Справа № 340/1692/20
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 травня 2021 року

м. Київ

справа № 340/1692/20

адміністративне провадження № К/9901/13672/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Уханенка С.А.,

суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.

перевірив касаційну скаргу Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі - ГТУЮ у Кіровоградській області), Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (далі - Південно-Східне МРУ МЮ (м.Дніпро)), в якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ ГТУЮ у Кіровоградській області «Про звільнення ОСОБА_1 » від 26 грудня 2019 року №932/к; поновити її на посаді головного спеціаліста відділу планово-фінансової діяльності Управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення ГТУЮ у Кіровоградській області з 28 грудня 2019 року та стягнути з Південно-Східного МРУ МЮ (м. Дніпро) середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позов обґрунтовано тим, що вона працювала у системі органів юстиції з 2016 року, її загальний трудовий стаж складає 39 років і 8 місяців, і вона мала переважне право залишитися на роботі відповідно до приписів пункту 10 частини другої статті 42 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), як особа, якій залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ ГТУЮ у Кіровоградській області від 26 грудня 2019 року №932/к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного спеціаліста відділу планово-фінансової діяльності Управління фінансового та матеріально-технічного забезпечення Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з 28 грудня 2019 року. Стягнуто з ГТУЮ у Кіровоградській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 грудня 2019 року до 08 вересня 2020 року у сумі 107510,85 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року змінено четвертий абзац рішення суду першої інстанції, шляхом викладення його в наступній редакції: «Стягнути з ГТУЮ у Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02 січня 2020 року до 08 вересня 2020 року у сумі 106889,40 грн». В іншій частині судове рішення залишено без змін.

Предметом спору у цій справі є правомірність звільнення державного службовця на підставі пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

15 квітня 2021 року ГТУЮ у Кіровоградській області подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права. Заявник просить переглянути і скасувати судові рішення та відмовити в позові.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, в якості винятку, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами "а" - "г" цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Відомостей про те, що позивач є службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України у системному зв`язку з положеннями статті 50 Закону України "Про запобігання корупції" (яка була чинною на час розгляду справи судом першої інстанції) суду касаційної інстанції не надано і у судових рішеннях така інформація відсутня.

Підстав, за яких судові рішення, постановлені у зазначеній справі можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судом касаційної інстанції не встановлено.

У касаційній скарзі ГТУЮ у Кіровоградській області посилаючись на підпункти "а" і "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України зазначило, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес, оскільки питання застосування положень статті 22, пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» та частини п`ятої статті 40 КЗпП України Верховним Судом не вирішувалося, а за однакових фактичних обставинах справи, в однакових правовідносинах склалася протилежна практика в судах апеляційної інстанції, зокрема, у справах №№440/413/20, 260/261/20 та 340/197/20. Водночас, заявник послався на те, що незаконні рішення призводять до невідворотньої та неправомірної виплати позивачам сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що завдає шкоди державному бюджету.

Верховний Суд відхиляє такі аргументи заявника, оскільки зміст судових рішень свідчить про те, що вирішуючи спір, суди надавали правову оцінку обставинам справи, виходячи з приписів пункту 10 частини другої статті 42 КЗпП України, якою установлені гарантії для працівників, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат. Правильність застосування судами попередніх інстанцій цієї норми не є підставою цієї касаційної скарги.

Водночас, ГТУЮ у Кіровоградській області жодним чином не обґрунтувало в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики у спорах щодо звільнення держслужбовців на підставі пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», які мають переваги на підставі пункту 10 частини другої статті 42 КЗпП України, із зазначенням новітніх, проблемних та раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, а лише послалося на відсутність висновку Верховного Суду у такій категорії справ та зазначило про те, що зміни у законодавстві мали на меті, з-поміж іншого, спрощення процедури звільнення з державної служби у тому числі шляхом обмеження випадків коли підлягає застосуванню законодавство про працю. Водночас, мотиви наведені ГТУЮ у Кіровоградській області свідчать про те, що відповідач наполягає на правомірному звільненні позивача на підставі пункту 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», оскільки вважає, що у таких випадках гарантії, установленні нормами КЗпП України для вразливих категорій працівників не поширюється на спірні правовідносини.

Верховним Судом перевірені, наведені ГТУЮ у Кіровоградській області приклади справ, та встановлено, що обставини, установлені судами у цій справі є відмінними від обставин, установлених судами у справах №№440/413/20, 260/261/20 та 340/197/20. Крім того, вирішуючи такі спори, суди надають правову оцінку в залежності від обставин, встановлених у кожному конкретному випадку.

Інші аргументи скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності правових підстав для скасування висновку про результати моніторингу, переоцінки доказів та неповного з`ясування обставин справи судом апеляційної інстанції що виключає можливість перегляду судового рішення з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з пунктом 8 частини другої якої, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та, у визначених законом випадках, на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена конституційна норма кореспондується з положеннями частини першої статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на відхилення Верховним Судом, зазначених заявником виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, які заявник не зазначив, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: С.А. Уханенко

Судді: О.В. Кашпур

О.Р. Радишевська