Справа № 560/2189/21
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2189/21
УХВАЛА

іменем України

27 квітня 2021 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі судді Блонського В.К., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного Управління ДПС у Хмельницькій області про визнання незаконним рішення, протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачем, в якому просить:

- визнати незаконним рішення заступника ДПС України №К/09 від 24.09.2020 року в частині, що сума податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна - 1/2 частка майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 в 2019 році повинна становити 67771,30 грн.,

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0-2223 від 15.05.2020 року, яким ОСОБА_1 визначено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкт нерухомого майна - 1/2 частка майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 в 2019 році в сумі 67771,30 грн.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.03.2021 року вирішено залишити даний адміністративний позов без руху.

Даний адміністративний позов залишено без руху, оскільки позивач пропустив місячний строк звернення до суду щодо оскарження податкового повідомлення-рішення № 0-2223 від 15.05.2020 року.

Окрім того запропоновано позивачу сплатити судовий збір 1161,80 грн., оскільки вказану суму судового збору він не сплатив.

На виконання вимог даної ухвали суду позивач подав до суду заяву про поновлення строку звернення до суду із даним адміністративним позов, та квитанцію № 58 від 18.03.2021 року про сплату судового збору в сумі 1161,80 грн.

В даній заяві позивач зазначає, що працюючи в м. Києві, не має там постійного місця проживання, винаймає житло і в зв`язку із складною ситуацією змушений міняти місце проживання, тому вказати адресу направлення відповіді на скаргу в скарзі від 10.07.2020 року він змушений був тільки зареєстроване місце проживання, де фактично проживають його родичі. Вказуючи в скарзі адресу для направлення рішення прийнятого по скарзі він сподівався, що родичі своєчасно попередять його про надходження листа і він зможе своєчасно скористатись своїми правами, в тому числі і правом на оскарження, якщо для цього будуть підстави.

Лист з Державної податкової служби України з рішенням про результати розгляду скарги батьком позивачу був переданий тільки 20.02.2021 року - після конфлікту, який виник в родині, коли позивач отримав можливість приїхати в Нетішин і став з`ясовувати питання про кореспонденцію із Києва, тому позивач просить поновити строк звернення до суду.

Надаючи оцінку даному твердженню позивача суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 4 статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Разом з тим, норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 по справі №500/2486/19.

Отже, рішення контролюючих органів, які стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, оскаржуються в судовому порядку протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, №22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

У рішенні від 13.09.2006 по справі №6-26370кс04 та постанові від 30.09.2015 по справі №21-2231а15 Верховний Суд України зазначив, що поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим. Питання про поважність причин пропуску процесуального строку оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку. Суд повинен обґрунтувати свою позицію відповідними доводами, а не лише зазначити "визнати поважними причини пропуску процесуальних строків".

Відповідно, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

З урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Позивачем оскаржувалося податкове повідомлення-рішення № 0-2223 від 15.05.2020 року в адміністративному порядку.

Рішення про результат розгляду скарги від 24.09.2020 року було направлено на адресу позивача, зазначену ним у скарзі, а з даним позовом позивач звернувся до суду лише 25.02.2021, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Позивач в позовній заяві зазначає, що рішення про результат розгляду скарги від 24.09.2020 року було отримано його родичами 30.09.2020 року, а йому передано 20.02.2021 року, тому він вважає, що строк звернення не пропущено.

Суд не бере до уваги дане пояснення, оскільки рішення про результат розгляду скарги від 24.09.2020 року було направлено на адресу позивача, зазначену ним у скарзі, окрім того позивач мав можливість ознайомитись із вказаним рішенням за умови реєстрації в особистому кабінеті платника податків.

Суд також критично оцінює твердження позивача про складні родинні відносини, оскільки це є його особистим життям, оцінку якому суд надавати не може.

Окрім того судом витребувано у відповідача докази направлення, та вручення позивачу рішення заступника ДПС України №К/09 від 24.09.2020 року.

ДПС України надано суду копію поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, та копію списку № 1200 рекомендованих листів, з яких вбачається, що на адресу позивачу було направлено та вручено 30.09.2020 року копію рішення заступника ДПС України №К/09 від 24.09.2020 року.

Враховуючи викладене, причини пропуску строку звернення до суду з вказаними позовними вимогами, суд вважає неповажними. Належних доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду, позивач суду не надав.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов підлягає поверненню на підставі ч. 2. ст. 123 КАС України.

Керуючись частиною 2 статті 123, статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного Управління ДПС у Хмельницькій області про визнання незаконним рішення, протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - повернути позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий суддяВ.К. Блонський