Справа № 200/1982/21-а
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 р. Справа№200/1982/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Стойки В.В. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Слов`янського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 09.07.2020 року, перебуває з цього часу на обліку за місцем проживання в Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та одержує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 22.01.2021 року позивач звернувся із заявою до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про переведення з пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. (Закон №1058-ІУ), на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015р.(Закон №889- VIII).

Розглянувши заяву та надані документи Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, рішенням №16 від 28 січня 2021 року відмовило в переведенні з пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. (Закон № 1058-ІV), на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015р.(Закон №889- VIII).

Позивач вважає рішення протиправним та просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №16 від 28.01.2021 року про відмову в переведенні - ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію державного службовця;

зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи з 01.07.1983р. по 01.10.1988р. - завідувач сектору Слов`янського райкому ЛКСМУ; з 02.10.1988р. по 04.06.1990р.- інструктор відділу Слов`янського міськкому ЛКСМУ; з 07.06.1990р. по 24.10.1990р.- інструктор-контролер контрольно-ревізійного органу міської партійної організації, консультант Слов`янського міськкому Компартії України, з 20.04.1992р. по 01.10.1993р. бухгалтер Слов`янського районного центру зайнятості;

зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити переведення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до заяви №557 від 22.01.2021 року, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889.

Ухвалою суду від 01.03.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Призначено засідання по справі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , є пенсіонером за віком з 09.07.2020 року, перебуває на обліку за місцем проживання в Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та одержує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

22.01.2021 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про переведення з пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. (Закон №1058-ІУ), на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015р.(Закон №889- VIII).

Відповідно до наданої до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області довідки про стаж державної служби №1 від 22.01.2021 р., виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, періоди роботи з 01.07.1983 р. по 01.10.1993 р., зараховані до стажу державної служби.

Відповідно до записів №4 і №5 в трудовій книжці позивача містяться записи про те, що наказом №129-к від 30.06.1983р. ОСОБА_1 була звільнена на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України (переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду) за переводом для роботи в Слов`янський РК ЛКСМУ з 01.07.1983р., відповідно до протоколу бюро №42 від 15.06.1983р.. на посаду завідувач сектором обліку членів ВЛКСМ та фінансів.

За записами №6, №7 в трудовій книжці вказано, що позивач була звільнена із займаної посади з 01.10.1988р. у зв`язку з ліквідацією Слов`янського РК ЛКСМУ (згідно постанови бюро Донецького ОК ЛКСМУ від 24.08.1988р. «Про скасування Слов`янського РК ЛКСМУ») на підставі п.5 ст.36 КЗпП України, за переводом до Слов`янського міському ЛКСМУ (рішення об`єднаного VII пленуму МК ЛКСМУ та РК ЛКСМУ від 01.10.1988р.). А рішенням бюро Слов`янського міськкому ЛКСМУ (протокол бюро №47 від 12.10.1988р.) її було затверджено інструктором відділу комсомольських організацій з 02.10.1988 р.

За записами №8, №9, №10, №11 в трудовій книжці вказано, що позивач була звільнена від обов`язків інструктора МК ЛКСМУ з 04.06.1990р. за погодженому переводу до Слов`янського міськкому Компартії України (протокол рішення бюро Слов`янського МК ЛКСМУ №14 від 06.06.1990р.).

Постановою бюро Слов`янського МК КПУ (протокол рішення бюро №3 від 15.06.1990р.) з 07.06.1990р. позивача було затверджено на посаду інструктора-контролера контрольно-ревізійного органу міської партійної організації. А постановою бюро ГК КПУ (протокол рішення бюро №8 від 23.11.1990р.) з 01.11.1990р. - затверджена консультантом міськкому партії у зв`язку з реорганізацією структури апарату.

Звільнена з займаної посади з 26.09.1991 в зв`язку з ліквідацією Слов`янського МК Компартії України (згідно Наказу Президії Верховної Ради України від 30.08.1991 №1468- XII) на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (за протоколом ліквідаційної комісії №1 від 25.09.1991).

Відповідно до записів в трудовій книжці позивач також працювала в період з 20.04.01992р. по 01.10.1993р. (записи №14-№15) в Слов`янському районному центрі зайнятості на посаді бухгалтера.

Розглянувши заяву та надані документи Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області, рішенням №16 від 28 січня 2021 року відмовило в переведенні з пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. (Закон № 1058-ІV), на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу» від 10.12.2015р.(Закон №889- VIII). Як на підставу такого рішення, Відповідач посилається на те, що періоди роботи по довідці про стаж державної служби станом на 18.01.2021 року за періоди: з 01.07.1983 р. по 01.10.1988 р. - завідувач сектору Слов`янського райкому ЛКСМУ; з 02.10.1988 р. по 04.06.1990 р. - інструктор відділу Слов`янського міськкому ЛКСМУ; з 07.06.1990 р. по 24.10.1990 р.- інструктор контрольно-ревізійного органу міської партійної організації, консультант Слов`янського міськкому Компартії України; з 20.04.1992 р. по 01.10.1993 р. - бухгалтер Слов`янського районного центру зайнятості, не зараховано до посад державних службовців в зв`язку з відсутністю встановлення за займаними посадами відповідного рангу.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 року, (далі Закон №1058), передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

У відповідності до частини 3 статті 4 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІУ від 09.07.2003 року (далі Закон №1058), яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі з пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення: організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до наданої до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області довідки про стаж державної служби №1 від 22.01.2021 р., виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, періоди роботи з 01.07.1983 р. по 01.10.1993 р., зараховані до стажу державної служби.

Відповідно до ЗУ «Про Державну службу» (в редакції на 26.04.2015р.), на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, яки досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Законом №889-УШ від 10.12.2015 «Про державну службу» внесено зміни стосовно пенсійного забезпечення державних службовців. Так ст.90 вказаного Закону передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктами 10-12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення», вказаного Закону передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. З ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідач відмовляючи в задоволенні заяви про переведення з пенсії за віком на пенсію до ЗУ «Про державну службу», посилається на відсутність необхідного стажу. не враховуючи періоди роботи з 01.07.1983 р. по 01.10.1993 р. Разом з тим відповідач не спростовує, що стаж перебування позивача на державній службі на момент набуття чинності Закону України «Про державну службу» №889 від 10.12.2015р., становить 16 років 05 місяців 09 днів.

Тобто наявність у позивача такого стажу державної служби дає підстави для застосування положень п.10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» , ЗУ №889- VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу», яким як раз і передбачено право призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Стосовно неврахування Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області, періоду роботи з 01.07.1983 р. по 01.10.1993 р. до посад державної служби.

Постановою КМУ №229 від 25.03.2016 року «Про затвердження Порядку обчислення стажу державної служби», передбачено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка, копія послужного списку, військовий квиток та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тощо) (п.3). Стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону (п.6 Постанови).

Вказаним п.8 розділу XI Закону передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно пункту 3 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (Порядок №283), до стажу державної служби включаються, зокрема, час підвищення кваліфікації з відривом від роботи, якщо до направлення на підвищення кваліфікації працівник працював у державному органі; час роботи в організаціях, передбачених абзацом 4 пункту З «Положення про порядок і умови виплати щомісячної надбавки за вислугу років працівникам органів виконавчої влади та інших державних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року №1049 (Положення №1049), відповідно до якого до стажу роботи, який дає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених ст. 118 КЗпП України (зокрема, у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях).

Відповідно до ст. 118 КЗпП України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою , попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Так, згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 03 червня 1994 року №4-5-1156, погодженими з Кабінетом Міністрів України, до стажу державної служби зараховують період роботи в цих органах лише на виборних та відповідальних посадах до припинення дії ст. 6 Конституції УРСР і внесення змін до ст. 7 Конституції УРСР (до 24 жовтня 1990 року).

Вказаними статтями за партійними, профспілковими і комсомольськими органами закріплювалося право на участь у здійсненні управлінських функцій. Відповідальною вважають посаду, на яку приймають колегіальним органом (постановою конференції, зборів, комітету, бюро) партійних, комсомольських та профспілкових організацій .

Відповідно до п.2 Порядку №283. до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах, зокрема, керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком. Так, у вказаному додатку міститься перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, періоди роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби, до яких віднесено серед іншого, виконавчі комітети місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управління, самостійні відділи, інші структурні підрозділи.

Згідно із Загальносоюзним класифікатором професій працівників, посад службовців та тарифних розрядів, затвердженим Постановою Державного комітету СРСР по стандартам від 27.08.1986 №016 посада завідувач сектору віднесена до посад керівників, посада інструктора віднесена до посад спеціалістів.

Діяльність ВЛКСМ була врегульована Статутом, прийнятим XIV з`їздом ВЛКСМ, із змінами, внесеними XV, XVII, XVIII з`їздами ВЛКСМ.

Так, пунктом 11 цього Статуту було встановленого одним із керівних принципів організаційної побудови комсомолу є демократичний централізм, що означає, зокрема виборність усіх керівних органів комсомолу знизу доверху.

Пунктами 13,14 цього Статуту визначено, що вищим керівним органом комсомольської організації є: загальні збори (для первинних організацій), конференція (для районних, міських, окружних, обласних, крайових організацій), з`їзд (для комсомольських організацій союзних республік, для ВЛКСМ). Загальні збори, конференція або з`їзд обирають бюро або комітет, які є їх виконавчим органом та здійснює керівництво усією поточною роботою комсомольської організації.

Пунктом 41 цього Статуту встановлено, що окружний, міський, районний комітет комсомолу обирає бюро, в тому числі секретарів комітету.

Так, відповідно до записів №4 і №5 в трудовій книжці позивача містяться записи про те, що наказом №129-к від 30.06.1983р. ОСОБА_1 була звільнена на підставі п.5 ст. 36 КЗпП України (переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду) за переводом для роботи в Слов`янський РК ЛКСМУ з 01.07.1983р., відповідно до протоколу бюро №42 від 15.06.1983р.. на посаду завідувач сектором обліку членів ВЛКСМ та фінансів. Тобто на вказаній посаді позивач була затверджена рішенням бюро Слов`янського районного комітету ЛКСМУ.

За записами №6, №7 в трудовій книжці вказано, що позивач була звільнена із займаної посади з 01.10.1988р. у зв`язку з ліквідацією Слов`янського РК ЛКСМУ (згідно постанови бюро Донецького ОК ЛКСМУ від 24.08.1988р. «Про скасування Слов`янського РК ЛКСМУ») на підставі п.5 ст.36 КЗпП України, за переводом до Слов`янського міському ЛКСМУ (рішення об`єднаного VII пленуму МК ЛКСМУ та РК ЛКСМУ від 01.10.1988р.). А рішенням бюро Слов`янського міськкому ЛКСМУ (протокол бюро №47 від 12.10.1988р.) її було затверджено інструктором відділу комсомольських організацій з 02.10.1988 р.

За записами №8, №9, №10, №11 в трудовій книжці вказано, що позивач була звільнена від обов`язків інструктора МК ЛКСМУ з 04.06.1990р. за погодженому переводу до Слов`янського міськкому Компартії України (протокол рішення бюро Слов`янського МК ЛКСМУ №14 від 06.06.1990р.).

Постановою бюро Слов`янського МК КПУ (протокол рішення бюро №3 від 15.06.1990р.) з 07.06.1990р. позивача було затверджено на посаду інструктора-контролера контрольно-ревізійного органу міської партійної організації. А постановою бюро ГК КПУ (протокол рішення бюро №8 від 23.11.1990р.) з 01.11.1990р. - затверджена консультантом міськкому партії у зв`язку з реорганізацією структури апарату.

Звільнена з займаної посади з 26.09.1991 в зв`язку з ліквідацією Слов`янського МК Компартії України (згідно Наказу Президії Верховної Ради України від 30.08.1991 №1468- XII) на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (за протоколом ліквідаційної комісії №1 від 25.09.1991).

Затвердження на ці вищезгадані посади, які позивач займала здійснювалося за результатами таємного та відкритого голосування - тобто цей період роботи є роботою на виборчій та відповідної посадах.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у справі №530/1812/16-а від 26.09.2019р.

Відтак суд вважає, щоне включення до стажу державної служби періоду роботи на посадах завідувач сектору Слов`янського райкому ЛКСМУ з 01.07.1983 по 01.10.1988р., інструктора Слов`янського міськкому ЛКСМУ з 02.10.1988 по 04.06.1990р. та інструктора-контролера контрольно-ревізійного органу, консультанта Слов`янського міського комітету КПУ з 07.06.1990р. по 24.10.1990р.- є протиправним.

Відповідно до записів в трудовій книжці позивач також працювала в період з 20.04.01992р. по 01.10.1993р. (записи №14-№15) в Слов`янському районному центрі зайнятості на посаді бухгалтера.

З оскаржуваного рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №16 від 28.01.2021р. вказаний період також не враховано до стажу державної служби.

Відповідно до п.З Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283, до стажу державної служби включається також робота на посадах керівних працівників і спеціалістів у Державному центрі зайнятості та місцевих центрах зайнятості.

Кабінет Міністрів України розпорядженням №410-р від 04.06.1994 р. визначив, що відповідно до статті 25 Закону України «Про державну службу» (3723-12) віднести посаду директора Державного центру зайнятості Мінпраці - до 3 категорії державних службовців, а посади заступників директора Державного центру зайнятості - до 4 категорії державних службовців. Посади інших працівників державної служби зайнятості відносяться до відповідних категорій державних службовців міністерств і місцевих органів державної виконавчої влади.

Відтак не включення до стажу державної служби періоду роботи з 20.04.1992 року по 01.10.1993 рік є протиправним.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Така правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року (зразкова справа №822/524/18).

Згідно з частиною першою статті 10, частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІУ особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника) призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, передбачено Законом України «Про державну службу» №889-УШ від 10.12.2015 (далі - Закон №889-УШ )

Так, Закон №889-УШ набув чинності з 01.05.2016, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі -Закон №3723-ХІІ).

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскаржуване рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України №16 від 28.01.2021 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодування або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №16 від 28.01.2021 року про відмову в переведенні - ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію державного службовця.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи з 01.07.1983р. по 01.10.1988р. - завідувач сектору Слов`янського райкому ЛКСМУ; з 02.10.1988р. по 04.06.1990р.- інструктор відділу Слов`янського міськкому ЛКСМУ; з 07.06.1990р. по 24.10.1990р.- інструктор-контролер контрольно-ревізійного органу міської партійної організації, консультант Слов`янського міськкому Компартії України, з 20.04.1992р. по 01.10.1993р. бухгалтер Слов`янського районного центру зайнятості.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити переведення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до заяви №557 від 22.01.2021 року, на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889.

Стягнути з Слов`янського об`єднаного управління пенсійного фонду України Донецької області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, б. 3, ) (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя В.В. Стойка