Справа № 440/3170/21
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/3170/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2021 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - відповідач) про: визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в частині нездійснення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 56 відсотків від суддівської винагороди, вказаної у довідці Верховного Суду №19-ККС від 06 березня 2020 року - з 19 лютого 2020 року з урахуванням фактично виплаченого; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 56 відсотків від суддівської винагороди, вказаної у довідці Верховного Суду №19-ККС від 17 квітня 2020 року - починаючи з 12 березня 2020 року, з урахуванням фактично виплаченого.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем на виконання рішення суду у справі № 440/4293/20 здійснено перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 та з 12.03.2020, проте під час його проведення територіальний орган Пенсійного фонду зменшив відсотковий розмір зазначеної соціальної виплати з 56 відсотків до 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Позивач вважає, що при здійсненні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці з 19.02.2020 та з 12.03.2020 відповідачем порушено вимоги законодавства України, у зв`язку з чим неправомірно визначено відсоткове значення щомісячного довічного грошового утримання виплачується судді у відставці, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/3170/21, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази від відповідача та встановлено строк для їх надання до суду.

19 квітня 2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву /том 1 а.с. 46-47/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що при виплаті позивачу щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці відповідач керувався приписами статті 142 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII, на підставі якої, виходячи зі стажу роботи позивача на посаді судді 15 років 10 місяців 08 днів, визначив розмір щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 є суддею у відставці Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, що підтверджується матеріалами пенсійної справи.

Після звільнення позивача з посади судді Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у відставку, ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання з 11.02.2020, що підтверджується рішенням органу Пенсійного фонду України про призначення довічного грошового утримання судді у відставці від 11.03.2020 /том 1 а.с. 237/.

19.02.2020 відповідачем здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 12.02.2020 на підставі довідки Верховного Суду про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 11.02.2020 №13-ККС, у якій зазначено, що станом на 11.02.2020 суддівська винагорода ОСОБА_1 , яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 65582,40 грн. /том 1 а.с. 229, 234/.

У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач звернувся до відповідача із заявою від 10.03.2020 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці /том 1 а.с. 239/, до якої додав довідку від 06.03.2020 №19-ККС, видану Верховним Судом ОСОБА_1 , про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці /том 2 а.с. 3/.

Вказана довідка видана ОСОБА_1 відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, про те, що станом на 18.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 231220,80 грн., у тому числі: 1. Посадовий оклад - 144513,00 грн.; 2. Доплата за вислугу років - 72256,50 грн.; 3. Доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 00,00 грн.; 4. Доплата за науковий ступінь - 00,00 грн.; 5. Доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 14451,30 грн.; 6. Щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону №1402-VIII - 00,00 грн.

11.03.2020 відділом з питань перерахунків пенсій №8 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення №66 про відмову гр. ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, оскільки після 18 лютого 2020 року не змінювалися розміри суддівської винагороди, підстави для здійснення нового перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно наданої довідки від 06.03.2020 №19-ККС на даний час відсутні /том 1 а.с. 250/.

У подальшому, позивач звернувся до відповідача із заявою від 10.06.2020 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці /том 1 а.с. 82/, до якої додав довідку від 17.04.2020 №23-ККС, видану Верховним Судом, про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці /а.с. 15/.

Вказана довідка видана ОСОБА_1 відповідно до Додатку 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1, на підставі рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 та від 11.03.2020 №4-р/2020, про те, що станом на 11.03.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 315300,80 грн., у тому числі: 1. Посадовий оклад - 197063,00 грн.; 2. Доплата за вислугу років - 98531,50 грн.; 3. Доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 00,00 грн.; 4. Доплата за науковий ступінь - 00,00 грн.; 5. Доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 19706,30 грн.; 6. Щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону № 1402-VIII - 00,00 грн.

12.06.2020 відділом з питань перерахунків пенсій №8 управління застосування пенсійного законодавства ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення №110 про відмову гр. ОСОБА_1 в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, оскільки після 18 лютого 2020 року не змінювалися розміри суддівської винагороди, підстави для здійснення нового перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно наданої довідки від 17.04.2020 №23-ККС на даний час відсутні /том 1 а.с. 245-246/.

Позивач не погодився рішенням відділу з питань перерахунків пенсій №8 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №66 від 11 березня 2020 року та з рішенням відділу з питань перерахунків пенсій №8 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №110 від 12 червня 2020 року, у зв`язку з чим звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2021 у справі №440/4293/20 адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій №8 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №66 від 11 березня 2020 року про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання гр. ОСОБА_1 на підставі заяви №200 від 10 березня 2020 року та довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06 березня 2020 року №19-ККС. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06 березня 2020 року №19-ККС, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року. Визнано протиправним та скасувовано рішення відділу з питань перерахунків пенсій №8 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №110 від 12 червня 2020 року про відмову в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання гр. ОСОБА_1 на підставі заяви №1504/138 від 10 червня 2020 року та довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17 квітня 2020 року №23-ККС. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17 квітня 2020 року №23-ККС, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 12 березня 2020 року. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1681 грн. 60 коп. (одна тисяча шістсот вісімдесят одна гривня шістдесят копійок). Відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. /том 1 а.с. 10-15/.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2021 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.09.2020 року по справі № 440/4293/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії повернуто відповідачу.

На виконання рішення суду у справі №440/4293/20 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області 18.03.2021 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 та з 12.03.2020 /том 2 а.с. 9-10/ на підставі відповідно довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06 березня 2020 року №19-ККС та довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17 квітня 2020 року №23-ККС в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Не погодившись з бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в частині нездійснення перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні та з не здійсненням перерахунку довічного грошового утримання судді з 19.02.2020 і з 12.03.2020 у розмірі 56 відсотків від суддівської винагороди, вказаної у зазначених вище довідках Верховного Суду про розмір суддівської винагороди, позивач звернувся до суду з цим позовом 01.04.2021.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституцією України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод .

Відповідно до статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02 червня 2016 року визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин 1, 2 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року (надалі - Закон №1402-VIII ) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частинами 3, 4 статті 142 Закону №1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зазначена норма чітка, однозначна, зрозуміла та не вступає в колізію з іншими нормами.

До 18 лютого 2020 року в Законі Україні "Про судоустрій і статус суддів" діяла норма пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень, відповідно до якої право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя йде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18 лютого 2020 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень визнаний неконституційним.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Відповідно до статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Таким чином, з 18 лютого 2020 року в законодавстві відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону №1402-VIII.

За таких обставин, на позивача розповсюджується загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.

Суд зауважує, що за Законом від 07.07.2010 № 2453-VI, який втратив чинність, грошове утримання судді обраховувалось з 15 мінімальних заробітних плат з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції (з урахування пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року № 11-р/2018).

Водночас, чинним Законом Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02 червня 2016 року визначені інші вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме:

- щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 4 ст. 142 Закону № 1402-VIII);

- базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (з підвищуючими коефіцієнтами для суддів апеляційної та касаційної інстанції) (ч. ч. 3, 4 ст. 135 Закону № 1402-VIII).

Правила визначення розміру щомісячного грошового утримання також врегульовані статтею 142 Закону №1402-VIII - щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Для застосування розміру 86 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, немає підстав, оскільки зазначений розмір був передбачений Законом України "Про судоустрій і статус суддів" № 2453-VI від 07 липня 2010 року, який з 18 лютого 2020 року з моменту проголошення Рішення КСУ № 2-р/2020 від 18 лютого 2020 року остаточно втратив чинність в частині регулювання питань щодо щомісячного грошового утримання.

Натомість, чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та їх відсотковий розмір для нарахування щомісячного грошового утримання.

Верховний Суд у рішенні від 16.06.2020 по зразковій справі №620/1116/20 (Пз/9901/5/20) дійшов висновку про наявність у судді у відставці, який отримує щомісячне грошове утримання у розмірі обчисленому згідно положень Закону № 2453-VI, права (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України №1402-VIII.

Зважаючи на те, що чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку щомісячного грошового утримання одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розмір суддівської винагороди за Законом № 1402-VIII; розмір відсотку за Законом № 2453-VI).

Суд також враховує, що визначення відсотку розміру довічного грошового утримання позивача від суддівської винагороди працюючого судді на підставі норм Закону №1402-VIII не призводить до порушення статті 22 Конституції України, оскільки розмір довічного грошового утримання, на який має право позивач згідно норм Закону №1402-VIII, не є меншим ніж той, який був забезпечений позивачу на підставі положень Закону від 07.07.2010 року №2453-VI.

Таким чином, застосовуючи при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 на підставі довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06 березня 2020 року №19-ККС та з 12.03.2020 на підставі довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17 квітня 2020 року №23-ККС приписи статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02 червня 2016 року, а не приписи Законів, які втратили чинність, відповідач діяв правомірно.

Вирішуючи питання щодо правильності розрахунку відповідачем стажу судді у відставці при здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 19.02.2020 на підставі довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06 березня 2020 року №19-ККС та з 12.03.2020 на підставі довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17 квітня 2020 року №23-ККС, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 3 статті 142 Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до частини 1 статті 135 Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1402-VIII від 02 червня 2016 року "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Пунктом 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI, в редакції чинній до 28 березня 2015 року, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Отже, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Частиною 4 статті 42 Закону № 2862-ХІІ (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду судді) передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

На час роботи позивача в органах прокуратури діяв Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991р. №1789-ХІІ, відповідно до статті 56, в редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про прокуратуру" від 26.11.1993р. №3662-XII, під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 461, частині першій статті 47, статтях 48, 49, 50, 501, частині п`ятій статті 52 і статті 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

Зважаючи на вищевикладене, час роботи позивача на посаді помічника прокурора м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 28.07.1998 по 27.07.2001, тобто 3 роки /том 1 а.с. 163/, підлягає зарахуванню до стажу роботи судді.

Разом з тим, посада "стажист помічника прокурора" не охоплюється поняттям "прокурор", враховуючи його визначення, яке міститься у статті 56 Закону №1789-XII, тому законних підстав для зарахування періоду роботи позивача на посаді стажиста помічника прокурора до стажу, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, немає.

Таким чином, стаж роботи на посаді стажиста помічника прокурора Решетилівського району прокуратури Полтавської області з 11.07.1996 по 16.03.1998 та на посаді стажиста помічника прокурора м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 17.03.1998 по 27.07.1998 /том 1 а.с. 163/ не підлягає зарахуванню до стажу роботи судді.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлено у постанові Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 242/1890/17 та у постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №692/290/17, які відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають врахуванню судом першої інстанції.

Суд відхиляє доводи позивача про преюдиційний характер рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.06.2020 у справі № 440/2563/20 /том 1 а.с. 7-9/, оскільки вказаним рішенням зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням стажу роботи судді, який надає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 23 роки 06 місяців 03 дні, починаючи з 12 лютого 2020 року, визначивши його у розмірі 86 відсотків від суддівської винагороди, вказаної у довідці Верховного Суду № 13-ККС від 11 лютого 2020 року, тобто на підставі іншої довідки.

Крім того, частиною 7 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Отже, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи № 440/2563/20, не є обов`язковою для суду у даній справі.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (чинної до 01.01.2012) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинної на час призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Враховуючи викладене вище, законодавством було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Це підтверджується також положеннями Закону України "Про Вищу раду правосуддя" від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким були внесені зміни в Закон України "Про судоустрій і статус суддів", зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: "Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)".

Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі № 235/7316/16-а.

Таким чином, до стажу роботи на посаді судді позивача, що дає право на обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, крім стажу 15 років 03 місяців 19 днів (з 12.02.2020 по 30.05.2017) на посаді судді Кременчуцького районного суду Полтавської області /том 1 а.с. 165-167, 243/, стажу 08 місяців 28 днів на посаді судді Верховного Суду у Касаційному кримінальному суді /том 1 а.с. 41, а.с. 244/, слід також врахувати половину строку навчання за денною формою у Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого (01.09.1991 по 29.06.1996 тобто 2 роки 05 місяців) /том 1 а.с. 34-39/ та стаж роботи позивача на посаді помічника прокурора м. Кременчука прокуратури Полтавської області з 28.07.1998 по 27.07.2001, тобто 3 роки /том 1 а.с. 163/.

Відтак, стаж роботи позивача на посаді судді в загальному розмірі складає 21 рік 05 місяців 17 днів, що дає право на перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 згідно з довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06 березня 2020 року №19-ККС, а також з 12.03.2020 згідно з довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17 квітня 2020 року №23-ККС в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (50 відсотків за 20 років + (2%*1 рік, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді).

Проте, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06 березня 2020 року №19-ККС з 19 лютого 2020 року в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а також здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача на підставі довідки Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17 квітня 2020 року №23-ККС з 12 березня 2020 року в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді чим порушило вимоги частини 3 статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02 червня 2016 року.

Отже, здійснюючи з 19 лютого 2020 року та з 12 березня 2020 року ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідач діяв не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом України Про судоустрій і статус суддів №1402-VIII від 02 червня 2016 року, та необґрунтовано.

Суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Зважаючи на вищевикладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне на підставі частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту права позивача вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення з 19 лютого 2020 року та з 12 березня 2020 року ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 19 лютого 2020 року здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06 березня 2020 року №19-ККС в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 12 березня 2020 року здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17 квітня 2020 року №23-ККС в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

Водночас, в решті позовних вимог слід відмовити за їх необґрунтованістю, виходячи з наведених вище мотивів.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 1816 грн., що підтверджується квитанціями від 31.03.2021 /том 1 а.с. 4-5/ та виписками про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України /а.с. 26-27/.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. (1816 грн./2).

Щодо заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача в десятиденний строк подати звіт про виконання постанови суду, суд зазначає про відсутність підстав для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов`язань на суб`єкта владних повноважень є правом, а не обов`язком суду.

Суд не вбачає підстав для застосування зазначеної форми контролю за виконанням судового рішення, оскільки не вважає, що відповідачем після набрання рішенням суду законної сили не будуть добровільно вживатися заходи з метою виконання даного судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 243-246, 263, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (ідентифікаційний код 13967927, вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення з 19 лютого 2020 року та з 12 березня 2020 року ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 19 лютого 2020 року здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 06 березня 2020 року №19-ККС в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 12 березня 2020 року здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Верховного Суду про розмір суддівської винагороди від 17 квітня 2020 року №23-ККС в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень).

Відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя С.С. Сич