Справа № 160/5212/20
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 травня 2021 року Справа №160/5212/20

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: судді Дєєва М.В., при секретарі судового засідання Сергієнко В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Директора департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшина Дмитра Ілліча про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

07.08.2020 року рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду вказаний позов задоволено частково.

18.09.2020 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано два виконавчих листа, зокрема, про зобов`язання директора Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшина Дмитра Ілліча повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2019 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , та прийняти рішення у порядку, встановленому законодавством з урахуванням висновків суду у цій справі.

04.03.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву позивача про виправлення описки у виконавчому листі по справі № 160/5212/20 повернуто без розгляду.

16.03.2021 року від ОСОБА_1 надійшла заява про виправлення помилки у вказаному виконавчому листі, зазначивши в ньому ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якій боржник займає посаду - 37454258, оскільки вказаний виконавчий лист повернуто виконавчою службою стягувачу без виконання, з огляду на відсутність зазначеного коду.

Відповідно до розпорядження №116д щодо призначення повторного автоматизованого розподілу заяви та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2021 року, вказану заяву передано на розгляд судді Дєєву М.В.

Згідно ч.3 ст.374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає заяву про виправлення помилки у виконавчому документі в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу.

17.03.2021 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до провадження вказану заяву та призначено її розгляд судовому засіданні на 07.04.2021 року.

07.04.2021 року, у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному, судове засідання щодо розгляду даної заяви не проводилось та перенесено на 06.05.2021 року.

06.05.2021 року стягувач та боржник належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду заяви, в судове не прибули про причини неявки не повідомили, в заяві, що розглядається міститься клопотання заявника про розгляд заяви в порядку письмового провадження.

Згідно ч.3 ст.374 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви про виправлення помилки у виконавчому документі.

Згідно із ч.4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно частини 4 статі 372 КАС України, примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Положеннями частини 1 статті 374 КАС України визначено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Так, положеннями п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що, відповідно до цього Закону, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею (пункт 6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Тому, відсутність у виконавчому листі відомостей про ідентифікаційний код боржника не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 22.08.2018 у справі № 471/283/17-ц, від 27.12.2018 у справі № 469/1357/16-ц.

Такий правовий висновок також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові № 6-62цс14 від 25.06.2014, у якій ідеться про те, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Заявником в доводах заяви жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду.

Суд зазначає, що відомості, які зазначені у виконавчому листі, виданому Дніпропетровським окружним адміністративним судом по даній справі про зобов`язання директора Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшина Дмитра Ілліча повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2019 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу у власність земельної ділянки по АДРЕСА_1 , та прийняти рішення у порядку, встановленому законодавством з урахуванням висновків суду у цій справі, відповідають даним, наявним в матеріалах адміністративної справи, а інші відомості, які могли б бути використані судом при оформленні виконавчого документа, у суду станом на момент видачі такого були відсутні, що не спростовано заявником жодним обґрунтованими доводами чи доказами.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на вищевикладене, суд вважає щодо заява ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 248, 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення помилки у виконавчому листі по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до директора Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради Мовшина Дмитра Ілліча про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи судове рішення оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв