Справа № 440/3956/21
Суддя: О.В. Гіглава
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/3956/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гіглави О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Глобинського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), державний виконавець Обіход Олександр Анатолійович, про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

14 квітня 2021 року (згідно даних на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Глобинського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), державний виконавець Обіход Олександр Анатолійович, про визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Глобинського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Обіхода Олександра Анатолійовича про арешт майна боржника від 30.03.2021 ВП№62500673.

Позовні вимоги позивач мотивує протиправністю постанови про арешт майна боржника від 30.03.2021 ВП№62500673, оскільки рішення Глобинського районного суду від 29.11.2019 у справі №527/243/15-ц, примусове виконання якої здійснюється в рамках ВП№62500673, носить немайновий характер, а Закон прямо не передбачає можливості застосування арешту рухомого та нерухомого майна в якості способу забезпечення виконання рішення немайнового характеру. Поряд з цим, при винесенні спірної постанови виконавець не дотримався вимог пункту 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5. Також під час доведення спірної постанови позивачеві виконавець порушив вимоги статті 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвалою суду від 26.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

У запереченнях на позовну заяву від 05.05.2021 Глобинський районний відділ Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Зазначає, що в зв`язку з невиконанням боржником ОСОБА_1 рішення суду, 30.03.2021 державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, номер за АСВП 62500673 та за вих.№5278 простою кореспонденцією направлено копію постанови сторонам. Вказує, що згідно матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем, згідно системи АСВП 08.07.2020 о 14:19 було відкрито виконавче провадження АСВП 62500673 та рекомендованою кореспонденцією направлено сторонам та надано боржнику 10 днів для виконання рішення. Представник боржника ОСОБА_2 до відділу з`явився після відкриття виконавчого провадження тобто після 14:19 год та особисто надав заяву про добровільне виконання рішення суду. Вказана заява державним виконавцем зареєстрована до системи АСВП та з відміткою відділу (вхідна дата та номер) вручена йому особисто. Вказане свідчить про те, що боржнику ОСОБА_1 було відомо про те, яке рішення суду йому потрібно виконати. 01.09.2020 для встановлення підтвердження факту виконання боржником рішення суду в частині зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення літнього душу літ. "Г" та огорожі відповідно до висновку експертизи №5/4-15 від 23.06.2015: від крапки А до крапки Б довжиною 19,31 м, від крапки Б до крапки В довжиною 1,93 м, від крапки Г до крапки Д довжиною 6,44 м, від крапки Д до крапки Е довжиною 4,99 м, державним виконавцем було здійснено виїзд за місцем проживання боржника ОСОБА_1 . При виїзді встановлено зі слів боржника, що рішення виконано шляхом перенесення відповідної огорожі та літнього душу, зазначеного в рішенні, про що складено акт державного виконавця. Проте згідно резолютивної частини рішення суду зазначено, що потрібно усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення огорожі та літнього душу, але огорожа та літній душ знаходяться на земельній ділянці, слідів перенесення не видно. Крім того, 29.09.2020 за вх.№4953 до відділу надійшла заява представника стягувача ОСОБА_3 , в якій зазначено, що рішення суду боржником станом на 28.09.2020 не виконано. 15.10.2020 за вх.№5340 та 29.10.2020 за вх.№5811 представником стягувача ОСОБА_3 було повторно надано заяви, що станом на 29.10.2020 рішення суду про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення огорожі та літнього душу не виконано, так як огорожа та літній душ знаходяться на земельній ділянці. 29.04.2021 державним виконавцем повторно було здійснено виїзд за місцем проживання боржника та встановлено, що огорожа та літній душ перебувають на тому самому місці, про що складено акт державного виконавця. З огляду на викладені обставини, відповідач просить суд відмовити в задоволенні скарги щодо визнання неправомірними дій державного виконавця та визнання неправомірною постанови про арешт майна боржника, винесеної 30.03.2021 (а.с. 22-25).

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

26.05.2020 Глобинським районним судом Полтавської області у справі №527/243/15-ц (провадження №2/527/125/19) видано виконавчий лист про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення літнього душу літ. "Г" та огорожі відповідно до висновку експертизи №5/4-15 від 23 червня 2015 року: від крапки А до крапки Б довжиною 19,31 м, від крапки Б до крапки В довжиною 1,93 м, від крапки Г до крапки Д довжиною 6,44 м, від крапки Д до крапки Е довжиною 4,99 м (а.с. 30).

Державним виконавцем Глобинського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Обіходом О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №62500673 від 08.07.2020 з примусового виконання виконавчого листа №527/243/15-ц, виданого Глобинським районним судом Полтавської області 26.05.20220 (а.с. 27).

08.07.2020 після 14:19 год до відділу з`явився представник боржника Сліпих О.М. та особисто подав заяву про добровільне виконання рішення суду боржником ОСОБА_1 (а.с. 26 зі звороту).

01.09.2020 для перевірки фактичного виконання боржником ОСОБА_1 рішення суду в частині зобов`язання останнього усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення літнього душу літ. "Г" та огорожі відповідно до висновку експертизи №5/4-15 від 23.06.2015: від крапки А до крапки Б довжиною 19,31 м, від крапки Б до крапки В довжиною 1,93 м, від крапки Г до крапки Д довжиною 6,44 м, від крапки Д до крапки Е довжиною 4,99 м, державним виконавцем було здійснено виїзд за місцем проживання боржника ОСОБА_1 .

Згідно акту державного виконавця від 01.092020 при виїзді встановлено зі слів боржника, що літній душ та огорожу згідно рішення суду було перенесено, тобто рішення суду виконано в добровільному порядку, перевірити державним виконавцем перенесення відповідної огорожі та душу без залучення відповідного експерта неможливо (а.с. 29 зі звороту).

29.09.2020 за вх.№4953 до відділу надійшла заява представника стягувача ОСОБА_3 , в якій зазначено, що рішення суду боржником станом на 28.09.2020 не виконано (а.с. 28 зі звороту).

У подальшому, 15.10.2020 за вх.№5340 та 29.10.2020 за вх.№5811 представником стягувача ОСОБА_3 було повторно надано заяви з повідомленням про те, що станом на 14.10.2020 та 29.10.2020 рішення суду про усунення перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення огорожі та літнього душу не виконано, так як огорожа та літній душ знаходяться на земельній ділянці (а.с. 27 зі звороту, 28).

29.04.2021 державним виконавцем повторно здійснено виїзд за місцем проживання боржника та встановлено, що огорожа та літній душ перебувають на тому самому місці, про що складено акт державного виконавця (а.с. 31).

Між тим, 30.03.2021 державним виконавцем Глобинського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Обіходом О.А. в рамках виконавчого провадження №62500673 винесено постанову про арешт майна боржника (а.с. 26).

Позивач, не погоджуючись з правомірністю винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника від 30.03.2021 ВП№62500673, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку обґрунтованості позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII)

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 6, 8 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку та здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням.

Відповідно до статті 48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно з частиною 1 статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що звернення стягнення на все рухоме та нерухоме майно боржника здійснюється у розмірі та обсязі, необхідному для виконання за виконавчим документом з метою забезпечення реального виконання рішення суду.

Крім того, аналіз положень статті 63 Закону №1404-VIII вказує на те, що рішення суду майнового характеру (наприклад, про стягнення коштів) та рішення суду немайнового характеру про зобов`язання боржника особисто вчинити певні дії є різними за своєю правовою природою, тому для цих рішень встановлено різний порядок їх виконання.

Тобто положеннями Закону №1404-VIII не передбачено можливості накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника при виконанні рішення немайнового характеру, а відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує з матеріалів справи, спірна постанова про арешт майна боржника від 30.03.2021 ВП№62500673 винесена державним виконавцем Глобинського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Обіходом О.А. саме при виконанні рішення немайнового характеру про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення літнього душу літ. "Г" та огорожі відповідно до висновку експертизи №5/4-15 від 23 червня 2015 року: від крапки А до крапки Б довжиною 19,31 м, від крапки Б до крапки В довжиною 1,93 м, від крапки Г до крапки Д довжиною 6,44 м, від крапки Д до крапки Е довжиною 4,99 м.

Таким чином, оскільки виконавчий лист Глобинського районного суду Полтавської області від 26.05.2020 у справі №527/243/15-ц (провадження №2/527/125/19) не містить жодних вимог майнового характеру до боржника і закон прямо не передбачає можливості застосувати арешт майна, як спосіб забезпечення виконання рішення немайнового характеру, то державний виконавець має застосовувати тільки ті заходи, які передбачені розділом VIII Закону №1404-VIII. Ці заходи повинні бути спрямовані на забезпечення виконання рішення саме немайнового характеру.

Намагання державного виконавця забезпечити виконання судового рішення немайнового характеру за допомогою заходів, які прямо не передбачені законом є втручанням у право боржника на мирне володіння майном, тобто порушенням статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

При формуванні вказаних висновків судом враховувалася правова позиція Верховного Суду, висловлена в постанові від 04.03.2020 у справі №752/22214/16-ц.

За викладених обставин, суд доходить висновку, що постанова про арешт майна боржника від 30.03.2021 ВП№62500673 винесена державним виконавцем Глобинського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Обіходом О.А. необґрунтовано та з порушенням вимог Закону №1404-VIII, а відтак підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Інші доводи позивача стосовно протиправності оскаржуваної постанови не впливають на висновки суду про наявність законних підстав для визнання такої постанови протиправною та її скасування з підстав, що зазначені вище.

За змістом частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Глобинського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн.

У прохальній частині позовної заяви позивачем також заявлено про відшкодування витрат на надання правничої допомоги, які він поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи за даним позовом. При цьому, позовна заява не містить жодних обґрунтувань з приводу витрат на надання правничої допомоги позивачу та їх розміру. Будь-яких документів на підтвердження отримання правничої допомоги, як то договору про надання правничої допомоги, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті позивачем, до матеріалів справи не додано.

За наведених обставин, підстави для відшкодування на користь позивача судових витрат на надання правничої допомоги відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Глобинського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), державний виконавець Обіход Олександр Анатолійович, (вул. Центральна, 212, м. Глобине, Глобинський район, Полтавська область, 39000, ідентифікаційний код 34815627) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Глобинського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Обіхода Олександра Анатолійовича про арешт майна боржника від 30 березня 2021 року ВП№62500673.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Глобинського районного відділу Державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (вул. Центральна, 212, м. Глобине, Глобинський район, Полтавська область, 39000, ідентифікаційний код 34815627) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 908,00 грн (дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення, з урахуванням положень пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Гіглава