Справа № 160/15346/20
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 160/15346/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року в адміністративній справі №160/15346/20 (головуючий суддя першої інстанції Златін С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 19.11.2020 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати рішення, дії чи бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не виплати недоотриманої пенсії позивача за период з 07.10.2009 року по 11.09.2015 року протиправними та дискримінаційними;

- зобов`язати відповідача вчинити певні дії - виплатити недоотриману пенсію позивачу за період з 07.10.2009 року по 11.09.2015 року, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року провадження у адміністративній справі закрито.

Закриваючи провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив із того, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач заявляє ті ж самі позовні вимоги, з тих самих підстав, які він заявляв і у справі №201/13693/16-а. Сторони у справі №201/13693/16-а та у даній адміністративній справі є тими самими. Таким чином, у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення суду, що набрало законної сили.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, адвокат Меламед В.Б. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що позовні вимоги позивача стосовно виплати недоотриманої пенсії за період з 07.10.2009 року по 11.09.2015 року були залишені без розгляду та не розглядалися по суті. Після залишення позовних вимог без розгляду особа має право повторно звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Відповідач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

В апеляційній скарзі скаржник клопотання про розгляд справи за його участю не заявляв. Інші учасники справи також не заявили суду клопотання про розгляд справи за їхньою участю.

Суд вважає, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції можливо здійснювати без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, погоджується з висновками суду першої інстанції про закриття провадження в адміністративній справі з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2016 року ОСОБА_1 звертався до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив зобов`язати відповідача провести поновлення пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 жовтня 2009 року шляхом призначення її знову, на підставі документів, що знаходяться в його пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року позов задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 з 11 березня 2016 року виплату раніше призначеної пенсії з проведенням індексації.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року змінено, в абзаці другому резолютивної частини постанови слова « 11 березня 2016 року» замінено на « 11 вересня 2015 року». В іншій частині постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року залишено без змін (а.с.17-19).

З резолютивних частин рішень як першої так і апеляційної інстанції у справі №201/13693/16-а не вбачається, що будь-яка частина позовних вимог залишилась без розгляду.

Навпаки, оскільки вказаними рішеннями позов задоволено частково, тобто задоволено вимоги щодо періоду з 11 березня 2016 року, інші позовні вимоги (за період з 07.10.2009 року по 11.09.2015 включно), залишено без задоволення, тобто вказану частину позовних вимог розглянуто по суті.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи №201/13693/16-а застосовано ст.ст.99,100 КАС України (в редакції до 15.12.2017 року), що є доказом залишення певних позовних вимог без розгляду.

Колегія суддів таке посилання до уваги не приймає, оскільки вказані норми застосовані судом при обгрунтуванні висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині дати, з якої належить поновити позивачу виплату пенсії.

Висновку про залишення будь-яких позовних вимог, в тому числі вимог за період з 07.10.2009 року по 11.09.2015 включно, ані мотивувальна, ані резолютивна частини рішення суду апеляційної інстанції у справі №201/13693/16-а, як і рішення суду першої інстанції у вказаній справі не містять.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що позовні вимоги у справі, що розглядається №160/15346/20, про визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльність відповідача щодо не виплати недоотриманої пенсії позивача за період з 07.10.2009 року по 11.09.2015 року та зобов`язання виплатити недоотриману пенсію фактично є вимогами про поновлення виплати пенсії з 07.10.2009 року по 11.09.2015 року, тобто вимогами, які і розглядалися по суті в межах справи №201/13693/16-а.

Підстави позову у справі №201/13693/16-а є аналогічними підставам позову у справі №201/13693/16-а, що вбачається з тексту адміністративного позову.

Таким чином, у межах справи, яка розглядається, позивач заявив до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ті ж самі позовні вимоги та з тих самих підстав, як і у справі №201/13693/16-а. Вказані позовні вимоги були розглянуті судами першої та апеляційної інстанції та вирішені по суті.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи викладене, оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення суду, що набрало законної сили, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження в адміністративній справі.

Інші доводи апеляційної скарги стосуються спору по суті та не впливають на перегляд ухвали про закриття провадження у справ.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 294, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Меламеда Вадима Борисовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року в адміністративній справі №160/15346/20 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2020 року в адміністративній справі №160/15346/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак