Справа № 200/3305/21-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 р. Справа№200/3305/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі також ГУ ПФУ) відповідно до якого просив суд: 1) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення на підставі частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (в редакції Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII), чинної на дату, з якої поводився перерахунок пенсії та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про порахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»; 2) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 виходячи з розміру пенсії 77% грошового забезпечення, із урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, що були встановлені під час проходження служби, відповідно до ст. 13, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції вказаного закону, що діяла на момент призначення 19.01.1999 року ОСОБА_1 пенсії за вислугу років), на підставі довідки Донецького обласного військового комісаріату «Про розмір грошового забезпечення» з 01.01.2018 року, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразово своєчасно недоотримані суми пенсії за минулий час з 01.01.2018 року без обмеження будь яким строком, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 «У справі за конституційним поданням ВСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

В обґрунтування позову зазначає, що йому було відмовлено в перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу у років в розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення первісно визначених під час призначення пенсії, з включенням до сум грошового забезпечення середньомісячних сум додаткових видів грошового забезпечення. Отже, позивач вважає, що така відмова обмежує його права на отримання пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31.03.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без виклику сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву та всі докази на його підтвердження, які наявні у відповідача.

15.04.2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволені позову, мотивуючи тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області з урахуванням постанов КМУ № 103 та № 704 позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року. Основний розмір пенсії після проведення перерахунку з 01 січня 2018 року складає 7182,00 грн. У зв`язку зі збільшенням грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу змінився процент відповідних сум грошового забезпечення та на даний час складає 70% від грошового забезпечення. Відповідач звертає увагу на те, що основний розмір пенсії позивача до перерахунку становив 2181,60 грн., та складав 77% грошового забезпечення, після проведення перерахунку основний розмір пенсії становить 7182,00 грн. та складає 70% грошового забезпечення. Відповідач зазначає, що вищевказані зміни, не призвели до зниження розміру пенсії, що унеможливлює порушення прав позивача.

22 квітня 2021 року на адресу суду надійшла відповідь позивача на відзив Головного управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивач зазначив, що Конституційний Суд у своєму рішенні від 03.05.2015 року у справі № 1-9/2015 зазначив, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України, Конституційний Суд України дійшов висновку, що додаткові вили грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються при перерахунку пенсій, визначаються виключно законами України. На думку позивача, Пенсійний фонду протиправно виключив з загальної суми грошового забезпечення при перерахунку пенсії її додаткові види. Зміна умов і норм пенсійного забезпечення шляхом запровадження правил, що не засновані на Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не узгоджується з його спрямування на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Відповідач, на думку позивача, не права роботи те, що не передбачено законодавством.

Крім того, позивачем зазначено, що абзац 3 статті 1-1 Закону України № 2262-ХІІ містить безумовне застереження, що зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, зміна умов чи норм пенсійного забезпечення (зокрема, визначення видів грошового забезпечення для перерахунку пенсій) підзаконними нормативно правовими актами є порушенням закону».

Позивачем також зазначено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 визнано протиправним та нечинним пункти 1,2 Постанови № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45, що обмежували складові грошового забезпечення, в частині яких проводиться перерахунок пенсії та яким була затверджена форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, без відображення в ній додаткових видів грошового забезпечення. 05 березня 2019 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Таким чином, 05 березня 2019 року набрало законної сили рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 826/3858/18, у зв`язку з чим норма, що обмежувала складові грошового забезпечення, які враховуються при перерахунку пенсії, перестала діяти як така, що нечинна.

Отже, з огляду на викладене, позивач вказав на те, що відповідачем у своєму відзиві не доведено правомірності дій щодо перерахування пенсії за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення, без врахування додаткових видів грошового забезпечення, часткової 50% - в 2018 році, 75% - в 2019 році суми щомісячної виплати від суми підвищення пенсії. ГУ ПФУ не обґрунтувало свої дії щодо звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача та не надало доказів законності своїх дій.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , наказом Міністра Оборони України від 14.11.1998 року № 732 відповідно до Тимчасового положення про проходження військової служби особами офіцерського складу був звільнений з військової служби у запас за пунктом 65 пп. «8» за станом здоров`я. Вислуга років складає 29 років 2 місяця. Позивач знаходиться на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з 19.01.1999 року, є військовим пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років (пенсійна справа ФС 88919), що також підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є суб`єктом владних повноважень органом виконавчої влади, який в даних правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011 (далі за текстом Положення № 384/2011).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 19 січня 199 року первисно призначено пенсію за вислугу років, основний розмір якої склав 77% відповідних сум грошового забезпечення. В розмір пенсії були враховані суми грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 40% та додаткові види грошового забезпечення: надбавка за особливо важливі завдання 50%, премія 10%, надбавка за таємність - 15%.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області отримано довідку від Донецького обласного військового комісаріату № ФС 88919/С3/662/61 від 30 липня 2018 року, в якій зазначено складові: посадовий оклад 5360,00 грн.,оклад за військовим званням полковник 1480,00 грн., надбавка за вислугу років 50% - 3420,00 грн.

На підставі зазначеної довідки позивачу проведено перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року із урахуванням 70% сум грошового забезпечення за посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років 50%.

08 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про перерахунок його пенсії за вислугу років, з дати виникнення права на перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року відповідно до довідки Донецького обласного військового комісаріату про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 30.07.2018 року № ФС88919/С3/662/61 в розмірі 77% сум грошового забезпечення, як це було при первинному нарахуванні пенсії із включенням до сум грошового забезпечення середньомісячних сум додаткових видів грошового забезпечення, що були встановлені позивачу під час проходження служби.

12 березня 2021 року позивач отримав від ГУ ПФУ в Донецькій області (вих. № 2075-1519/К-03/8-0500/21 від 05.03.2021 року) про те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області визнавши право позивача на перерахунок раніше призначеної пенсії в порядку передбаченому ст. 63 Закону України № 2262, відмовило позивачу у перерахунку пенсії за вислугу років в розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення первісно визначених під час призначення пенсії, з включенням до сум грошового забезпечення середньомісячних сум додаткових видів грошового забезпечення. Вказане рішення відповідач обґрунтував посиланням на статтю 13 Закону України № 2262, де визначено, що загальний максимальний розмір пенсії за вислугу років, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати: з 01.05.2014 року (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 27.03.2014 року № 1166-VII) 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення (ст. 43).

Обмеження виплати перерахованих сум пенсії, відповідач мотивує вимогою постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103, пунктом 23 Закону України від 27.03.2014 року № 1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», яким внесено зміну до частини 2 статті 13 згідно якої розмір пенсії за вислугу років обчислювався виходячи з 70% сум грошового забезпечення за посадою відповідно до редакції Закону, чинної на дату, з якої проводився перерахунок пенсії. На думку ГУ ПФУ в Донецькій області підстав для перерахунку пенсії з урахування 77% відповідних сум грошового забезпечення не має.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на пенсійне забезпечення (в даному випадку це стосується можливості реалізації встановленої державою гарантії для військовослужбовців та деяких інших осіб на отримання пенсійного забезпечення, розмір якого визначається у певному порядку, відмінному від пенсій для решти категорій громадян) будуються на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє державі посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Таким чином, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та осіб, які мають право на отримання пенсії відповідно до Закону № 2262-XII, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів адміністративної справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області проведено позивачу перерахунок пенсії.

При проведенні перерахунку пенсії відповідачем застосовано новий максимальний розмір грошового забезпечення - 70% відповідних сум грошового забезпечення, при цьому правомірність своїх дій Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області обґрунтовує необхідністю застосування норми закону, що визначає основний розмір пенсії у відсотках від грошового забезпечення, яка діяла на момент здійснення перерахунку пенсії, тобто виходячи із 70% грошового забезпечення, як це передбачено частиною 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Проаналізувавши викладені норми законодавства, суд встановив, що дійсно підпунктом 8 пункту 6 Розділу 2 (Прикінцеві та перехідні положення) Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI (далі - Закон № 3668-VI) внесено зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ і зменшено розмір пенсій військовослужбовців спочатку з 90% до 80% грошового забезпечення, а надалі з 80% до 70% грошового забезпечення.

У той же час, пунктом 2 Розділу 2 (Прикінцеві та перехідні положення) Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

Отже, дія Закону № 3668-VI не поширюється на позивача, тому що йому призначено пенсію до набрання чинності цим Законом. Крім того, зменшення розміру пенсії з 77% до 70% грошового утримання є порушенням гарантій, передбачених статтею 22 Конституції України, якою закріплено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічну позицію щодо застосування норм права висловив Верховний Суд у постанові від 24.04.2018 року у справі № 686/12623/17 (провадження № К/9901/849/17), а також у рішенні від 04.02.2019 року № Пз/9901/58/18 (зразкова справа № 240/5401/18).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи наведені положення та встановлені обставини справи, суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправними дії управління щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років з 77% від відповідних сум грошового забезпечення до 70% від відповідних сум грошового забезпечення під час проведення перерахунку на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при поданні адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією № 56 від 23.03.2021 року.

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний суд ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) щодо перерахунку пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в розмірі 70% відповідних сум грошового забезпечення на підставі частини 2 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (в редакції Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року № 1166-VII), чинної на дату, з якої поводився перерахунок пенсії та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про порахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) здійснити перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) виходячи з розміру пенсії 77% грошового забезпечення, із урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, що були встановлені під час проходження служби, відповідно до ст. 13, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції вказаного закону, що діяла на момент призначення 19.01.1999 року ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років), на підставі довідки Донецького обласного військового комісаріату «Про розмір грошового забезпечення» з 01.01.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) недоотримані суми пенсії за минулий час з 01.01.2018 року без обмеження будь яким строком, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016 «У справі за конституційним поданням ВСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Тарасенко