Справа № 459/2947/16-а
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 459/2947/16-а пров. № А/857/16000/20

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Кухтея Р.В., Хобор Р.Б.,

за участі секретаря судового засідання Гром І.І.,

представник позивача: Савка Р.І.

представник відповідача: Цюпа В.І.

представник третьої особи: об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гірник-Юність» - Савка Р.І.

представник ОП Львівське обласне проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро: не з`явився

представник об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рата-Гірник» - Гуменюк О.Р., Біжок І.С.

треті особи, які не заявляють самостійних вимог: КП «Червонограджитлокомунсервіс», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 : не з`явились

керівник ОСББ «Вікторія-Гірник»: не з`явився

В С Т А Н О В И В:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рата-Гірник», Гірницької селищної ради Львівської області на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 жовтня 2020 року у справі № 459/2947/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_11 до Гірницької селищної ради Львівської області, треті особи: об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гірник-Юність», ОП Львівське обласне проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рата-Гірник», та треті особи, які не заявляють самостійних вимог: КП «Червонограджитлокомунсервіс», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 керівник ОСББ «Вікторія-Гірник» та ОСОБА_13 , про визнання незаконними (протиправними) рішень Гірницької селищної ради Львівської області №260 від 01.07.2015 року «Про затвердження детального плану території в районі АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 з метою забезпечення земельними ділянками під індивідуальне житлове будівництво учасників антитерористичної операції», № 15 від 11.12.2015 року в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки орієнтованою площею 0, 2087 га для обслуговування п`ятиквартирного житлового будинку в АДРЕСА_3 , та їх скасування,-

суддя в 1-й інстанції Новосад М.Д.,

час ухвалення рішення 14 год. 01 хв,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

дата складання повного тексту рішення 21.12.2020,-

В СТ А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення Гірницької селищної ради №260 від 01.07.2015 «Про затвердження детального плану території в районі АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 з метою забезпечення земельними ділянками під індивідуальне житлове будівництво учасників терористичної операції» та рішення Гірницької селищної ради №15 від 11.12.2015 в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки орієнтовною площею 0,2087 га для обслуговування п`ятиквартирного житлового будинку в АДРЕСА_3 » .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проживає у багатоквартирному будинку по АДРЕСА_4 , співвласники якого створили ОСББ «Гірник Юність». Сусіднім до їхнього будинку є будинок по АДРЕСА_3 , співвласники якого створили ОСББ «Рата-Гірник». Суміжно із цими будинка знаходиться спірна земельна ділянка, якою він та мешканці його будинку користувались для спільних потреб. На ній зведено дитячий майданчик, пісочниця, тощо. Дана земельна ділянка належала ДП «Львіввугілля» як частина дитячого садочку та в подальшому була знята з балансу та передана у власність селищної громади. Рішенням селищної ради від 01.07.2015 було затверджено детальний план території в районі вул. Тарнавського та провул. Шахтарського з метою забезпечення земельними ділянками під індивідуальне житлове будівництво учасників терористичної операції. Однак спірна ділянка не виділялась учасникам АТО. На детальному плані селища на ній зазначено 3 гаражі, які мають намір побудувати жильці будинку по АДРЕСА_3 а ОСББ «Рата-Гірник».

Позивач зазначав, що селищна рада не вправі була затверджувати детальний план території, який не відповідав Генеральному плану забудови смт.Гірник та дійсним обставинам користування частиною спірної земельної ділянки. Тому зазначені рішення не відповідають вимогам закону і їх слід скасувати.

Рішенням Червоноградського міського суду від 12 жовтня 2020 у справі 459/2947/16-а позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Гірницької селищної ради №260 від 01.07.2015 «Про затвердження детального плану території в районі вул.Грушевського та АДРЕСА_2 з метою забезпечення земельними ділянками під індивідуальне житлове будівництво учасників терористичної операції» та рішення Гірницької селищної ради №15 від 11.12.2015 в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки орієнтовною площею 0,2087 га для обслуговування п`ятиквартирного житлового будинку в АДРЕСА_3 .

Стягнуто з Гірницької селищної ради Львівської області в користь ОСОБА_11 1102,40 грн. судового збору та 4000 грн. витрат на правову допомогу.

Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач- Гірницька селищна рада та третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рата-Гірник», котрі просять рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт Гірницька селищна рада зазначає, що рішення Гірницької селищної ради від 01.07.2015 за №260 та від 11.12.2015 №15 є актами індивідуальної дії та породжують правові відносини між обмеженим колом суб`єктів, до яких позивач не відноситься. Зазначають, що оспорювані рішення прийняті законним органом та в спосіб, що передбачений законодавством. При цьому, заперечують зміну цільового призначення земельної ділянки, яка використовуються для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку та землі, що використовуються під будівництво індивідуальних гаражів, які віднесені до земель житлової забудови.

Апелянт - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рата-Гірник», зазначив, що суд першої інстанції зробив передчасний висновок про існування порушень прав позивача, оскільки у випадку будівництва на території обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_3 а мешканцями будинку гаражів, такі порушення можуть виникнути лише в майбутньому ( при проектуванні та будівництві об`єктів гаражів) та лише у випадку настання певної сукупності обставин ( реального допущення порушень приписів закону) , що на думку апелянта, є лише припущенням позивача, та не відповідає дійсності.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Судом першої інстанції здійснювалась правова оцінка рішення Гірницької селищної ради №260 від 01.07.2015 «Про затвердження детального плану території в районі АДРЕСА_2 з метою забезпечення земельними ділянками під індивідуальне житлове будівництво учасників терористичної операції» (а.с.6 т.1) та рішенням Гірницької селищної ради №15 від 11.12.2015 яким надавався дозвіл Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Рата Гірник» на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки орієнтовною площею 0,2087 га для обслуговування п`яти квартирного житлового будинку в АДРЕСА_3 (а.с.7 т.1).

Судом першої інстанції встановлено, що у даній справі виникла ситуація, за якої на одну й ту саму земельну ділянку претендували жителі двох будинків, які межують з даною ділянкою та користувались нею. Додатково, з повідомлення Гірницького селищного голови від 05.10.2016 судом першої інстанції встановлено, що будівництво 3-х гаражів, як це передбачено детальним планом названої території, не передбачено Генеральним планом смт. Гірник.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що будівництво гаражів на спірній ділянці не передбачено Генеральним планом смт.Гірник, що є підставою для визнання протиправним та скасування рішення Гірницької селищної ради № 260 від 01.07.2015р. про затвердження детального плану території в такому вигляді, оскільки вказаним рішенням фактично відбулась зміна цільового призначення земельної ділянки, межі якої не були встановленні в натурі(на місцевості)(ст.123 ЗК).

Рішення Гірницької селищної ради №15 від 11.12.2015 в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) земельної ділянки орієнтованою площею 0,2087 га для обслуговування п`яти квартирного житлового будинку в АДРЕСА_3 а суд першої інстанції зазначив, що приймаючи оскаржуване рішення Гірницька селищна рада виходила з того, що детальним планом земельна ділянка орієнтованою площею 0,2087га в т.ч. і її спірна частина, вже закріплена за цим будинком, що не відповідає вимогам Закону та прийняте з його порушенням.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Будинок за АДРЕСА_3 раніше був дитячим садком і разом із земельною ділянкою навколо нього площею 0,2087 га належав ДП «Львівугілля». Згодом приміщення садочку було передано на баланс селища та облаштовано під житловий будинок. Земельна ділянка залишалась у власності ДП «Львівугілля» (т.І а.с. 150-162).

11.12.2015 рішенням селищної ради дану земельну ділянку було вилучено у ДП «Львівугілля» та одночасно надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою для обслуговування п`яти квартирного житлового будинку в смт.Гірник Львівської області по вул. Грушевського, 4а.

Згідно детального плану території до будинку в смт.Гірник Львівської області по вул. Грушевського, 4а включено і частину спірної земельної ділянки.

Відповідно до п.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. До компетенції селищної ради, згідно п. 34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» віднесено вирішення питань регулювання земельних відносин, яке здійснюється виключно на пленарних засіданнях (ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», у зв`язку з надходженням великої кількості заяв від учасників антитерористичної операції для надання земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво, з метою уточнення положень Генерального плану смт. Гірник та визначення планувальної організацій розвитку частини території, виконавчим комітетом Гірницької селищної ради було зініційовано розроблення Детального плану території в районі АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

15.12.2014 року відбулась сесія Гірницької селищної ради, на якій прийнято рішення № 234 про розроблення детального плану території в районі АДРЕСА_1 та пров. Шахтарського в смт. Гірник. Дане рішення опубліковано в газеті «Новини Прибужжя» від 25 грудня 2014 року. Детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території. Розробником вищевказаного детального плану є ОП Львівське обласне проектно-виробниче архітектурно- планувальне бюро.

Керуючись Постановою Кабінету Міністрів України № 555 від 25.02.2011 року «Про затвердження Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні», 16 квітня 2015 року в газеті «Новини Прибужжя» опубліковано повідомлення про оголошення громадських слухань проекту Детального плану території в районі вулиць Тарнавського та пров. Шахтарського в смт. Гірник з метою забезпечення земельними ділянками під індивідуальне житлове будівництво учасників антитерористичної операції та повідомлено про дату та час проведення слухання. На вказане слухання могли прийти всі учасники територіальної громади та висловити свої пропозиції. Оскільки, зауважень щодо Детального плану на адресу Гірницької селищної ради не надходило, 01.07.2015 року Гірницька селищна рада прийняла рішення № 260 « Про затвердження детального плану території в районі АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 з метою забезпечення земельними ділянками під індивідуальне житлове будівництво учасників антитерористичної операції. До відома та для ознайомлення громадян, дане рішення опубліковано у газеті «Новини Прибужжя» від 9 липня 2015 року. Вищевказаний детальний план оприлюднений на сайті Червоноградської міської ради.

25 вересня 2015 року на адресу виконавчого комітету Гірницької селищної ради надійшла заява ДП «Львіввугілля» з проханням вилучити земельну ділянку площею 0,2087 га на вул. Грушевського, 4 «а», на якій знаходиться п`ятиквартирний житловий будинок ОСББ «Рата-Гірник» у зв`язку з тим, що цей об`єкт нерухомого майна знятий з балансу ДП «Львіввугілля». До заяви була додана також нотаріальна згода ДП «Львіввугілля» на вилучення вказаної земельної ділянки від 21.09.2015 року, реєстраційний номер 1-737. Членами об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рата-Гірник» долучено виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про проведення його реєстрації № 0001413 від 28.04.2015 року.

11 грудня 2015 року відбулась сесія Гірницької селищної ради, на якій Гірницька селищна рада, керуючись ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на підставі вищевказаних документів, прийняла рішення № 15 «Про вилучення та надання земельних ділянок», згідно якого вирішила: вилучити від ДП «Львіввугілля» земельну ділянку площею 0,2087 га для обслуговування квартирної житлової забудови в АДРЕСА_3 , у зв`язку з добровільною відмовою та відчуженням об`єкта нерухомого майна ДП «Львіввугілля» та надати об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Рата-Гірник» дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки орієнтовною площею 0,2087 га для обслуговування п`ятиквартирного житлового будинку в АДРЕСА_3 . Дане рішення розміщено на дошці оприлюднення інформації (інформаційному стенді), що знаходиться у приміщенні Гірницької селищної ради за адресою: 80191, Львівська область, смт. Гірник, вул. Грушевського 17 а.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних судових рішень) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статей 28, 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема: підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації; встановлення на відповідній території режиму використання та забудови земель, на яких передбачена перспективна містобудівна діяльність.

Статтею 12 Закону України «Про основи містобудування» визначено, що до компетенції сільських, селищних, і міських рад у сфері містобудування на відповідній території належить затвердження відповідно до законодавства місцевих програм, генеральних планів відповідних населених пунктів, планів зонування територій, а за відсутності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території - детальних планів територій. До компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать: затвердження детальних планів територій за наявності затверджених в установленому законом порядку планів зонування території: визначення територій для містобудівних потреб.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Статтею 7 цього Закону визначено, що управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється шляхом:

1) планування територій на державному, регіональному та місцевому рівнях;

2) моніторингу стану розроблення та реалізації містобудівної документації на всіх рівнях;

3) визначення державних інтересів для їх врахування під час розроблення містобудівної документації;

4) проведення ліцензування і професійної атестації;

5) розроблення і затвердження будівельних норм, державних стандартів і правил, запровадження одночасної дії міжнародних кодів та стандартів;

6) контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації.

Планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації (стаття 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

На підставі затвердженого генерального плану населеного пункту розробляється план земельно-господарського устрою, який після його затвердження стає невід`ємною частиною генерального плану.

Згідно із положеннями статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції.

На підставі та з урахуванням положень затвердженого детального плану території може розроблятися проект землеустрою щодо впорядкування цієї території для містобудівних потреб, який після його затвердження стає невід`ємною частиною детального плану території.

Детальний план території складається із графічних і текстових матеріалів.

Склад, зміст, порядок розроблення та затвердження детального плану території визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до частини восьмої статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що детальний план території є видом містобудівної документації, положення якого мають узгоджуватися з генеральним планом населеного пункту, деталізувати положення останнього та не суперечити йому.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21 червня 2018 року у справі № 826/4504/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 815/3880/14, від 5 березня 2019 року у справі № 360/2334/17, від 15 квітня 2020 року у справі № 702/1384/16-а.

Механізм розроблення або внесення змін до містобудівної документації з планування території на державному рівні в частині схем планування окремих частин території України та містобудівної документації з планування території на регіональному і місцевому рівнях визначається Порядком розроблення містобудівної документації, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16 листопада 2011 року № 290 (далі - Порядок № 290).

Пунктом 4.1 Порядку № 290 визначено, що рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку № 290 замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є, при розробленні, зокрема, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, - виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Згідно з приписами пункту 4.8 Порядку № 290 детальний план території розробляється для територій житлових районів, мікрорайонів, кварталів нової забудови, комплексної реконструкції кварталів, мікрорайонів застарілого житлового фонду, територій виробничої, рекреаційної та іншої забудови. Послідовність розроблення та площі територій, для яких розробляються детальні плани, визначає відповідний уповноважений орган містобудування та архітектури відповідно до генерального плану населеного пункту.

Зі змісту наведених правових норма вбачається, що органом, уповноваженим на надання дозволу на розроблення детального плану території міста є відповідна міська рада, а замовником розроблення детального плану території є виконавчий орган такої ради.

Згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцева рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

У статті 4 КАС України у чинній редакції визначено терміни «нормативно-правовий акт» та «індивідуальний акт»:

- нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;

- індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Згідно з пунктом 3 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року № 731 (із змінами та доповненнями) на державну реєстрацію подаються нормативно-правові акти, прийняті уповноваженими на це суб`єктами нормотворення в електронній (через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади) або паперовій формі в порядку, визначеному Мін`юстом, що містять норми права, мають неперсоніфікований характер і розраховані на неодноразове застосування, незалежно від строку їх дії (постійні чи обмежені певним часом) та характеру відомостей, що в них містяться, у тому числі з грифами «Для службового користування», «Особливої важливості», «Цілком таємно», «Таємно» та іншими, а також прийняті в порядку експерименту.

У Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2005 року № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 15 травня 2013 року № 883/5) визначено, що нормативно-правовий акт - офіційний документ, прийнятий уповноваженим на це суб`єктом нормотворення у визначеній законом формі та порядку, який встановлює норми права для неозначеного кола осіб і розрахований на неодноразове застосування.

Отже, до нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовується неодноразово.

Ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні наступні ознаки: а) спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів соціальної поведінки; б) поширюються лише на персонально визначених суб`єктів; в) містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією; г) не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів; д) не мають зворотної дії в часі.

Аналогічна правова позиція щодо визначення поняття нормативно-правового акта викладена у рішеннях Конституційного Суду України від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини), 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування (пункт 4 мотивувальної частини).

У Законі України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17 лютого 2011 року визначено:

- детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території (пункт 3 частини першої статті 1);

- містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій (пункт 7 частини першої статті 1).

Крім того, аналіз наведених положень статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозволяє стверджувати, що детальний план території містить правові приписи нормативного характеру, які розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово.

Затверджуючи своїм рішенням містобудівну документацію щодо детального плану території місцева рада формує обґрунтування щодо деталізації положень генерального плану міста, тобто здійснює нормативне регулювання відповідних відносин.

Визначальною умовою, що може слугувати критерієм загальності чи персоніфікованості суб`єктів впливу - є їх коло. Адже кількість як величина має відносний характер, може змінюватись і не є сталим показником регулятивного впливу юридичних актів. Під час визначення кола суб`єктів, правовий статус яких регламентує правовий акт, необхідно зважати лише на ті із них (фізична чи юридична особа, орган, організація, спільність людей тощо), для яких правовим актом установляються права та обов`язки безпосередньо, щодо яких праворегуляторний вплив є прямим (а не усіх суб`єктів, для яких він може мати якесь юридичне значення).

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 466/1264/18, від 20 грудня 2019 року у справі № 520/14995/16-а, від 9 квітня 2020 року у справі № 807/150/16.

Оскільки рішення Гірницької селищної ради від 01.07.2015 за №260 прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначений законами України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність цього рішення.

На момент прийняття спірного рішення не існувало земельної ділянки, що знаходилась в межах територіального округу смт. Гірник Львівської області.

21.09.2015 до виконавчого комітету Гірницької селищної ради надходить нотаріально засвідчена заява від в.о. ДП «Львіввугілля» щодо надання особистої згоди на вилучення земельних ділянок площею 0,1317 га для обслуговування квартирної житлової забудови Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Вікторія-Гірник», що знаходиться за адресою : провулок Шахтарський 5, селище Гірник, Львівська область і площею 0,2087 га для обслуговування квартирної житлової забудови Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рата-Гірник», що знаходиться за адресою : вул.Грушевського, 4а, селище Гірник, ЛЬввіська область, якими користується ДП «Львіввугілля» з умовою зобов`язати ОСББ «Вікторія Гірник» та ОСББ «Рата-Гірник» провести за власний рахунок внесення змін в технічну документацію із землеустрою по встановленню нових зовнішніх меж прибудинкових територій, що знаходяться за вищевказаними адресами.

У апеляційній скарзі селищний голова смт.Гірник фактично підтверджує, що за заявою ОСББ «Рата-Гірник» виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення в натурі меж земельної ділянки площею 0,2087 га для обслуговування багатоквартирного будинку по АДРЕСА_3 площею 0,0326 га, що суперечить змісту рішення Гірницької селищної ради № 15 від 11.12.2015 року в частині надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки орієнтованою площею 0, 2087 га для обслуговування п`ятиквартирного житлового будинку в АДРЕСА_3 а ОСББ «Рата-Гірник».

Відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Водночас, за змістом Рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004, поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». У цьому ж Рішенні зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Територія з її природними особливостями та природними ресурсами, якими вона володіє, а також соціально-економічною інфраструктурою, що функціонує на ній, є матеріальною основою життя територіальної громади.

Отже, територіальний інтерес є системою очікувань соціальних суб`єктів, що ґрунтується на рефлексії території, а також пов`язаних із нею проблем, їх життєвого простору, які є безпосередньою причиною відповідного типу територіальної поведінки або соціальної дії.

У даному ж випадку позивач, як житель смт.Гірник та керівник ОСББ «Гірник Юність» звернувся за судовим захистом, аргументуючи це тим, що орган місцевого самоврядування порушив чинне законодавство приймаючи спірні рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду даної справи у суді першої та апеляційної інстанції, відповідачем не надано суду належних доказів в обґрунтування підстав прийняття оскаржуваного рішення.

Перевіривши правомірність прийняття відповідачем оспорюваного рішення відповідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення Гірницької селищної ради в заявленій позивачем частині не відповідають критерію правомірності, передбаченому п.1 та п.3 ч.2 ст.2 КАС України, а тому підлягають скасуванню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Разом з тим, судова колегія враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в п.п. 70, 71 рішення у справі RYSOVSKYY v. UKRAINE («Рисовський проти України») заява № 29979/04 Європейським судом з прав людини підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування», відповідно до якого, в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Крім того, в рішеннях у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року Європейський суд з прав людини наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

Перевіряючи всі доводи апелянта, колегія суддів також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», відповідно до якої «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Рата-Гірник», Гірницької селищної ради Львівської області залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12 жовтня 2020 року у справі № 459/2947/16-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Р. В. Кухтей
Р. Б. Хобор
Повне судове рішення складено 30 квітня 2021 року