Справа № 440/4394/21
Суддя: С.О. Удовіченко
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

05 травня 2021 рокум. ПолтаваСправа № 440/4394/21

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Удовіченко С.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Оржицького селищного голови Сидоренко Олени Вікторівни від 02 квітня 2021 року № 46 "Про звільнення ОСОБА_1 " директора комунального підприємства "Оржиця Водоканал" Лубенської районної ради,

- стягнення моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

За приписами частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

В обгрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 04 липня 2011 року голова Оржицької районної ради Полтавської області В.М.Карлов розпорядженням № 26 рекомендував Оржицькій районній державній адміністрації Полтавської області підготувати та внести на розгляд чергової сесії районної ради проект контракту та необхідний пакет документів для укладення контракту з начальником комунального підприємства "Оржиця - Водоканал".

19 серпня 2011 року Оржицька районна рада Полтавської області на дев`ятій сесії шостого скликання уклала трудовий контракт терміном на три роки із ОСОБА_1 , як начальником комунального підприємства "Оржиця-Водоканал".

03 квітня 2015 року Оржицька районна рада Полтавської області на тридцять четвертій сесії районної ради шостого скликання ухвалила рішення про укладення із ОСОБА_1 , як начальником комунального підприємства "Оржиця - Водоканал" трудового контракту терміном на три роки до 03 квітня 2018 року.

За два місяці до закінчення контракту, починаючи із 03 лютого 2021 року і до моменту закінчення строку дії контракту - 03 квітня 2021 року жодна із сторін не повідомила про претензії чи бажання щодо припинення строку дії контракту.

Позивач зазначив, що згідно положень трудового законодавства, трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23 КЗпП, вважаються такими, що укладені на невизначений строк.

Однак 02 квітня 2021 року селищний голова Оржицької селищної ради Олена Вікторівна Сидоренко своїм розпорядженням № 46 "Про звільнення ОСОБА_1 " відповідно до пункту 10 частини четвертої статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні та контракту з керівником комунального підприємства "Оржиця - Водоканал" від 03 квітня 2015 року з врахуванням додаткової угоди до контракту від 18 червня 2018 року - звільнила ОСОБА_1 з 03 квітня із займаної посади у зв`язку із закінченням терміну дії контракту, на підставі пункту 2 статті 36 КЗпП України.

Не погоджуючись зі своїм звільненням ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень пунктів 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Пунктом 2 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах із приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Водночас пунктом 17 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Для набуття спором ознак публічно-правового, у контексті статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, спірні правовідносини мають безпосередньо випливати з перебування особи на посаді, яка віднесена до публічної служби, та здійснення нею службової діяльності.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Громадяни України, які вперше приймаються на службу в органи місцевого самоврядування (за винятком посад, зазначених в абзаці другому частини першої статті 10 цього Закону), у день прийняття відповідного рішення складають Присягу. Про складення Присяги робиться запис у трудовій книжці із зазначенням дати складення Присяги. (стаття 11 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування").

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад.

З аналізу норм чинного законодавства України вбачається, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише ті, які пов`язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням із неї.

Спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Разом із цим, до цієї категорії не належать трудові спори: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ та інше.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

З матеріалів позовної заяви слідує, що 03 квітня 2015 року на тридцять четвертій сесії шостого скликання Оржицької районної ради Полтавської області, керуючись пунктом 20 частини першої статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування", статтями 21, 23 Кодексу законів про працю України, прийнято рішення про укладення трудових контрактів, зокрема і з ОСОБА_1 .

На підставі вищевказаного рішення 03 квітня 2015 року між органом управління майном в особі керівника ОСОБА_2 з однієї сторони та громадянином ОСОБА_1 з другої сторони укладено контракт, згідно якого ОСОБА_1 призначається на посаду начальника комунального підприємства "Оржиця - водоканал". Цей контракт є особливою формою трудового договору. На підставі контракту виникають трудові відносини між керівником підприємства та районною радою, як органом управління майном.

Рішенням тридцять четвертої сесії сьомого скликання Оржицької районної ради Полтавської області № 602 затверджено Статут комунального підприємства "Оржиця - водоканал".

Згідно Статуту КП "Оржиця - водоканал" засноване на майні, що є спільною комунальною власністю територіальних громад району, і є правонаступником дочірнього підприємства "Оржиця - водоканал". Управління комунальним підприємством Оржиця-водоканал" здійснює начальник підприємства. Приймання та звільнення керівника здійснюється Оржицькою районною радою відповідно до рішення районної ради на контрактній основі у відповідності до чинного законодавства України.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ні за умовами контракту, ні відповідно до Статуту КП "Оржиця - водоканал" не передбачено здійснення позивачем повноважень, безпосередньо пов`язаних із виконанням завдань і функцій державного органу.

Таким чином, перебуваючи у трудових відносинах з відповідачем, позивач не здійснював службову діяльність, у розумінні статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому його посада не відноситься до посад публічної служби.

Також суд звертає увагу, що відповідач у цих правовідносинах виступає не як суб`єкт владних повноважень, що виконує владно-управлінські функції, а як роботодавець у трудових відносинах.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд зазначає, що спір у правовідносинах, які виникають із трудових відносин, не пов`язаних з проходженням публічної служби, є приватноправовим незалежно від участі у ньому суб`єкта публічного права.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі №520/6612/17 (провадження №11-1196апп18) і від 27 березня 2019 року в справі №814/2514/17 (провадження №11-1472апп18) та Верховного Суду від 13 квітня 2020 року (провадження №К/9901/24763/19).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається. У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що даний спір має вирішуватися місцевим загальним судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Таким чином, із врахуванням вищенаведеного у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 170, 171 Кодексу адміністративного судочинства України,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді та стягнення моральної шкоди.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Роз`яснити, що даний спір має вирішуватися місцевим загальним судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя С.О. Удовіченко