом витребувано у відповідача докази необхідні для розгляду даної адміністративної справи (а.с.65-66).

На виконання вищевказаної ухвали суду від 19.03.2021, відповідач направив поштовим зв`язком витребувані письмові пояснення від 12.04.2021 за №0900-0803-7/12920 та відповідні докази, які надійшли на адресу суду 15.04.2021 (а.с.93-94, 95-150).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву від 08.04.2021 за №0900-0803-9/12461, який надійшов на адресу суду 14.04.2021 (а.с.70-78).

Управління не погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними у позовній заяві, та вказує на їх безпідставність і необґрунтованість з огляду на наступні обставини. Зокрема зазначено, що пенсійне забезпечення громадян, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 здійснюється відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також - Закон №1058). Частина 2 вказаної норми Закону №1058 передбачає право на пенсію за віком на пільгових умовах працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. До досягнення віку встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року. Таким чином позивач набуде право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 за наявності 7 років 2 місяці пільгового стажу за Списком №2 після досягнення нею 57 років. Відповідач вважає безпідставним посилання позивача на пункт "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", оскільки згідно абзаців 1 та 2 пункту 16 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом, закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не cупepeчить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Безпідставними й на думку відповідача є посилання позивача на рішення Конституційного Суду від 23.01.2020 за №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15), оскільки коментованим рішення визнано неконституційними норми статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VІІІ. При цьому, стаття 114 Закону №1058 на даний час є чинною та не конституційною не визнавалась. В частині позовної вимоги про зарахування до пільгового стажу роботи за списком №2 періоду з 01.12.1995 по 31.01.2001, то Управління стверджує, що відповідно до листа ВАТ "Оріана" від 22.12.2020 період роботи ОСОБА_1 з 01.10.1993 по 31.01.2001 не дає останній право на пенсію на пільгових умовах, оскільки таке право набувають працівники лабораторій, які обслуговують цехи і виробництва, перелічені у Списку №1. Таким чином спірний період роботи позивача, окрім записів у трудовій книжці не підтверджений як пільговий уточнюючою довідкою підприємства. В той же час, запис у трудовій книжці позивача не дає можливості встановити чи працювала вона повний робочий день на вказаних посадах, як того вимагає пункт 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та чи було робоче місце проатестоване як робоче місце зі шкідливими умовами праці. З врахування викладеного, орган пенсійного фонду вказує на відсутність підстав для призначення пенсії ОСОБА_2 за віком на пільгових умовах за Списком №2, а тому в задоволенні позову просив відмовити. Окрім вказаного відповідач просив зменшити заявлену позивачем суму відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Також представник Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 14.04.2021 подав клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання чинності рішенням Верховного суду у зразковій справі №360/3611/20 (адміністративне провадження Пз/9901/32/20) (а.с.90-92).

Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 20.04.2021 відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 08.04.2021 за №0900-0803-7/12385 про зупинення провадження у справі (а.с.151-152).

14.04.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подано суду клопотання від 07.04.2021 за №0900-0803-7/12372 про залучення АТ "Оріана", як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.87-88).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 відмовлено в задоволенні коментованого клопотання про залучення у справу №300/923/21 АТ "Оріана" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.154-155).

Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши доводи адміністративного позову і відзиву на позовну заяву, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

При розгляді справи встановлено, що ОСОБА_1 , з 01.10.1993 прийнята на роботу в центральну лабораторію концерну "Хлорвініл" (надалі по тексту також - концерн) лаборантом хімічного аналізу по четвертому розряду згідно з укладеним контрактом, свідченням чого є запис №3 у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 25.09.1988 (а.с.107).

З 12.01.1994 позивач переведена лаборантом хімічного аналізу по п`ятому розряду центральної лабораторії концерну згідно з укладеним контрактом (а.с.109), а 01.07.1994 - переведена приймальником сировини напівфабрикатів і готової продукції по третьому розряду цеху по розливу гіпохлориту натрію заводу побутової хімії і товарів народного вжитку згідно з укладеним контрактом (а.с.109-110).

Державний концерн "Хлорвініл" 31.08.1994 перейменовано у Державний концерн "Оріана", про що свідчить запис №6 від 22.09.1994 (а.с.110).

Згідно запису №7 від 31.01.1995 завод побутової хімії і товарів народного вжитку перейменовано на завод "Технопласт" (а.с.110).

01.12.1995 позивач переведена на завод поліетилену в лабораторію технічного контролю хіміком по обслуговуванню цеху синтезу полімерів і сополімерів етилену на підставі укладеного контракту (а.с.111).

Згідно відбитку штампу у трудовій книжці позивача під №9 (а.с.111), Державний концерн "Оріана" перетворено у Відкрите акціонерне товариство "Оріана" на підставі наказу Фонду Державного майна України від 29.12.1995 за №65-АТ (Державна реєстрація 12.01.1996, реєстраційне свідоцтво №05743160).

Відповідно до нового класифікатора професій ДК 003-95 попередня назва професії уточнена: хімік з обслуговування цеху синтезу полімерів і сополімерів етилену лабораторії технічного контролю заводу "Поліетилен", про що вчинено запис №10 від 01.08.1997 у трудовій книжці ОСОБА_1 (а.с.111-112).

11.06.1998 завод "Поліетилен" реорганізовано у виробництво поліетилену в складі новоутвореного заводу "Поліолефін", згідно запису №11 (а.с.112).

Як свідчить запис у трудовій книжці за №12 від 11.05.1999 назва цеху змінена на цех з виробництва полімерів і сополімерів виробництва поліетилену (а.с.112).

З 31.01.2001 позивач звільнена з Відкритого акціонерного товариства "Оріана" по переводу і 01.02.2001 зарахована в Закрите акціонерне товариство "Лукор" в лабораторію технічного контролю виробництва "Поліолефін" хіміком з обслуговування цеху з виробництва полімерів і сополімерів (записи трудової книжки №№13, 14) (а.с.112-113).

В подальшому цех з виробництва полімерів і сополімерів виробництва "Поліолефін" перейменовано в цех з виробництва галоїдопохідних етилену, їхніх полімерів і сополімерів виробництва "Поліолефін", про що свідчить запис №15 від 27.06.2001 (а.с.113).

01.11.2002 позивач переведена хіміком з контролю якості продукції цеху з виробництва галоїдопохідних етилену, їхніх полімерів і сополімерів в лабораторію технічного контролю виробництва "Поліолефін", а з 01.12.2002 переведена старшим хіміком з обслуговування цеху з виробництва галоїдопохідних етилену, їхніх полімерів і сополімерів в лабораторію технічного контролю виробництва "Поліолефін" (а.с.114).

Згідно запису №18 від 24.04.2003 назву обслуговуючого цеху перейменовано в цех з виробництва галоїдопохідних етилену, їхніх полімерів і співполімерів виробництва "Поліолефін" (а.с.114).

01.04.205 позивач переведена старшим хіміком з обслуговування цеху з виробництва галоїдопохідних етилену, їхніх полімерів і співполімерів лабораторії з обслуговування виробництва "Поліолефін" служби якості та аналітичного контролю (запис №19) (а.с.114-115).

Позивач 30.04.2005 звільнена з роботи по переводу із Закритого акціонерного товариства "Лукор" і 01.05.2005 прийнята на роботу у Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатнафтохім" в лабораторію з обслуговування виробництва "Поліолефін" служби якості та аналітичного контролю старшим хіміком (з обслуговування цеху з виробництва галоїдопохідних етилену, їхніх полімерів і співполімерів) (а.с.115-116).

Відповідно до запису трудової книжки №22 ОСОБА_1 переведена з 02.10.2006 старшим хіміком (з обслуговування цеху з виробництва галоїдопохідних етилену, їхніх полімерів і співполімерів) лабораторії з обслуговування виробництва "Поліолефін" управління технічного контролю служби якості (а.с.116).

14.04.2008 на базі управління технічного контролю служби якості створено відділ технічного контролю цієї ж служби (а.с.118), що підтверджується записом №23 у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 25.09.1988 (вкладиша до книжки від 01.10.1993).

З 12.05.2008 ОСОБА_1 переведена старшим інженером лаборантом (з обслуговування цеху (з виробництва галоїдопохідних етилену, їхніх полімерів і співполімерів) лабораторії з обслуговування виробництва "Поліолефін" відділу технічного контролю служби якості (а.с.118).

03.11.2008 позивач згідно запису №25 переведена начальником лабораторії з обслуговування виробництва "Поліолефін" відділу технічного контролю служби якості (а.с.118-119).

Лабораторію з обслуговування виробництва "Поліолефін" підпорядковано відділу управління якістю, свідченням чого є запис №26 від 01.01.2009 у трудовій книжці позивача (а.с.119).

Відповідно до запису №27 від 19.02.2009 виробництво "Поліолефін" перейменовано у виробництво етилену і поліетилену (а.с.119).

Лабораторію з обслуговування виробництва етилену і поліетилену згідно запису №28 від 01.01.2015, включено до складу цеху аналітичного контролю (а.с.28).

Вищезазначені періоди роботи ОСОБА_1 за даними професіями на вказаних підприємствах, підтверджуються також довідками архівного відділу Калуської міської ради від 26.02.2020 за №01.7-01/322, № 01.7-01/319, №01.7-01/318, від 11.06.2020 за №01.7-01/781, наказами ЗАТ "Лукор" про проведення атестації робочих місць №6 від 07.02.2001, №554 від 09.12.2003, №682 від 30.12.2005, №550-кн від 30.12.2005, висновком Державної експертизи умов праці №1197 від 28.01.2004 та №4492 від 28.01.2009, довідкою, виданою ТОВ "Карпатнафтохім" від 13.02.2020 за №26, а також довідками, виданими ВАТ "Оріана" від 25.06.2019 (а.с.121-148).

За доводами позивача, право на призначення пенсії вона набула з 23 червня 2016 року, в період дії неконституційної редакції Закону України "Про пенсійне забезпечення", та в період відсутності в Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Розділу XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян", яким Закон №1058-ІV було доповнено 03.10.2017.

Так, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 23 січня 2020 року за №1-р/2020 (справа №1-5/2018 (746/15), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Зокрема, з 23.01.2020 відновлено редакцію Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ, яка діяла до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Таким чином, за приписами пункту "б" частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції Закону № 1788-ХІІ від 5 листопада 1991 року №1788-ХІІ) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають (незалежно від місця останньої роботи): жінки, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Водночас згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для жінок, які відпрацювали не менше 10 років у шкідливих і важких умовах праці, та які народжені в період з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року пенсійний вік становить 51 рік 6 місяців.

В зв`язку із вказаними обставинами, ОСОБА_1 попередньо 11.06.2020 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про підтвердження стажу роботи, встановленої форми згідно Додатку 1 до пункту 6 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 за №18-1 (зворотній бік а.с.32).

За змістом рішення про результати розгляду заяви від 12.10.2020 за №9 Комісія при головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийняла рішення про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до Списку №2, розділу Х, позиції 10А.3-3в, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, з 01.02.2001 по 31.03.2005 - хіміком, старшим хіміком лабораторії з обслуговування виробництва "Поліолефін", що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с.33).

В подальшому після досягнення позивачем 54-річного віку, позивач 03.11.2020 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.97).

Із змісту розписки-повідомлення від 03.11.2020 слідує, що ОСОБА_1 на підтвердження наявності загального та пільгового стажу подавала відповідні документи для призначення пенсії, зокрема: диплом про навчання НОМЕР_3 ; копію трудової книжки НОМЕР_1 ; довідки архівного відділу Калуської міської ради від 26.02.2020 за №01.7-01/322, №01.7-01/319, №01.7-01/318, від 11.06.2020 за №01.7-01/781; накази ЗАТ "Лукор" про проведення атестації робочих місць №6 від 07.02.2001, №554 від 09.12.2003, №682 від 30.12.2005, №550-кн від 30.12.2005; висновок Державної експертизи умов праці №1197 від 28.01.2004; довідки, видані ТОВ "Карпатнафтохім" від 13.02.2020 за №26; довідки, видані ВАТ "Оріана" від 25.06.2019; заяву про спосіб виплати пенсії від 11.06.2020; рішення Управління від 12.10.2020 за №9 (а.с.99-100).

Вказані документи наявні у відповідача, оскільки подані останнім суду як докази на підтвердження обставин справи (а.с.104, 107-120,121-148).

Втім відповідачем, за результатом розгляду поданих позивачем документів, прийнято рішення від 10.11.2020 за №2701 про відмову у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах за списком №2 з підстав не подання позивачем довідок про зайнятість особи за посадою, що передбачена у відповідному списку, протягом повного робочого дня (не менше ніж 80%), а також не представлення матеріалів про результати атестації робочих місць за стаж після 21.08.1992 року, зокрема, наказ підприємства, яким затверджено результати атестації робочих місць, проатестованість структурних підрозділів та посад працівників (перелік робочих місць). Одночасно зазначив про наявність у ОСОБА_1 документально підтвердженого пільгового стажу за списком №2 - 7 років і 2 місяці, що є недостатнім для призначення пенсії на пільгових умовах.

Не погоджуючись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10.11.2020 за №2701 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, позивач звернулася до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступного.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення").

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Згідно пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Щодо рішення Головного управління ПФУ в області від 10.11.2020 за №2701, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії на пільгових умовах по списку №2, у зв`язку з неналежним підтвердженням пільгового стажу періоду роботи у ВАТ "Оріана" (Державний концерн "Оріана") з 01.12.1995 по 31.01.2001 (відсутність уточнюючих довідок про зайнятість повного робочого дня та доказів проведення атестації робочих місць за вказаний період), суд зазначає наступне.

Так, виходячи із змісту оскаржуваного рішення, відповідач підтвердив наявність у ОСОБА_1 страхового стажу 36 років 5 місяців, в тому числі стажу роботи за списком №2 - 7 років 2 місяці (а.с.95-96).

В той же час, як слідує із письмових пояснень відповідача, наданих останнім на виконання вимог ухвали суду від 19.03.2021, пільговий стаж роботи позивача по списку №2 становить 7 років 2 місяці (а.с.93-94). До пільгового стажу роботи позивача по списку №2 органом пенсійного фонду зараховано:

- з 01.02.2001 по 31.03.2005 - період роботи у ПрАТ "Лукор" на підставі рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 12.10.2020 за №9;

- з 01.05.2005 по 11.05.2008 - період роботи у ТОВ "Карпатнафтохім" на підставі пільгової довідки від 13.02.2020 за №26, наказу про проведення атестації робочих місць, переліку професій за результатами атестації робочих місць.

Вказане свідчить про відсутність спору між позивачем та відповідачем щодо достатності у позивача загального стажу для призначення пенсії по списку №2.

Водночас, у відзиві на позов відповідач вказує на необхідність застосування у спірних правовідносинах статтю 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", частина 2 якої передбачає право на пенсію за віком на пільгових умовах у жінок 1970 року народження і старші після досягнення ними віку 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року та за наявності страхового стажу у них не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2.

Досліджуючи такі доводи відповідача, суд відзначає слідуюче.

Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058).

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року.

В той же час, відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно абзацу 2 пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року.

Таким чином, в силу приписів пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи призначається працівникам за наявності трьох обов`язкових умов у сукупності:

- зайняття повний робочий день на відповідних роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України;

- атестація робочих місць;

- досягнення 55 років (для жінок, які народилися з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року - 51 рік 6 місяців) і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

В свою чергу, статтю 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020. Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020.

Відповідно до положень статті 152 Конституції України, закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 за №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: … б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам...".

При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону №1788-ХІІ до внесення змін Законом №213-VІІІ було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, у статті 13 Закону №1788-ХІІ до внесення змін Законом №213-VІІІ було встановлено такий пенсійний вік: у пункті "а" для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах "б"-"з" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

У Законі №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VІІІ, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VІІІ, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті "а" - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах "б"-"з" - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Таким чином, статтею 13 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VІІІ, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.

Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VІІІ, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VІІІ, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами "б"-"г" статті 54 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213-VІІІ змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ. Відтак, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином стаття 13, частина 2 статті 14, пункт "б"-"г" статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VІІІ, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині 1 статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Окрім цього, суд спірному випадку покликається на справи "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та 37943/06, рішення від 14.10.2010) та "Серков проти України" (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011), у яких Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Отже на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідач в рішенні від 10.11.2020 за №2701 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за списком №2, проаналізувавши подані нею необхідні документи, фактично погодився з тим, що позивач має страховий стаж 36 років 5 місяців (що є більше обов`язкових 20 років), з чим погоджується суд.

Згідно наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 № НОМЕР_4 , виданого 22.07.2019, остання народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже на момент звернення із заявою від 03.11.2020 про призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 досягла 50-річного віку (а.с.13, 97).

Як уже зазначалось судом, відповідачем визнається пільговий стаж роботи позивача - 7 років 2 місяці. Втім органом пенсійного фонду не враховано період роботи позивача у ВАТ "Оріана" (Державний концерн "Оріана") з 01.12.1995 по 31.01.2001 (5 років 2 місяці) на посаді хіміка по обслуговуванню цеху синтезу полімерів і сополімерів етилену лабораторії технічного контролю заводу поліетилену, у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок про зайнятість повного робочого дня та доказів проведення атестації робочих місць за вказаний період.

З матеріалів справи слідує, що позивач 08.12.2020 звернулася із заявою до AT "Оріана" з метою отримання уточнюючої довідки та усіх наявних на зберіганні у підприємстві документів, які б підтверджували шкідливість умов її праці (а.с.43).

За змістом письмової відповіді AT "Оріана" №1412 від 12.12.2020, поряд з іншим, повідомлено ОСОБА_1 про те, що у розділі VIII "Хімічне виробництво" Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, виробництво полімерів і сополімерів (синтез полімерів і сополімерів етилену) не значиться. Таким чином робота в лабораторії технічного контролю заводу "Поліолефін" по обслуговуванню даного цеху не дає права на пенсію на пільгових умовах (а.с.44).

Як свідчать пояснення відповідача вказаний лист AT "Оріана" взятий до уваги органом пенсійного фонду при визначенні права позивача для призначення пенсії на пільгових умовах про списку №2.

Так, з даного приводу слід відмітити, що 21.08.1992 вступив в дію Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 за №442 (надалі по тексту також - Порядок №442).

Даним Порядком встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, які можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (надалі по тексту також - Мінпраці України) від 01.09.1992 за № 41 (надалі по тексту також - Методичні рекомендації).

Зміст зазначених нормативних актів свідчить, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць за приписами Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Пунктами 8, 9 Порядку №442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці України разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за №383 (надалі по тексту також - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Слід відмітити, що на оскаржуваний період роботи ОСОБА_1 з 01.12.1995 по 31.01.2001, чинними були Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" від 11.03.1994 за №162 (надалі по тексту також - Постанова №162).

Згідно підрозділу А.3 розділу Х "Хімічне виробництво" Постанови №162 посада за кодом 2110А030-1754в "працівник лабораторій цехів і виробництв, безпосередньо зайнятий у виробництвах, перелічених у Списку №1 (за винятком зайнятих виконанням графічного аналізу)" віднесена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Водночас, підрозділом А.1 розділу VIII "Хімічне виробництво" Постанови №162 до Списку №1 виробництв, робіт професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відесено посади "робітників, керівників і спеціалістів підприємств хімічної і нафтохімічної галузі промисловості, зайняті повний робочий день у нижчезазначених виробництвах і роботах, зокрема галоїдопохідних етилену, їх полімерів і сополімерів".

Так, у пункті 4.2 коментованого Порядку №383 йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У відповідності до пунктів 4.3, 4.4, 4.5 Порядку №383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо атестація була вперше проведена після 21.08.1997, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21.08.1992, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Якщо ж атестація з 21.08.1992 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.1992 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Таким чином, з 21.08.1992 підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім наявність професії і виробництва у відповідних Списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено вищевказаним Порядком №442, за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах не менш як 80% робочого часу, встановленого для відповідного виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Так, в матеріалах справи міститься наказ від 20.05.1999 за №146 по ВАТ "Оріана" Завод "Поліолефін" (а.с.27, 45-46), яким затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій, посад працівникам, яким підтверджене право на пільгове забезпечення, в тому числі і посада позивача, яку займала остання у спірний період - "хімік з обслуговування цеху з виробництва полімерів і сополімерів етилену виробництва поліетилену".

За змістом наказу №6 від 07.02.2001, виданого Закритим акціонерним товариством "Лукор", на вказаному підприємстві виробництво продукції не змінилося, не сталося ніяких змін в умовах і характері праці працівників підприємства, назви професій і посад, згідно штатного розкладу залишились ті самі, що були на ВАТ "Оріана", а тому результати атестації робочих місць для підтвердження пільгового стажу по списку №1 та №2, проведеної за наказами по ВАТ "Оріана" в усіх підрозділах, які ввійшли в структуру ЗАТ "Лукор" та за показниками зайнятості працівників в шкідливих умовах і на підставі результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, вирішено рахувати дійсними для працівників ЗАТ "Лукор" до проведення чергової атестації, так як термін дії попередньої складає 5 років (а.с.124).

В подальшому наказом від 09.12.2003 за №554, затверджено перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій, посад працівникам, яким підтверджене право на пільгове забезпечення, зокрема посада, яку займала позивач за кодом 10А.3-3в "старший хімік з контролю якості продукції цеху з виробництва галоїдопохідних етилену, їх полімерів і співполімерів" (зворотній бік а.с.34, а.с.126-128).

Згідно наказу №682 від 30.12.2005, зараховано з 01.04.2005 результати проведеної у 2003 році атестації робочих місць за умовами праці, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, для посад та робочих місць служби якості аналітичного контролю, серед яких зокрема посада, на якій перебувала позивач 10А.3-3в "старший хімік з обслуговування цеху з виробництва галоїдопохідних етилену, їх полімерів і співполімерів" (а.с.134-135, 136-139).

Беручи до уваги саме вказані докази, орган пенсійного фонду врахував до пільгового стажу період роботи позивача з 01.02.2001 по 31.03.2005, при цьому не врахував період роботи з 01.12.1995 по 31.01.2001, посилаючись на лист AT "Оріана" №1412 від 12.12.2020, за змістом якого робота позивача в лабораторії технічного контролю заводу "Поліолефін" по обслуговуванню цеху не дає права на пенсію на пільгових умовах оскільки у розділі VIII "Хімічне виробництво" Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, виробництво полімерів і сополімерів (синтез полімерів і сополімерів етилену) не значиться (а.с.44).

З даного приводу, суд вважає за необхідне відмітити, що згідно записів у трудовій книжці позивача в період з 01.12.1995 по 31.01.2001 вона перебувала на посаді "хіміка з обслуговування цеху синтезу полімерів і сополімерів етилену лабораторії технічного контролю" (а.с.111-112), і така посада згідно наказу від 20.05.1999 за №146 по ВАТ "Оріана" Завод "Поліолефін" (а.с.27, 45-46) віднесена до переліку посад працівників, яким підтверджене право на пільгове забезпечення.

Разом з цим, відповідно до підрозділу А.3 розділу Х "Хімічне виробництво" і підрозділу А.1 розділу VIII "Хімічне виробництво" Постанови №162 до Списку №2 віднесено посаду за кодом 2110А030-1754в "працівник лабораторій цехів і виробництв, безпосередньо зайняті у виробництвах, перелічених у Списку №1 (за винятком зайнятих виконанням графічного аналізу)", а саме: посади "робітників, керівників і спеціалістів підприємств хімічної і нафтохімічної галузі промисловості, зайняті повний робочий день у нижчезазначених виробництвах і роботах, зокрема, галоїдопохідних етилену, їх полімерів і сополімерів".

На переконання суду займана позивачем посада у спірний період з 01.12.1995 по 31.01.2001 відповідає як і Списку №2, затвердженого Постановою №162, так і переліку посад, затверджених наказом ВАТ "Оріана" від 20.05.1999 за №146.

Суд звертає увагу на те, що в подальшому цех з виробництва полімерів і сополімерів виробництва "Поліолефін" перейменовано в цех з виробництва галоїдопохідних етилену, їхніх полімерів і сополімерів виробництва "Поліолефін", про що свідчить запис №15 від 27.06.2001 (а.с.113).

Як уже з`ясовано судом та підтверджується матеріалами справи, період роботи позивача на посаді "старшого хіміка з обслуговування цеху з виробництва галоїдопохідних етилену, їх полімерів і співполімерів" з 01.02.2001 по 31.03.2005 враховано відповідачем до пільгового стажу, оскільки така посада (професія) за позицією 10А.3-3в передбачена Списком №2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, про що зазначено у рішенні про результати розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.10.2020 за №9 (а.с.33).

Беручи до уваги такі обставини, в тому числі наказ Закритого акціонерного товариства "Лукор" №6 від 07.02.2001 про відсутність змін в умовах і характері праці працівників підприємства, назві професій і посад, згідно штатного розкладу, в результаті чого враховано результати атестації робочих місць для підтвердження пільгового стажу по списку №1 та №2, проведеної за наказами по ВАТ "Оріана" в усіх підрозділах, які ввійшли в структуру ЗАТ "Лукор", суд вважає безпідставними посилання відповідача на лист AT "Оріана" №1412 від 12.12.2020, що й слугувало однією з підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу на пільгових умовах.

Разом з тим в матеріалах справи містяться довідки від 25.06.2019, видані АТ "Оріана", зміст яких свідчить про отримання ОСОБА_1 заробітної плати в період з січня 1995 року по грудень 1999 року (а.с.147, 148).

З огляду на встановлені судом обставини щодо подання позивачем відповідачу разом із заявою від 03.11.2020 всіх необхідних документів, при наявності всіх встановлених пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умов для призначення ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, суд дійшов висновку про те, що позивач не може бути позбавленою гарантованого Державою Україна пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і частини 1 статті 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

В даному випадку із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 03.11.2020 (а.с.97-100).

У зв`язку із вказаним є невірним визначення позивачем у адміністративному позові дати 11.06.2020, яку ОСОБА_1 ідентифікує як день, з якого повинна бути призначена пенсія.

Фактичні обставини свідчать, що 11.06.2020 позивачка подала до відповідача заяву про підтвердження страхового стажу (зворотній бік а.с.32), а не заяву про призначення пенсії.

Інші випадки щодо дня, з якого призначається пенсія, визначені у застосованих вище приписах законів, не відповідають обставинам даної справи.

Надаючи об`єктивну оцінку факту порушеного права ОСОБА_1 враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту у цій справі слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10.11.2020 за №2701 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 03.11.2020, з урахуванням періоду роботи позивача з 01.12.1995 по 31.01.2001 (5 років 2 місяці).

В Рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2007 у справі №1-29/2007 зазначено, що утверджуючи і забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, які є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до частини 2 статті 6, частини 2 статті 19, частини 1 статті 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами. Невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Принципи соціальної держави втілено також у ратифікованих Україною міжнародних актах: Міжнародному пакті про економічні, соціальні і культурні права 1966 року, Європейської соціальної хартії (переглянутій) 1996 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішеннях Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Згідно з вимогами частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, беручи до уваги помилковість визначення ОСОБА_1 дня, з якого вона набула право на призначається пенсії, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідач не діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають часткового задоволення.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 908,00 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція №33.19039.1/457790003 від 02.03.2021 (а.с.1).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 726,40 гривень, що пропорційно становить 80 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 132 КАС України).

Позивач в адміністративному позові вказує на орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в сумі 7 000,00 гривень, які очікує понести, та просить їх стягнути із відповідача.

Відповідач, в свою чергу, заперечив щодо стягнення судом таких витрат з відповідача, вказуючи на обставину відсутності доказів про фактично понесені позивачем витрати на таку правничу допомогу, а також на їх неспівмірність.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 КАС України.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Окрім зазначеного, частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в орієнтовному розмірі 7 000,00 гривень, ОСОБА_1 долучила ордер серія ІФ №100273 від 09.03.2021, виданий на підставі договору про надання правової допомоги від 01.03.2021, укладений між адвокатом Шевченко Наталією Петрівною, яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001736 від 07.08.2020 (а.с.62, 63).

Водночас в адміністративному позові, позивач зазначила про те, що документи про отримання послуг правової допомоги буде надано за наслідками розгляду справи, оскільки неможливо визначити обсяг правової допомоги, що буде надана, та час, який буде витрачений адвокатом на підготовку усіх документів по справі і участь в судових засіданнях.

Крім того, згідно доводів позивача, акт про надання правничої допомоги не може бути наданий і з тих підстав, що на дату подання даного адміністративного позову є неможливим зазначення в такому акті конкретне посилання на адміністративну справу, в межах якої повинні бути заявлені витрати на відшкодування правничої допомоги.

Таким чином, як відзначила позивач, повний пакет документів, які стосуються понесення позивачем судових витрат по справі, буде подано до суду у строк, встановлений частиною 3 статті 143 КАС України.

Згідно приписів частини 3 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З урахуванням вказаного, та відсутності в матеріалах справи належних документів щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання про їх відшкодування на користь ОСОБА_1 .

Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10.11.2020 за №2701 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області врахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2, період роботи з 01.12.1995 по 31.01.2001 у Відкритому акціонерному товаристві "Оріана".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 03.11.2020 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) сплачений судовий збір в розмірі 726 (сімсот двадцять шість) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ), АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Чуприна О.В.