Справа № 200/1973/21-а
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2021 р. Справа№200/1973/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голуб В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 200/8627/20-а задоволено позов ОСОБА_1 до відповідача про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним і скасовано рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, якими відмовлено в проведенні позивачці перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області від 25 серпня 2020 року № 04-593-20. Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19 лютого 2020 року на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області від 25 серпня 2020 року № 04-593-20.

Після набрання чинності рішенням суду позивачка 14.02.2020 у своєму особистому кабінеті ПФУ виявила, що відповідно до протоколу (розпорядження) відповідача від 19 січня 2021 року, останнім на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у справі № 200/8627/20-а здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою, з урахуванням фактично виплачених сум.

Проте, перерахунок відповідачем проведено з урахуванням пункту 3 статті 142 розділу X Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402- VIII від 02.06.2016 у розмірі 60 % від розміру зазначеної у довідці суддівської винагороди, а не 90 %, які були визначені відповідачем при призначені позивачці довічного грошового утримання при виході у відставку на підставі постанови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28 березня 2016 року та додаткової постанови цього ж суду від 29 червня 2016 року.

Позивачка вважає протиправними та такими, що порушують її права та законні інтереси дії відповідача щодо зменшення її довічного грошового утримання із застосуванням 60 % відсотків від суддівської винагороди діючого на відповідній посаді судді, оскільки процедури призначення пенсії та перерахунку пенсії є різними як за замістом, так і за механізмом проведення. Також позивачка вказує, що застосування відповідачем під час здійснення перерахунку раніше призначеного довічного грошового утримання судді у відставці іншого відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці суперечить закону, оскільки стосується призначення нового щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а не перерахунку раніше призначеного. Відсоткове значення розміру довічного грошового забезпечення судді у відставці, яке обчислювалося при його призначенні відповідно до наявної у позивачки вислуги років, є незмінним при здійсненні відповідного перерахунку.

З урахуванням зазначеного позивачка просить суд окрім визнання дій відповідача протиправними, зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату їй щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 із розрахунку 90 % від суддівської винагороди діючого судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної у довідці територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області від 25 серпня 2020 року № 04-593-20, з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву. В обґрунтування незгоди представник Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області зазначає, що грошове утримання судді в розмірі 60% + 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років було передбачено частиною третьою статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI в її редакції, що діяла у період з 28.03.2015 по 08.06.2016.

Проте, до вказаного закону відсилав пункт 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016, положення якого визнані неконституційними.

Отже, з 18.02.2020 (з дати ухвалення Рішення Конституційного суду України № 2-р/2020) положення закону остаточно втратили чинність в частині особливостей регулювання питання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Як вказує відповідач, діючим законодавством передбачено інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків до неї для нарахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. З огляду на наведене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою від 01 березня 2021 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та відкрив провадження по справі. Розгляд адміністративної справи суд визначив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Відповідно до статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 . (а.с.29-32).

Позивачка перебуває на обліку у відповідача та отримує довічне грошове утримання судді з 3 липня 2015 року, що сторонами не заперечується та підтверджено копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 та копією посвідчення судді № НОМЕР_4 (а.с.5-6).

28 березня 2016 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у справі № 2-а/243/3/2016 (243/9749/15-а) постановою задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 до управляння Пенсійного фонду України у м. Слов`янську та Слов`янському районі про визнання дій по перерахунку пенсії незаконними. Визнав протиправним рішення управління Пенсійного фонду України у м. Слов`янську та Слов`янському районі Донецької області за № 34 від 11 вересня 2015 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язав управління Пенсійного фонду України у м. Слов`янську та Слов`янському районі Донецької області у встановленому законодавством порядку призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання, як судді у відставці, в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, що працює на відповідній посаді, з розрахунку грошового утримання працюючого судді в сумі 23 426 грн. 00 коп., без будь-яких обмежень та провести перерахунок її пенсії за віком на щомісячне довічне грошове утримання у вказаному розмірі та сплатити довічне грошове утримання, починаючи з 03 липня 2015 року. Стягнув з управління Пенсійного фонду України у м. Слов`янську та Слов`янському районі Донецької області на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп. (а.с.7-13).

Додатковою постановою від 29 червня 2016 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у вищевказаній справі заяву ОСОБА_1 до управляння Пенсійного фонду України у м. Слов`янську та Слов`янському районі про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнив. Доповнив резолютивну частину постанови Слов`янського міськрайонного суду від 28 березня 2016 року по справі № 2-а/243/3/2016 (№ 243/9749/15-а) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управляння Пенсійного фонду України у м. Слов`янську та Слов`янському районі про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії після абзацу третього новим абзацом четвертим наступного змісту:

«В разі зміни розміру суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді, судове рішення щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 в розмірі 90 відсотків від грошового утримання судді, що працює на відповідній посаді, виконується на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області про розмір суддівської винагороди працюючого судді». Абзаци 4-6 постановлено вважати відповідно абзацами 5-7 (а.с.14).

Відповідно до довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 25 серпня 2020 року № 04-593-20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, станом на 18 лютого 2020 року суддівська винагорода позивачки, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 117 922, 20 грн., у тому числі:

- посадовий оклад - 69 366, 00 грн.

- доплата за вислугу років 70 % - 48 556, 20 грн (а.с.16).

Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 20 жовтня 2020 року по справі № 200/8627/20-а позов ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії, скасування рішень від 19 березня 2020 року № 44, від 23 липня 2020 року № 81 та від 15 вересня 2020 року № 107, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнив повністю. Визнав протиправними та скасував рішення Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 19 березня 2020 року № 44, від 23 липня 2020 року № 81 та від 15 вересня 2020 року № 107 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язав Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації в Донецькій області від 25 серпня 2020 року № 04-593-20 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року (а.с.17-22).

Вказане рішення набрало законної сили відповідно до постанови Першого апеляційного адміністративного суду, 18 грудня 2020 року (а.с.22 зворотній бік).

З протоколу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачки, здійсненого на виконання рішення суду, встановлено, що під час перерахунку пенсії позивачці зменшено відсоткове значення розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з якого обчислюється розмір щомісячного довічного грошового утримання позивачки, до 60 % (а.с.42).

Не погоджуючись із зменшенням відсоткового значення довічного грошового утримання судді у відставці, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

З вищевказаних обставин судом з`ясовано, що спірною є правомірність зменшення відповідачем відсоткового значення розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з якого обчислюється розмір щомісячного довічного грошового утримання позивачки, за наслідками здійсненого на виконання рішення суду в справі № 200/8627/20-а перерахунку.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Також у статті 126 Конституції України зазначено, що підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини п`ятої).

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів", крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно із частиною першою статті 142 Закону № 1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (частина друга статті 142 Закону № 1402-VI).

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону № 1402-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Частинами четвертою та п`ятою цієї ж статті передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01 січня 2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (пункт 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII).

Законом України від 16 жовтня 2019 року № 193-IX "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування", який набрав чинності 07 листопада 2019 року, виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, якими передбачено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом; що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів".

Розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Досліджуючи поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, а також у рішенні від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020.

Так, рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

У вказаному рішенні (пункти 15-17) зазначено, що згідно з положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07 липня 2010 № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів". За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуття права на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 листопада 2013 року № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне забезпечення або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013).

Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує діючий суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності. Запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

У зв`язку з викладеним Конституційний Суд України рішенням від 18 лютого 2020 року у справі № 2-р/2020 пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, яким було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, визнав неконституційним.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України від 13 червня 2017 року № 2136-VIII "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 єдиною нормою, яка визначає порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, здійснення її перерахунку є стаття 142 Закону № 1402-VI.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (а.с.7-13).

Суд звертає увагу на те, що зміна відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, що призначалося відповідно до пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, відбулася вже після призначення щомісячного довічного грошового утримання позивачки, а саме з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001 у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа про податки) Конституційний Суд України зазначив, що Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 наведено тлумачення поняття "звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина", що міститься в частині третій статті 22 Конституції України, згідно з яким конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Скасування конституційних прав і свобод - це їх офіційна (юридична або фактична) ліквідація. Звуження змісту та обсягу прав і свобод є їх обмеженням. У традиційному розумінні, визначальними поняття змісту прав людини є умови і засоби, які становлять можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування та розвитку. Обсяг прав людини - це їх сутнісна властивість, виражена кількісними показниками можливостей людини, які відображені відповідними правами, що не є однорідними і загальними. Конституційний Суд України також підкреслив, що загальновизнаним є правило, згідно з яким сутність змісту основного права в жодному разі не може бути порушена.

Таким чином, при перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці його розмір має обчислюватися, виходячи із відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, право на яке особа набула на момент виходу у відставку, і його розмір не може зменшуватися внаслідок подальших змін в законодавстві.

Отже, застосування відповідачем відсоткового показника, передбаченого частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VIII, до перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачки є протиправним, оскільки цей показник стосується призначення нового щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а не перерахунку раніше призначеного.

До того ж, суд зазначає, що при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці змінною величиною є лише розмір довічного грошового утримання, що залежить від зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а не відсоткове значення розміру щомісячного довічного грошового утримання, що обчислене при його призначенні, та є незмінним.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру щомісячного довічного утримання позивачки з 90 % до 60 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, при здійсненні його перерахунку за заявою та рішенням Донецького окружного адміністративного суду в справі № 200/8627/20-а, починаючи з 19 лютого 2020 року.

За таких обставин вимога позивачки щодо визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення її довічного грошового утримання із застосуванням 60 % відсотків від суддівської винагороди діючого на відповідній посаді судді є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Як наслідок, підлягає задоволенню й вимога про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачці щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із розрахунку 90 % від суддівської винагороди діючого судді, зазначеної у довідці територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області від 25.08.2020 № 04-593-20 з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За встановлених судом обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Разом з тим, позивачка просить суд звернути до негайного виконання рішення суду про стягнення всієї суми заборгованості щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на її користь зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області.

Вказана вимога підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць. Тому, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивачки суми заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за один місяць.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачкою сплачено судовий збір в сумі 908, 00 грн, що підтверджено квитанцією від 23 лютого 2021 року (а.с. 4).

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908, 00 грн належить стягнути на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 2,5-10, 159, 160, 171, 199-204, 205, 246, 250, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо зменшення ОСОБА_1 розміру довічного грошового утримання судді у відставці з 90 % до 60 % від суддівської винагороди діючого на відповідній посаді судді, при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 із розрахунку 90 % від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної у довідці територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області від 25.08.2020 № 04-593-20.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 заборгованості з щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за один місяць.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області судові витрати в розмірі 908, 00 грн (дев`ятсот вісім гривень).

Повний текст рішення складено та підписано 05.05.2021.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб