Справа № 640/11996/21
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

06 травня 2021 року м. Київ № 640/11996/21

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Кармазін О.А., ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами

Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса»
доПечерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дієса» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 45, код ЄДР: 36483471) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01011, м. Київ, вул. Різницька, 11-Б, код ЄДР: 34979022), в якому просить суд:

1) визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Печерського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Добріогло О.В.;

2) зобов`язати відповідача здійснити дії щодо закриття виконавчого провадження відповідно до ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в провадженні державного виконавця Печерського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Добріогло О.В. знаходиться ВП № 64781729 про стягнення коштів на користь держави у розмірі 4351,06 грн.; стягнення виконавчого збору у розмірі 435,11 грн.; та витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн. (загальна сума 5086,17 грн.).

16.03.2021 державним виконавцем Печерського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Добріогло О.В. було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 64781729 у зв`язку з відкриттям Запорізьким апеляційним судом апеляційного провадження по справі № 331/1893/20 відповідно до якої було відкрито ВП № 6481729.

Пояснює, що після зупинення виконавчого провадження № 64781789 державним виконавцем було внесено відповідний запис до Єдиного реєстру боржників з позначенням ТОВ «Дієса» як боржника за вказаним виконавчим провадженням.

Позивач зазначає, що враховуючи той факт, що наявність даного запису у Єдиному реєстрі боржників фактично перешкоджає здійсненню ТОВ «Дієса» господарської діяльності, не дає змогу здійснювати будь-які дії щодо відчуження належного Товариству майна, то 15.04.2021 ТОВ «Дієса» було у повному обсязі сплачено на відповідні рахунки відповідача 4351,06 грн основного боргу.; стягнення виконавчого збору у розмірі 435,11 грн.; та витрат виконавчого провадження у розмірі 300,00 грн.(загальна сума 5086,17 грн.).

Наголошує, що 19.04.2021 ТОВ «Дієса» було подано відповідачу заяву про закінчення виконавчого провадження на підставі № 64781729 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Однак, як зазначає позивач, виконавче провадження № 64781729 не було закінчено.

В той же час, позивач додає, що у разі надходження на рахунок органу державної виконавчої служби коштів, стягнутих з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), достатніх для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника, виконавець після підготовки розпорядження державного виконавця, передбаченого пунктом 13 розділу VII цієї Інструкції, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону,

Зауважує, що 15.04.2021 ТОВ «Дієса» було в повному обсязі виконано вимоги за виконавчим провадженням № 64781729 в тому числі сплачено виконавчий збір та витрати виконавчого провадження та 19.04.2021 ТОВ «Дієса» письмово повідомило відповідача про фактичне виконання рішення згідно ВП № 64781729.

Відтак, за твердженням позивача, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.2012 №512/5 відповідач мав винести постанову про закінчення виконавчого провадження з наслідками передбаченими ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження.

Як стверджує позивач, ТОВ «Дієса» повністю виконало свій обов`язок за виконавчим провадженням № 64781729, однак досі не може вести господарську діяльність, змушене нести збитки у зв`язку з фактичною не можливістю користуватися належним Товариству майном, у зв`язку з бездіяльністю відповідача, що полягає у не виконанні ним вимог ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», п. 21 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.2012 № 512/ щодо невинесення постанови про закриття виконавчого провадження у зв`язку фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.

Відтак позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі, суддя виходить з наступного.

Відповідно до п. 4 та п. 6 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Так, завданням адміністративного судочинства, згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 1291 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд, що відповідно передбачає судовий контроль з боку суду, який прийняв відповідне судове рішення, у даному випадку - Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.

Згідно ст. 446 Цивільно процесуального кодексу України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом.

Відповідно до ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу (ЦПК України), порушено їхні права чи свободи.

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення).

Виконавче провадження визначається як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 цього Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Тобто, стадія виконання рішення суду, що в силу ч. 3 ст. 1291 Конституції України включає в себе і стадію оцінки/контролю за його виконанням та оцінки наслідків невиконання, є невід`ємними стадіями завершальної стадії судового процесу, у даному випадку - цивільного.

З наведеного у сукупності вбачається, що контроль за виконання судового рішення у цивільній справі, здійснюється судом, який прийняв відповідне судове рішення, що забезпечує виконання ч. 3 ст. 1291 Конституції України та завдання цивільного провадження у цивільних справа, що також кореспондується з правилами та вимогами, визначеними у статтях 446, 447 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому, статтею 287 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця. За приписами ч. 1 цієї статті учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що юрисдикція адміністративних судів виключається у випадку коли законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Тобто, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на спори про оскарження дій/бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов судів прийнятих в порядку цивільного судочинства.

Аналогічний правових підхід щодо визначення юрисдикції розгляду спорів даної категорії відповідає висновку, висловленому Верховним Судом у постановах від 31.01.2018 № К/9901/1189/18, від 19.02.2018 №К/9901/6550/18.

При цьому, суддею встановлено, що 29.01.2021 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, задоволено та, зокрема, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на користь держави судовий збір у розмірі 4351 грн. 06 коп.

04.03.2021 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист у справі № 331/1893/20 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» на користь держави судового збору у розмірі 4351 грн. 06 коп.

11.03.2021 державним виконавцем Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Добріогло О.В. на підставі виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2021 № 331/1893/20 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 64781729.

При цьому, як вже було зазначено судом позивач просить суд 1) визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Печерського РВДВС у м. Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Добріогло О.В. та зобов`язати відповідача здійснити дії щодо закриття виконавчого провадження відповідно до ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Тобто, по суті позивач просить адміністративний суд зобов`язати відповідача закінчити виконавче провадження № 64781729, яке відкрите на підставі виконавчого листа № 331/1893/20, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 04.03.2021 у цивільній справі.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про те, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом позову є вимоги, які стосуються бездіяльності державного виконавця щодо не закінчення виконавчого провадження № 64781729, відкритого на підставі виконавчого листа № 331/1893/20, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 04.03.2021 у цивільній справі.

Відтак, суд приходить до висновку, що рішення, дії та/або бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Добріогло О.В. щодо не закінчення виконавчого провадження № 64781729, яке відкрите на підставі виконавчого листа № 331/1893/20, виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя 04.03.2021, можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ, тобто до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 160-162, 170, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» до Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КАС України ухвала суду про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржена у порядку, передбаченому ст.ст. 292 - 297 КАС України п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України в редакції Закону № 2147-VIII.

Суддя О.А. Кармазін