Справа № 465/1113/21
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

28.04.2021 року м. Львів
Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді - Величка О.В.,
з участю секретаря судового засідання - Беркій Т.М.,
представника позивача - Тур О.Т.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника позивача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - адвоката Тур Ольги Тарасівни, про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (м. Львів, вул. Перфецького, 19) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та відшкодування шкоди, -
У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебувала адміністративна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та відшкодування шкоди.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13.04.2021 року вищевказаний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН № 3756767 від 05.02.2021 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.122 КУпАП, - скасовано. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, - закрито. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Як зазначено у вказаному рішенні, щодо позовної вимоги про відшкодування судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, така буде вирішена у відповідності до ст. 143 КАС України шляхом ухвалення додаткового рішення.

Так, при подачі позовної заяви до суду, позивач просив стягнути з відповідача 1816 грн. - суму сплаченого судового збору, та 8 500 грн. - витрат на професійну правову допомогу. Окрім того, представник позивача подала до суду клопотання із доданим описом наданих адвокатських послуг, а також квитанцією про оплату послуг адвоката в розмірі 8 500 грн. Просить заяву задоволити в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву, а також у поданих клопотаннях, представник відповідача щодо задоволення вимог, пов`язаних з відшкодуванням судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, заперечила. Зазначила, що вказані витрати не є належним чином підтверджені, водночас надано лише орієнтований, нічим не обгрунтований розрахунок вказаної суми. Окрім того, пояснила, що гонорар адвоката має бути розумним та враховувати витрачений час адвоката. Заявлена сума є неспівмірною із виконаною роботою та сумою накладеного на позивача штрафу, яка складає 1020 грн.

Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із частиною другою вказаної статті заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина третя статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України).

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та в клопотаннях, просила такі задовольнити та стягнути з відповідача 1816 грн. - суму сплаченого судового збору, та 8 500 грн. - витрат на професійну правову допомогу.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце такого. Відтак, з урахуванням положень ст.252 КАС України суд вважає за можливе розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши дійсні обставини та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається з рішення Франківського районного суду м. Львова від 13.04.2021 року, суд, задовольняючи частково адміністративний позов ОСОБА_1 , не вирішив питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.

Розглядаючи заяву представника позивача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу; витрати, що пов`язані із прибуттям до суду.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.ч.1, 7, 9 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 усправі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Так, на підтвердження наведених аргументів про стягнення судових витрат представник позивача надала суду: договір про надання правової допомоги № 08-02/21 від 08.02.2021 року, укладений між АО «Кавчук і партнери» та ОСОБА_1 ; рахунок на оплату № 22/03 від 22.03.2021 року, відповідно до якого за послуги з професійної правничої допомоги підлягає до оплати 8 500 грн.; квитанцію № ТВАН-Н22Н-ТН4Т-Р1Р7 від 22.03.2021 року про сплату вказаної суми; меморіальний ордер № 118144063 від 22.03.2021 року.

Окрім того, представником позивача подано акт надання послуг № 24/03 від 24.03.2021 року та опис наданих адвокатом послуг професійної правничої допомоги у справі № 465/1113/21.

При дослідженні вказаних документів встановлено, що опис наданих адвокатом послуг професійної правничої допомоги у справі № 465/1113/21 містить лише опис дій, вчинених адвокатом, дату виконання, кількість годин та кількість складених і поданих документів, а також загальну вартість послуг, яка визначена у розмірі 8500 грн. При цьому, складові цієї вартості не деталізовані. В судовому засіданні представник позивача зазначила, що вчинені адвокатом дії дійсно обліковані годинами, проте, вартість надання професійної правничої допомоги обчислена не з вартості години робіт, а за послугу в цілому. Водночас, які критерії покладені в основу розрахунку вартості наданих послуг, представник чітко не вказала, пославшись в загальному на складність справи та кількість затраченого часу на представництво.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що згідно з п.3.2 договору про надання правової допомоги № 08-02/21 від 08.02.2021 року, укладеного між АО "Кавчук і партнери" та ОСОБА_1 , вартість послуг, що надаються за цим договором, визначається відповідно до узгодженого між сторонами прайс-листа (а.с.28). Однак, такого прайс-листа представником позивача суду не надано.

Відповідно, за відсутності чіткої фіксації вартості послуг з професійної правничої допомоги у договорі, а також за невизначеності чіткого алгоритму розрахунку такої вартості і базової величини обрахунку (вартість одиниці затраченого часу, вартість участі представника в судових засіданнях, вартість виготовлених процесуальних документів тощо) слід погодитися з доводами представника відповідача, наведеними в її клопотаннях щодо необгрунтованості витрат на правову допомогу, про відсутність доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу власне у розмірі 8500 грн. і неспівмірність такої вартості послуг із виконаними роботами та накладеним на позивача штрафом. Більш того, підлягає врахуванню й той факт, що позивач ОСОБА_1 являється керівником адвокатського об`єднання "Кавчук і партнери", з яким сам же і уклав договір про надання йому правової допомоги.

Тому з огляду на наведене та приймаючи до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, часткове задоволення позовних вимог, вимоги розумності і справедливості, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про часткове задоволення клопотання представника позивача Кавчука А.В. про стягнення судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу. При цьому, суд вважає, що стягнення на користь позивача таких витрат у розмірі 2000 грн. є співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг.

Судовий збір відповідно до положень ст.ст.132, 139, 143 КАС України підлягає стягненню з відповідача. Так, при подачі позову позивачем сплачено 1816 грн. 00 коп. судового збору (по 908 грн. 00 коп. за позовну вимогу майнового та немайнового характеру), що підтверджується відповідними квитанціями від 11.02.2021 року №№45644, 45677 (а.с.32, 33). Однак, підлягає врахуванню те, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 13.04.2021 року позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме задоволено немайнову вимогу, а в задоволенні майнової вимоги відмовлено. Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, з урахуванням часткового задоволення позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 908 грн. сплаченого позивачем судового збору.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про наявність передбачених статтею 252 КАС України підстав для ухвалення додаткового рішення, а тому, заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з понесенням витрат на правничу допомогу та сплату судового збору необхідно задовольнити частково.

Згідно із ч. 5 ст. 139 КАС України судові витрати слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 132, 134, 139, 252, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в :

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп., а також судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

В решті заяви про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Франківський районний суд м. Львова.

Повний тест рішення виготовлено 05.05.2021 року.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, адреса: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Cуддя Величко О.В.