Справа № 420/747/20
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2021-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 травня 2021 року

м. Київ

справа № 420/747/20

адміністративне провадження № К/9901/14663/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А. перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (далі - Спеціалізована прокуратура), в якому просив визнати протиправною бездіяльність Військової прокуратури Південного регіону України щодо ненарахування йому заробітної плати за період з 10 лютого по 07 березня 2018 року (18 робочих днів), та невиплати повного розрахунку на момент звільнення; стягнути з відповідача на його користь середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 1145,53 грн за кожний день затримки, починаючи з 07 березня 2018 року по день прийняття судового рішення; стягнути з Військової прокуратури Південного регіону України 250000,00 грн у відшкодування шкоди.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року, в позові відмовлено.

16 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути і скасувати судові рішення та задовольнити позов.

Предметом спору у цій справі є правильність обчислення розміру сум грошового забезпечення, що належать особі при звільненні, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування шкоди.

З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.

Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень заявник зазначив частину першу, пункти 3 та 4 частини четвертої статті 328 КАС України, зокрема, відсутність висновків Верховного Суду щодо положень пунктів 1, 2, 8, 9 статті 81 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII), постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників прокуратури" (далі - постанова КМУ №505), статей 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 (далі - Інструкція №260).

Разом з тим, положеннями статті 81 Закон №1697-VII та постанови КМУ №505 урегульовані загальні питання оплати праці прокурорів, а положеннями Інструкції №260, зокрема, визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України.

Із змісту оскаржуваних судових рішень, вбачається, що підполковника юстиції ОСОБА_1 з 02 березня 2018 року звільнено з військової служби в запас згідно з пунктом «г» частини 6 статті 26 (у зв`язку із проведенням організаційних заходів) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та такого, який перебуває у розпорядженні військового прокурора Південного регіону України, а з 07 березня 2018 року звільнено з військової прокуратури, з виключенням зі списків особового складу та усіх видів забезпечення.

Положеннями пункту 9.1. Інструкції №260 передбачено загальні умови виплати грошового забезпечення особам, звільненим з військової служби, а приписами пункуту 9.5 Інструкції №260 визначені особливості зарахування відповідних періодів служби під час здійснення таких виплат.

Так, вирішуючи спір у цій справі, суди виходили з того, що у зв`язку із перебуванням позивача на лікуванні та у щорічній основній відпустці у жовтні - листопаді, грудні 2017 року та січні 2018 року, його грошове забезпечення необхідно обчислювати з урахуванням приписів пункту 9.5 Інструкції №260, яким урегульована процедура нарахування коштів саме у таких випадках.

Заявник касаційної скарги, не заперечуючи правильність установлення судами попередніх інстанцій обставин справи, не обґрунтував у чому саме та щодо якої частини наведених норм права полягає їх неправильне застосування судами, та, як на думку заявника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Водночас, інші аргументи скарги зводяться до цитування норм, якими врегульоване питання оплати праці прокурорів, незгоди з розміром виплачених його при звільненні сум, переоцінки доказів та неповного з`ясування судами обставин справи. Такі доводи мають суб`єктивний характер і виключають можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Отже, правильно пославшись у касаційній скарзі на положення частини четвертої статті 328 КАС України, ОСОБА_1 не викладено передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції відповідно до пунктів 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 334 КАС України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються, зокрема, підстава (підстави) відкриття касаційного провадження.

Частиною першою статті 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення, зокрема, в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Лише посилання заявника на відсутність висновків Верховного Суду, за відсутності вмотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

За таких обставин, відсутні підстави для вирішення питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2020 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання протиправною бездіяльності, стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку, стягнення моральної шкоди повернути особі, яка її подала.

2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко