Справа № 640/33673/20
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2021 року м. Київ № 640/33673/20

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві
проскасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання протиправним та скасування рішення від 21.12.2020 № 2600-0303-8/180959 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання вчинити дії щодо призначення пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки на момент звернення позивач мала необхідний стаж для призначення такої пенсії.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років через недостатній стаж роботи на посадах, що надає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є майстром спорту міжнародного класу з боротьби дзюдо, що підтверджується посвідчення від Міністерства України у справах молоді та спорту від 12.06.1996 № 0784, а також має звання «Заслужений тренер України» (посвідчення від 08.07.2011 № 767), почесне звання «Заслужений працівник фізичної культури і спорту України» (посвідчення від 17.09.2012 № 1046).

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 06.10.2020 про призначення пенсії за вислугу років.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу у призначенні пенсії з огляду на відсутність необхідного стажу за вислугу років. При цьому зазначено, що до страхового стажу не враховано період навчання згідно диплома ЛБ НХ № 006558, оскільки відсутній вкладиш до диплома з періодами навчання, про що повідомило у листі від 27.10.2020 № 2600-0303-8/152635.

Позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою від 15.12.2020 про призначення пенсії за вислугу років.

Листом від 21.12.2020 № 2600-0303-8/180959 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу у призначенні пенсії з огляду на відсутність необхідного стажу за вислугу років.

Позивач, вважаючи, що відповідачем помилково розраховано стаж роботи на посадах, що дають право на отримання пенсії за пільговими умовами, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком (стаття 51 Закону України Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ).

Положеннями статті 52 Закону №1788-ХІІ встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають, у тому числі, спортсмени, відповідно до пункту «є» статті 55.

Відповідно до пункту «є» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, право на пенсію за вислугу років мають спортсмени - заслужені майстри спорту, майстри спорту міжнародного класу - члени збірних команд при загальному стажі роботи не менше 25 років - у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Відповідно до пункту 1 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу - членам збірних команд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1993 № 583 пенсії за вислугу років призначаються спортсменам, які мають особливі заслуги перед фізкультурним рухом, - заслуженим майстрам спорту, майстрам спорту міжнародного класу при стажі роботи не менше 25 років і перебуванні в складі збірних команд України не менше 6 років незалежно від віку.

Призначення і виплата зазначених пенсій здійснюється у порядку, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням статей 7, 21, 51, 52 і 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

До стажу роботи зараховується перебування вказаних осіб у складі збірних команд України, а також інші види діяльності, передбачені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стаж, який дає право на пенсію за вислугу років, обчислюється на підставі трудової книжки та інших документів, що підтверджують перебування в складі збірних команд України, а також у разі наявності звання заслуженого майстра спорту або майстра спорту міжнародного класу.

11.10.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII, у зв`язку з чим особами, які на день набрання чинності цього Закону мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

При цьому, положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VIII, тобто 11.10.2017, мають вислугу та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Отже, у спірних правовідносинах до спеціального стажу зараховуються періоди роботи, що були набуті до 11.10.2017, а отже станом на 11.10.2017 для призначення пенсії позивачу необхідно мати стажі роботи не менше 25 років і перебуванні в складі збірних команд України не менше 6 років незалежно від віку.

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 від 01.01.1995 серії НОМЕР_2 , позивач, станом на 11.10.2017 має наступний стаж роботи.

З 01.01.1995 по 31.12.2020 - робота за контрактом на посаді спортсмена-інструктора штатної команди національної збірної команди України з дзюдо.

З 02.01.2001 по 03.06.2003 - тренер з дзюдо СДЮШОР «Юний спартаківець».

З 01.10.2003 по 30.09.2011 - тренер-викладач з дзюдо у КДЮСШ «Артем».

З 01.10.2011 по 02.10.2014 - тренер-викладач з дзюдо у Київській обласній школі вищої спортивної майстерності.

З 03.10.2014 по 07.10.2015 - вчитель дзюдо в Олімпійському коледжі імені Івана Піддубного .

З 07.12.2015 по 31.12.2016 - головний тренер штатної команди національної збірної команди України з дзюдо.

З 02.01.2017 по 11.10.2017 - тренер-викладач з дзюдо у Київській обласній школі вищої спортивної майстерності.

Також, до стажу роботи позивача необхідно врахувати період навчання ОСОБА_1 в Українському державному університеті фізичного виконання і спорту. Відповідно до диплому та додатку до диплома спеціаліста від 29.06.1998 № 006558, позивач вступив до університету у 1994 році, а закінчив його у червні 1998 року.

При первинному зверненні позивача до пенсійного органу (у жовтні 2020 року) до страхового стажу не враховано період навчання згідно диплома, оскільки був відсутній вкладиш до диплома з періодами навчання.

Позивач повторно звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії, до якої додав вкладиш до диплома. Водночас, пенсійний орган повторно відмовив позивача у призначенні пенсії. Обґрунтовуючи причини відмови, відповідач зазначив про відсутність необхідного стажу станом на 10.10.2017. Аналогічна причина відмови у призначенні пенсії відповідачем була зазначена й при первинному зверненні позивача, однак, відповідачем було детально описано, чому саме не був зарахований до страхового стажу той чи інший період та з якої причини. Тоді як при повторному зверненні позивача з заявою про призначення пенсії, пенсійний орган обмежився виключно констатацією факту недостатності страхового стажу.

Суд звертає увагу, що з рішення про відмову в призначенні пенсії, оформлене листом від 21.12.2020 № 2600-0303-8/180959, не зрозуміло, чому саме було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії, зважаючи на відсутність необхідної кількості стажу. При цьому, відповідно до поданих позивачем документів (трудової книжки, диплому про освіту) вбачається, що позивач мав необхідний 25-річний стаж для призначення пенсії, що означає, що певний період не зарахований Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві до стажу ОСОБА_1 .

Відповідачем також не було наведено жодних обґрунтувань у відзиві на позовну заяву.

При цьому, головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами владних повноважень, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, настанов для їх розв`язання що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003 вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Отже, відмовляючи особі у призначенні пенсії, пенсійний орган повинен обов`язкове висвітлити у відповідному рішенні причини такої відмови з конкретними посиланнями на спірні питання та сформулювати певні висновки з посиланням на норми чинного законодавства, в яких розв`язати питання, що виникли при призначенні пенсії особі.

Так, у даному випадку, вбачається, що позивачу не було зараховано до стажу певний період згідно його документів, що вплинуло на кількість стажу та, відповідно, на його право на призначення пенсії на пільгових умовах. Водночас, окрім загальних посилань на відсутність необхідної кількості стажу пенсійним органом не наведено жодних пояснень та обґрунтувань, з огляду на що суд дійшов висновку про протиправність рішення про відмову у призначенні пенсії.

Обираючи спосіб ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи встановлення судом протиправності рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії як такого, що не містить достатніх обґрунтувань, а також відсутність підстав для самостійного розрахунку стажу для призначення пенсії, оскільки такі повноваження належать виключно до компетенції пенсійного органу та суд у даному випадку не може підмінити собою цей орган, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині щодо зобов`язання відповідача вчинити дії у частковому розмірі - шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії щодо призначення пенсії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, оформлене листом від 21.12.2020 № 2600-0303-8/180959, про відмову у призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.12.2020 про призначення пенсії за вислугою років з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 600 (шістсот) гривень 00 копійок.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов