Справа № 520/18969/2020
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 р. Справа № 520/18969/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2021, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, по справі № 520/18969/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту - ГУПФУ в Харківській області, пенсійний орган, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.10.2020 розміру щомісячної пенсії з суми 6025,33 грн. до суми 5150,01 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплачувати з 01.10.2020 ОСОБА_1 щомісячну пенсію у розмірі 6025,33 грн, а також провести виплату усіх належних йому до виплати сум перерахованої пенсії без відстрочення такої виплати будь-якими строками (у найближчий виплатний період однією сумою), разом з виплатою компенсації за несвоєчасну виплату всіх сум несвоєчасно виплаченої йому пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", а також без використання при такій виплаті будь-яких нормативно-правових актів, які надають Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області можливість для відстрочення чи розстрочення такої виплати.

В обґрунтування позовних вимог стверджує про відсутність підстав для неврахування пенсійним органом при виплаті йому пенсії на відповідній посаді в поліції з 01.10.2020 відповідних додаткових видів грошового забезпечення, які визначені на підставі довідки Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018, правомірність включення яких встановлена судовим рішенням у справі № 520/9900/18, та протиправність зменшення розміру його пенсії з 6025,33 грн до 5150,01 грн. Посилаючись, зокрема, на положення ст. ст. 6, 8, 19, 21, 22, 46, 58 Конституції України, ч.1 ст. 2, ст. ст. 6, 7 КАС України, ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", враховуючи рішення від 08.12.2020 року у справі №520/9900/18 про відмову в задоволенні заяви, поданої в порядку ст.383 КАС України, вважає належним та ефективним захистом його прав та інтересів саме зобов`язання відповідача виплати належну йому суму пенсії разом з компенсацією за несвоєчасну виплату у найближчий виплатний період однією сумою без відстрочення такої виплати.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі № 520/18969/2020, прийнятим в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі № 520/18969/2020 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги в сумі 2100 грн, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, зобов`язавши відповідача подати у тридцятиденний строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що часткове виконання пенсійним органом рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 року по справі № 520/9900/18 щодо перерахунку розміру пенсії позивача з 22.05.2017 року не призвело до поновлення його порушеного права в повному обсязі, оскільки при отриманні 04.10.2020 року пенсії ним встановлено зменшення сум здійснених виплат з 6025,23 грн до 5150,01 грн, що свідчить про припинення з 01.10.2020 виконання вказаного судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання. Наполягає на відсутності правових підстав у відповідача з 01.10.2020 здійснювати нарахування та виплату пенсії позивачу без врахування довідки Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018, якою визначені додаткові види грошового забезпечення позивача, обов`язковість яких встановлена судовим рішенням від 05.02.2019 по справі № 520/9900/18. Вважає, що був позбавлений судом процесуального права навести свої пояснення та аргументи щодо відзиву по справі, оскільки судове рішення винесено до дати отримання ним відзиву від відповідача. З огляду на те, що ч. 2 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачено виплату належної суми пенсії за милуй час з вини органу Пенсійного фонду України частинами, а норми ст.ст. 6, 8, 19, 21, 22, 46, 58 Конституції України та ст.7 КАС України не можуть бути застосовані судом як підстава відтермінування виплати належної згідно з законодавством України пенсії (майна), наполягає, що несвоєчасно перерахована та виплачена пенсійним органом сума пенсії позивача в силу ч.2 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування" підлягає виплаті йому разом із сумою компенсації за її несвоєчасну виплату в найближчий виплатний період однією сумою

У надісланих додаткових поясненнях зауважив, що метою протиправних дій відповідача щодо зменшення розміру його пенсійних виплат є невиконання при подальших перерахунках його пенсії судового рішення у справі № 520/9900/18, що набрало законної сили. Вважає, що судом першої інстанції не враховано правову позицію Європейського суду з прав людини щодо обов`язковості виконання судових рішень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Надіслане 25.03.2021 року на адресу Другого апеляційного адміністративного суду клопотання позивача про проведення розгляду справи з викликом представників сторін задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч.2 ст.313 КАС України проведення у відкритому судовому засіданні розгляду справи, призначеної до розгляду в порядку письмового провадження, є правом, а не обов`язком суду апеляційної інстанції. При цьому, обставин, які б свідчили про необхідність розгляду вказаної справи у відкритому судовому засіданні, під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами судом апеляційної інстанції не встановлено. Посилання на подальше набуття постановою Другого апеляційного адміністративного суду статусу остаточного в силу приписів п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не є обставиною для слухання справи у відкритому судовому засіданні.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ, як отримувач пенсії за вислугу років, призначеної на умовах Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХП від 09.04.1992 року (далі - Закону № 2262-ХІІ) з 23.04.2014 року в розмірі 56% грошового забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 року по справі №520/9900/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області призначити і виплачувати пенсію ОСОБА_1 згідно з довідкою Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 року №280/43/40/5-2018, а саме з урахуванням фактично отриманих ним протягом 24 календарних місяців перед звільненням зі служби в ОВС України сум доплати за службу у нічний час у розмірі 25,94 грн, доплат за службу у святкові дні у розмірі 267,06 грн, матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 12655,12 грн та разових премій (заохочень) у розмірі 57718,87 грн починаючи з 22.05.2017 року.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання зазначеного судового рішення позивачу здійснено перерахунок з 22.05.2017 року згідно довідки від 18.05.2018 року №280/43/40/5-2018, виданої Управлінням поліції охорони в Харківській області з урахуванням фактично отриманих ним протягом 24 календарних місяців перед звільненням зі служби в ОВС України сум доплати за службу у нічний час у розмірі 25,94 грн, доплат за службу у святкові дні у розмірі 267, 06 грн, матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 12655,12 грн та разових премій (заохочень) у розмірі 57718,87 грн.

Перерахунок проведено згідно даних довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії від 29.03.2018 року №100/34422-.

В жовтні 2020 року після перевірки пенсійної справи ОСОБА_1 , УПФУ пенсійну справу приведено у відповідність та пенсію перераховано згідно грошового атестату № 20 від 05.05.2014 року № 48/5-20 та довідки від 06.05.2014 року №48/5-20д про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), що подаються для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за період з квітня 2012 року по березень 2014 року (оклад - 1116, 00 грн., оклад за військове звання - 130, 00 грн, процентна надбавка за вислугу років - 436, 10 грн).

Після приведення пенсійної справи позивача у відповідність, утворилась надміру виплачена сума пенсії з квітня 2019 по вересень 2020 в сумі 15 345, 52 грн, яка без згоди пенсіонера не утримується, пенсія ОСОБА_1 з 22.05.2017 року по теперішній час складає - 5150, 01 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.12.2020 року по справі №520/9900/18 заяву ОСОБА_1 щодо порядку виконання рішення суду, в тому числі виплати пенсії з 01.10.2020 року в розмірі 6025,33 грн залишено без задоволення.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зменшення з 01.10.2020 розміру щомісячної пенсії з суми 6025,33 грн до суми 5150,01 грн, позивач звернувся за захистом своїх прав та інтересів з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача при визначенні розміру пенсії позивача, що підлягає виплаті відповідно до вимог чинного законодавства згідно грошового атестату № 20 від 05.05.2014 року № 48/5-20 та довідки від 06.05.2014 року №48/5-20д, а також передчасності вимог про виплату пенсії однією сумою із виплатою компенсації, як таких, що заявлені на майбутнє.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених ст. 308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.

Колегія суддів зазначає, що спірні відносини склалися внаслідок зменшення відповідачем з 01.10.2020 розміру щомісячної пенсії ОСОБА_1 з суми 6025,33 грн на суму 5150,01 грн у зв`язку із врахуванням грошового атестату № 20 від 05.05.2014 року № 48/5-20 та довідки від 06.05.2014 року №48/5-20д замість довідки Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018, за якою пенсійним органом було здійснено перерахунок пенсії позивача на підставі рішення суд від 05.02.2019 по справі № 520/9900/18.

Так, листом від 04.11.2020 року № 9030-13717/К-02/8-2000/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, на звернення ОСОБА_1 від 16.10.2020, повідомлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 року по справі № 520/9900/18 Головним управлінням проведено перерахунок пенсії. Зазначено, що у випадках, коли в рішенні суду не визначено кінцевої дати періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, виплата за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення (постанова Верховного Суду України від 05.11.2013 у справі № 21-293а 13, постанова Пленуму Вищого адміністративного суду України від 19.12.2011 № 8).

Оскільки Головним управлінням здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», при перевірці матеріалів пенсійної справи розмір пенсійного забезпечення приведено у відповідність з 01 жовтня 2020 року, а тому з цієї дати пенсію позивачу перераховано згідно грошового атестату № 20 від 05.05.2014 року №48/5-20 та довідки від 06.05.2014 року №48/5-20д про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подаються для призначення пенсії.

Разом з цим, слід зауважити, що відповідачем не наведено будь-яких норм чинного законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення від 05.02.2019 на користь позивача у справі № 520/9900/18 та які б зазнали змін з 01.10.2020. При цьому, враховані дані грошового атестату № 20 від 05.05.2014 року №48/5-20 та довідки від 06.05.2014 року №48/5-20д, складання яких передувало довідці від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018.

Виходячи зі змісту резолютивної частини рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 року по справі № 520/9900/18, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зобов`язано було призначити і виплачувати пенсію ОСОБА_1 згідно з довідкою Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018, а саме з урахуванням фактично отриманих ним протягом 24 календарних місяців перед звільненням зі служби в ОВС України сум доплати за службу у нічний час у розмірі 25,94 грн, доплат за службу у святкові дні у розмірі 267,06 грн, матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі 12655,12 грн та разових премій (заохочень) у розмірі 57718,87 грн, починаючи з 22.05.2017 року.

Часового обмеження, протягом якого пенсія позивача повинна обраховуватись відповідно до довідки від 18.05.2018 № 280/43/40/5-2018 судом не встановлено, тобто дія перерахунку не обмежена у часі.

Також, вказане рішення суду не містить застережень, що після проведеного перерахунку пенсії позивача на підставі рішення суду, пенсійний фонд уповноважений привести пенсійну справу у відповідність до раніше встановленого його розміру до прийняття відповідного рішення судовим органом.

З наявної в матеріалах справи копії розрахунку пенсії від 03.06.2019 (а.с.20, 30) колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 з 22.05.2017 на підставі рішення суду перераховано пенсію, розмір якої з 01.07.2019 дорівнює 6025,23 грн. Строк закінчення виплати пенсії : довічно.

Однак, як вбачається з копії наступного розрахунку пенсії з 01.10.2020 відповідачем самостійно в ручному режимі з посиланням також на рішення суду та постанову КМ України № 103 від 21.02.2018 здійснено новий перерахунок пенсії позивачу, внаслідок якого розмір пенсії зменшено до 5150 грн за рахунок виключення додаткових видів грошового забезпечення та зазначення інших розмірів основних видів грошового забезпечення, з яких раніше обчислено пенсію.

При цьому, відсутні посилання на внесення змін до чинного законодавства України, за яким повинен визначатися розмір пенсії позивачу, після виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 року по справі № 520/9900/18.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в п. 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

В рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року Європейський Суд з прав людини наголошував, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Отже, паво на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів зазначає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 року по справі № 520/9900/18 підлягає безумовному та обов`язковому виконанню, а не зазначення в судовому рішення кінцевої дати здійснення перерахунку пенсії позивача не свідчить про наявність підстав у пенсійного органу після проведеного перерахунку повернутися до раніше визначених сум.

Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 року по справі № 520/9900/18 встановлено право ОСОБА_1 на призначення та виплату його пенсії згідно з довідкою Управління поліції охорони в Харківській області від 18.05.2018 року №280/43/40/5-2018, що в силу приписів ч.4 ст.78 КАС України не підлягає доказуванню, та не може бути поставлено під сумнів після набрання рішенням законної сили внаслідок незгоди відповідача з його змістом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу приписів ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме на пенсійний орган законодавцем, який у спірних відносинах є суб`єктом владних повноважень, законодавцем покладено обов`язок довести законність своїх дій.

Разом з цим, будь-якої іншої підстави ніж "приведення у відповідність до вимог чинного законодавства" без вказівки певних норм права, якими керувався відповідач, зменшуючи з 01.01.2020 розмір пенсії позивачу після її перерахунку на підставі рішення суду, не наведено.

Колегія суддів звертає увагу на відсутність норм чинного законодавства, які б надавали право пенсійному органу зменшувати перерахований раніше розмір здійснених пенсійних виплат.

Враховуючи, що у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 року по справі № 520/9900/18 відсутня кінцева дата періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії позивача на підставі довідки від 18.05.2018 року № 280/43/40/5-2018, а норми чинного законодавства, якими керувався суд при винесенні вказаного рішення, з 01.10.2020 не зазнавали змін (зворотного пенсійним органом не доведено), врахування данних грошового атестату № 20 від 05.05.2014 року №48/5-20 та довідки від 06.05.2014 року №48/5-20д та, як наслідок, зменшення розміру пенії позивачу з 6025,23 грн. до 5150 грн, не можна вважати правомірним.

Приписами ст. 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Враховуючи наявність обов`язку у суду захистити порушені права та охоронювані законом інтереси позивача, не допустивши зменшення розміру пенсійних виплат позивача, які гарантуються державою та є основним джерелом доходів пенсіонерів за наявності судового рішення, яке підлягає виконанню, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області по зменшенню ОСОБА_1 з 01.10.2020 розміру щомісячної пенсії з суми 6025,33 грн до суми 5150,01 грн та задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (ToscutaandOthers v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області нарахувати та виплачувати з 01.10.2020 ОСОБА_1 щомісячну пенсію у розмірі 6025,33 грн із проведенням виплати всіх належних йому до виплати сум перерахованої пенсії.

Вищенаведених обставин судом першої інстанції враховано не було, а тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення вищевказаних позовних вимог ОСОБА_1 , що є підставою для скасування рішення в цій частині.

З приводу позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити позивачу перераховану пенсію однією сумою, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Таким чином, стаття ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV передбачає виплату недоплаченої пенсії однією сумою лише в тому разі, якщо пенсія належала пенсіонеру, однак, не була отримана ним вчасно з власної вини.

Між тим, ця норма не містять приписів, які б визначали спосіб дій органу Пенсійного фонду щодо виплати суми пенсії, що утворилася з вини органу Пенсійного фонду, зокрема, внаслідок перерахунку за рішенням суду.

Отже, спосіб виконання дій, які має вчинити суб`єкт владних повноважень за рішенням суду, не визначений у спірних відносинах нормативно.

Належним виконанням судового рішення про зобов`язання ГУПФУ в Харківській області виплачувати з 01.10.2020 ОСОБА_1 щомісячну пенсію у розмірі 6025,33 грн із проведенням виплати всіх належних йому до виплати сум перерахованої пенсії, буде вважатися як виплата присудженої суми одним платежем, так і кількома платежами, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.

Кількість платежів у межах однієї суми коштів не порушує прав особи на соціальний захист у формі пенсійного забезпечення.

З огляду на викладене, вимоги позивача про виплату перерахованої пенсії однією сумою задоволенню не підлягають.

Щодо вимог позивача в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області виплати компенсацію за несвоєчасну виплату всіх сум несвоєчасно виплаченої йому пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати" без використання при такій виплаті будь-яких нормативно-правових актів, які надають Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області можливість для відстрочення чи розстрочення такої виплати, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ (далі по тексту - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з положеннями статті 2 Закону № 2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (частина друга статті 2 Закону № 2050-III).

Статтею 3 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з положеннями статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до статті 6 Закону № 2050-III компенсацію виплачують за рахунок коштів Пенсійного фонду України, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).

Пунктом 2 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Згідно з пунктом 4 цього Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Системний аналіз даних положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Враховуючи, що позивачу не був нарахований та виплачений дохід у вигляді перерахованої пенсії за даним рішенням, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19, від 16.04.2020 по справі № 200/11292/19-а, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом апеляційної інстанції.

Таким чином, з огляду на передчасність позовних вимог про виплату компенсації за несвоєчасну виплату всіх сум несвоєчасно виплаченої йому пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", а також без використання при такій виплаті будь-яких нормативно-правових актів, які надають Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області можливість для відстрочення чи розстрочення такої виплати, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п.1, п. 4 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи, що судом першої інстанції не надано належної оцінки фактичним обставинам у справі та невірно застосовано до спірних відносин норми матеріального права з підстав та мотивів, викладених вище, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі № 520/18969/2020 підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.10.2020 розміру щомісячної пенсії з суми 6025,33 грн. до суми 5150,01 грн та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплачувати з 01.10.2020 ОСОБА_1 щомісячну пенсію у розмірі 6025,33 грн грн із проведенням виплати всіх належних йому до виплати сум перерахованої пенсії, з прийняттям в цій частині нової постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.6 ст.139 КАС України).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3 ст.139 КАС України).

Матеріалами справи підтверджено, що згідно з квитанцією № 31 від 24.12.2020 року, ТВБВ № 324 ОСОБА_1 сплачено судовий збір за подачу адміністративного позову в сумі 840,80 грн.

За подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 1261,30 грн, що підтверджується квитанцією № 33 від 17.02.2021 року, ТВБВ № 324.

Отже, з урахуванням того, що судом апеляційної інстанції частково задоволено позовні вимоги, на користь ОСОБА_1 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 1051 грн.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апелянта про зобов`язання ГУПФУ в Харківській області подати звіт про виконання судового рішення, оскільки такі вимоги в суді першої інстанції заявлені не були, а тому суд апеляційної інстанції в силу приписів ч.5 ст. 308 КАС України, позбавлений можливості їх розглядати.

Враховуючи, що зазначена справа відповідно до п. 3, п. 8, ч. 6 ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України відноситься до справ незначної складності, судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч.4 ст.241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі № 520/18969/2020 скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.10.2020 розміру щомісячної пенсії з суми 6025,33 грн. до суми 5150,01 грн та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплачувати з 01.10.2020 ОСОБА_1 щомісячну пенсію у розмірі 6025,33 грн із проведенням виплати всіх належних йому до виплати сум перерахованої пенсії.

Прийняти в цій частині постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зменшення ОСОБА_1 з 01.10.2020 розміру щомісячної пенсії з суми 6025,33 грн до суми 5150,01 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) нарахувати та виплачувати з 01.10.2020 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) щомісячну пенсію у розмірі 6025,33 грн із проведенням виплати всіх належних йому до виплати сум перерахованої пенсії.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 у справі № 520/18969/2020 - залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) судовий збір в загальному розмірі 1051 (тисяча п`ятдесят одну) грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова