Справа № 200/5424/21
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

06 травня 2021 р. Справа №200/5424/21

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Логойда Т.В., перевіривши виконання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

28 квітня 2021 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у виплаті їй суми пенсії, що належала її батьку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і залишилася недоотриманою ним у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 41 718 грн., яка знаходиться на зберіганні у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 22 березня 2021 року про відмову у виплаті їй суми пенсії, що належала її батьку ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою ним у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 41 718 грн.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити їй грошові кошти у вигляді суми пенсії, що належала її батьку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і залишилася недоотриманою ним у зв`язку з його смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 41 718 грн., яка знаходиться на зберіганні у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, право власності на які визнано за нею в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , за свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20 листопада 2020 року.

Позов обґрунтовувала тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (свідоцтво від 20 листопада 2020 року, видане державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори) позивачка є спадкоємицею померлого ОСОБА_2 ; спадщина складається, зокрема з недоотриманої пенсії, що знаходиться на зберіганні у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, в розмірі 41 718 грн.

Вона звернулася до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, однак в її задоволенні відмовлено через те, що вона звернулася із заявою зі спливом 6-місячного терміну.

Вказані підстави відмови у виплаті недоотриманої пенсії відповідачем викладені у листі від 22 березня 2021 року № 2552-1891/Л-03/8-0500/21.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у пункті 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року (заяви №29458/04 та №29465/04) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria, заява № 7360/76) зазначив, що поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається судом, встановленим законом, орган, який, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Питання виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера врегульовано ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до ч.ч. 1 та 2 якої сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

Згідно з ч. 3 ст. 52 Закону у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Отже, відповідно до наведених положень законодавства відповідним членам сім`ї померлого пенсіонера (членам сім`ї, що проживали разом з пенсіонером на день його смерті або перебували на його утриманні) надається право на звернення за виплатою суми недоотриманої таким пенсіонером пенсії протягом шести місяців з дня відкриття спадщини або ж вказаним особам чи іншим спадкоємцям після цього строку після того, як пенсія, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини.

Таке право реалізується шляхом волевиявлення звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою та відповідними документами.

Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, куди увійшла недоотримана сума пенсії, що належала померлому пенсіонеру.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 вказаного Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1227 вказаного Кодексу суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз вказаних статей Цивільного кодексу України свідчить про те, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (в тому числі доплат до пенсії).

У правовідносинах, пов`язаних із реалізацією права на спадщину, реалізується не публічний, а приватний інтерес.

Предметом позову в даній справі, фактично, є майнова вимога позивача визнати за нею в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти, що свідчить про наявність спору про право.

Спір має приватно-правовий характер і не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, вирішення спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, яка встановлена статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України, і, відповідно, позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку цивільного судочинства.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 286/3516/16-ц, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Можлива наявність прийнятого відповідачем рішення або інший зміст позовних вимог не змінюють суть спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Судовий збір, сплачений за подання даного позову в сумі 908 грн., може бути повернутий позивачу з бюджету за її заявою (п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Керуючись статтями 170, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд такої справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 06 травня 2021 року.

Суддя Т.В. Логойда