Справа № 200/872/21-а
Суддя: Мозговая Н.А.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р. Справа№200/872/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мозгової Н.А.

при секретарі Зурабашвілі А.О.

за участю:

позивача не з`явився

представника позивача не з`явився

представника відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

22.01.2021 року позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул.Свободи, 5) про зобов`язання призначити страхові виплати з розрахунку середньої заробітної плати за період з вересня 2015 року по серпень 2016 року, зазначеної у довідках ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» від 18.12.2020 року №04-22/3441 та №04-22/3442 про заробітну плату з врахуванням усіх проведених з 01.01.2017 року коефіцієнтів підвищення страхових виплат, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Так, у позовній заяві позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що він має статус особи, яка ушкодила здоров`я під час виконання трудових обов`язків на підприємстві ДВАТ Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля». Відповідно до довідки 2-18 АВ №097654 йому визначено 5% втрати професійної працездатності від 16.06.2004 року, з 08.05.2005 року - безстроково. Висновком МСЕК від 04.12.2017 року йому було встановлено по сукупності 40% втрати професійної працездатності безстроково з потребою в медичній та соціальній допомозі. Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №090994 від 01.12.2020 року йому було встановлено повторно, за сукупністю 65% втрати працездатності з 01.12.2020 року. 15.12.2020 року він звернувся із заявою до управління, у якій просив призначити страхові виплати з розрахунку середньої заробітної плати за період з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року. Звернення до відповідача з заявами про призначення страхових виплат залишені без задоволення у зв`язку з відсутністю підстав для проведення перерахунку, який є вичерпним та закріплений у статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Ухвалою суду від 27.01.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 19.03.2021 року розгляд справи №200/872/21-а вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у відкритому судовому засіданні на 13 квітня 2021 року о 10 год. 00 хв. Продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №200/872/21-а на 30 днів.

Ухвалою суду від 13.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 28.04.2021 року о 10 год. 00 хв.

Представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на адміністративний позов, де зазначив, що відповідно до статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV (зі змінами) перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу проводиться в разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності; зміни складу сім`ї померлого. Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Даний перелік підстав для перерахунку сум щомісячних страховищ виплат є вичерпним. Інших підстав законодавством України не передбачено. Оскільки позивачу 01.12.2020 року встановлено 65% втрати професійної працездатності йому було запропоновано звернутись до відділення з відповідною заявою про здійснення перерахування сум щомісячних страхових виплат. Однак, позивач не скористався своїм правом на здійснення відповідного перерахунку, з відповідною заявою не звертався. Посилаючись на п.31 постанови Кабінету Міністрів України «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням» №1266 вважає, що твердження позивача щодо того, що єдиною підставою для не врахуванням Фондом його заробітної плати з вересня 2015 року по серпень 2016 року через несплату роботодавців ЄСВ за вказаний період є безпідставними.

Позивач через відділ діловодства та документообігу суду надав відповідь на відзив на адміністративний позов, де зазначив, він має повторне ушкодження здоров`я, новий діагноз: легенева гіпертонія другого ступеня, має 65% втрати працездатності. Відповідач сплачує йому страхові виплати згідно довідки МСЕК серії АБ №0045655 від 04.01.2017 року, згідно якої він має 40% втрати працездатності. Посилаючись на положення статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надав заперечення на адміністративний позов, де зазначив про те, що призначення страхових виплат відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» можливо лише за умов повторного ушкодження здоров`я. Вважає, що якщо збільшення відсотків втрати працездатності відбулось не в наслідок повторного ушкодження здоров`я, а в наслідок погіршення стану здоров`я позивача, то в даному випадку можливий тільки перерахунок раніше призначених страхових виплат із розрахунку 65% втрати працездатності та розміру середньої заробітної плати, обраної за бажанням позивача, що передувала попередньому ушкодженню здоров`я, а саме трудовому каліцтву від 17.02.2003 року. Просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надав додаткові пояснення по справі, у яких зазначив про те, що у грудні 2020 року позивач пройшов черговий огляд МСЕК та в результаті якого довідкою МСЕК від 01.12.2020 року йому встановлено 65% втрати працездатності за попередніми страховими випадками: трудове каліцтво 17.02.2003 року і професійне захворювання 04.01.2017 року. Вважає, що у зв`язку зі зміною ступеня втрати працездатності потерпілий має право на перерахунок раніше призначеної страхової виплати. Закон 1105 не передбачає призначення раніше призначених страхових виплат. Призначені страхові виплати можуть бути лише перераховані у випадках, передбачених законодавством.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 13.04.2021 року позивач через відділ діловодства та документообігу суду надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі його представника.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було встановлено 5% втрати професійної працездатності з 08.05.2005 року безстроково по трудовому каліцтву 17.02.2003 року. Підстава: акт огляду МСЕК №1296, що підтверджується довідкою №097654 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 16.04.2004 року (а.с.20).

Позивачу було встановлено 40% втрати професійної працездатності з 04.01.2017 року безстроково. Підстава: акт огляду МСЕК №114, що підтверджується довідкою №0045655 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 04.01.2017 року (а.с.21).

01.12.2020 року позивачу було встановлено 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково. Підстава: акт огляду МСЕК №960, що підтверджується довідкою №090994 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 01.12.2020 року (а.с.22).

З 01.12.2020 року позивач є інвалідом ІІІ групи, інвалідність встановлена довічно, що підтверджується висновком МСЕК від 01.12.2020 року (а.с.22).

Не є спірним між учасниками справи той факт, що позивач ушкодив здоров`я під час виконання трудових обов`язків на підприємстві ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля».

17.01.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення страхових виплат.

06.09.2018 року Новогродіське міське відділення Фонду соціального страхування України в Донецькій області на заяву позивача від 29.08.2018 року надало відповідь №01-03/21-2154 про те, що підстав для здійснення перерахунку щомісячних страхових виплат не має (а.с.29).

03.12.2020 року позивач звернувся до Новогродівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області із заявою, у якій просив призначити страхові виплати з розрахунку середньої заробітної плати з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року. Вказав, що 01.12.2020 року він пройшов МСЕК, йому встановлено 65 % втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності. З 04.01.2017 року отримував страхові виплати 40% втрати профзахворювання (а.с.32).

09.12.2020 року Новогродіське міське відділення Фонду соціального страхування України в Донецькій області на заяву позивача від 03.12.2020 року надало відповідь №31.01-07/1539 про те, що з 01.03.2020 року його розмір страхової виплати складає 3792,36 грн. (9480,90*40% = 3792,36 грн.). Вказано, що для здійснення перерахунку згідно нової довідки МСЕК від 01.12.2020 року, де встановлено повторно сукупно 65% втрати професійної працездатності з 01.12.2020 року в зв`язку з трудовим каліцтвом 17.02.2003 року та профзахворюванням згідно акту від 05.12.2016 року необхідно звернутись з заявою про проведення перерахунку у зв`язку зі зміною ступеня втрати працездатності (а.с.33).

29.12.2020 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Донецькій області на заяву позивача від 15.12.2020 року стосовно призначення страхових виплат з іншого розміру середньої заробітної плати надало відповідь №Л-01-04/19-439 про те, що перелік підстав для перерахунку сум щомісячних страхових виплат визначений у ст.37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та є вичерпним. Вказано про те, що перерахунок середньої заробітної плати, на підставі якої не було здійснено ніяких дій щодо нарахування страхових виплат законодавством України не передбачений. Оскільки позивач обрав період, що передував попередньому ушкодженню здоров`я, зазначивши трудове каліцтво від 17.02.2003 року, вимоги про зобов`язання Фонд здійснити призначення щомісячної страхової виплати із розрахунку заробітної плати в період з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року є безпідставними (а.с.34).

Як вбачається із довідки форми ОК-7, виданою органом Пенсійного фонду України у період з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року на заробітну плату позивача було нараховано та сплачено ЄВС (а.с.34-43).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Конституція України проголошує, що конституційні права і свободи, зокрема право на соціальний захист, гарантується і не може бути скасовано (стаття 22), що забороняється внесення будь-яких змін до Конституції України, якщо вони передбачають скасування прав і свобод людини і громадянина (частина перша статті 157).

Не допускається також звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, в тому числі невід`ємного права людини на життя, в разі прийняття нових або внесення змін до чинних законів

Отже, за своїм змістом положення частини другої статті 22 Конституції України передбачають, з одного боку, обов`язок держави гарантувати конституційні права і свободи, насамперед право людини на соціальний захист, а з другого - утримуватись від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування конституційних прав і свобод.

Виходячи з положень частини другої статті 8 Конституції України, норма частини другої її статті 22 має враховуватись при прийнятті законів та інших нормативно-правових актів, спрямованих на регулювання відповідних суспільних відносин. Позбавлення людини Конституційного права на соціальний захист не відповідає Конституції України.

Відповідно до положення частини першої статті 64 Конституції України "конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України".

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, унормовано Законом України від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (далі - Закон № 1105-ХІV), який із 01 січня 2015 року діє в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1105-XIV види соціального страхування: у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі - страхування від нещасного випадку); медичне.

Загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - соціальне страхування) - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення, страхові виплати та надання соціальних послуг застрахованим особам за рахунок коштів Фонду соціального страхування України.

Відповідно до статті 3 Закону № 1105-XIV соціальне страхування здійснюється за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; обов`язковості страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав; обов`язковості фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.

Статтею 4 Закону № 1105-XIV визначено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Законом № 1105-XIV передбачено, що основними завданнями Фонду та його робочих органів є, зокрема: реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону(ст.9).

Відповідно до статті 35 Закону № 1105-XIV страхуванню від нещасного випадку підлягають: особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах.

Усі особи, перелічені у частині першій цієї статті, вважаються застрахованими з моменту набрання чинності цим Законом незалежно від фактичного виконання страхувальниками своїх зобов`язань щодо сплати страхових внесків.

Статтею 36 Закону № 1105-XIV визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Згідно з приписами статті 37 Закону № 1105-XIV перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться в разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім`ї померлого.

Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року відповідно до коефіцієнта, затвердженого Кабінетом Міністрів України на підставі даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Відповідно до вимог статті 42 Закону № 1105-XIV сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Середньомісячний заробіток для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченим ним заробітком (або відповідної його частини) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 вказаної статті визначено, що під час обчислення середньомісячного заробітку враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.

У разі повторного ушкодження здоров`я середньомісячний заробіток, за бажанням потерпілого, обчислюється за відповідні періоди, що передували першому або повторному ушкодженню здоров`я. Сума страхової виплати в цьому разі визначається згідно із ступенем (у відсотках) втрати професійної працездатності, що встановлюється МСЕК за сукупністю випадків ушкодження здоров`я.

Згідно пункту 11 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266(в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 № 439) (далі - Постанова № 1266) розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата Позивача, є 12 місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Згідно пункту 31 Постанови № 1266 середня заробітна плата (дохід) для призначення допомоги по безробіттю, для страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності), та для призначення страхових виплат для добровільно застрахованих осіб обчислюється робочими органами фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування з використанням даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У випадку, якщо на дату призначення страхових виплат відсутні дані про сплату єдиного внеску за деякі місяці розрахункового періоду розрахунок середньої заробітної плати проводиться без урахування цієї заробітної плати. Після сплати єдиного соціального внеску середня заробітна плата підлягає перерахуванню.

Закон України від 8 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»(далі Закон № 2464-VІ)визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Слід зазначити, що контроль за своєчасністю сплати платниками сум єдиного внеску покладено на органи Державної податкової служби.

Судом встановлено, що у період з 2015 року по 2016 року роботодавцем позивача нараховані та сплачені відповідні суми єдиного внеску, що підтверджується відповідною довідкою форми ОК-7 та форми ОК-5.

Також, відповідно до довідок ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» від 18.12.2020 року за період з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року на заробітну плату позивача проводилися нарахування ЄСВ (а.с.44-45).

За приписами п.10 статті 42 Закону № 1105-XIV під час обчислення середньомісячного заробітку враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески.

Судом встановлено, що відповідач відмовив позивачу у призначенні страхових виплат з іншого розміру середньої заробітної плати, посилаючись на те, що позивач самостійно обрав період обчислення заробітку перед первісним страховим випадком, а Законом № 1105-XIV передбачено лише виключні випадки, за яких можливе здійснення перерахунку страхових виплат.

Водночас, ч.11 ст. 42 Закону № 1105-XIV прямо передбачено, що у разі повторного ушкодження здоров`я середньомісячний заробіток, за бажанням потерпілого, обчислюється за відповідні періоди, що передували першому або повторному ушкодженню здоров`я.

Отже, визначення періоду обчислення заробітку (перед первісним або повторним страховим випадком) є правом позивача.

При цьому норми вказаного Закону не містять застережень проти того, що таким правом потерпілий може скористатись лише один раз, або інших перешкод для реалізації такого права.

Дана правова позиція викладена у Постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2020 року по справі №200/4054/20-а.

З огляду на викладене вище, суд доходить до висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови позивачу у призначенні страхових виплат з іншого розміру середньої заробітної плати.

Посилання представника відповідача на рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/7550/19-а є необґрунтованими, оскільки предметом позову у справі №200/7550/19-а була незгода позивача з призначенням йому страхових виплат з 04.01.2017 без врахування середньої заробітної плати визначеної за розрахункий період з вересня 2015 року по серпень 2016 року включно, а предметом даної справи є незгода позивача з тим, що відповідачем відмовлено у призначенні щомісячної страхової виплати із розрахунку заробітної плати в період з 01.09.2015 року по 31.08.2016 року у зв`язку з тим, що позивач повторно ушкодив здоров`я та йому встановлено 65% втрати професійної працездатності, тобто предмет позову у даних справах не є тотожним.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З метою поновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення страхових виплат з розрахунку середньої заробітної плати в період з вересня 2015 року по серпень 2016 року зазначеної у довідках ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» від 18.12.2020 року №04-22/3441 та №04-22/3442 про заробітну плату відповідно до заяви від 03.12.2020 року.

Як наслідок позовні вимоги про зобов`язання призначити страхові виплати з розрахунку середньої заробітної плати в період з вересня 2015 року по серпень 2016 року зазначеної у довідках ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» від 18.12.2020 року №04-22/3441 та №04-22/3442 про заробітну плату є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити страхові виплати з врахуванням усіх проведених з 01.01.2017 року коефіцієнтів підвищення страхових виплат, затверджених Кабінетом Міністрів України, суд звертає увагу, що позивач у заяві від 03.12.2020 року не ставив питання щодо призначення страхових виплат з врахуванням усіх проведених з 01.01.2017 року коефіцієнтів підвищення страхових виплат, а відповідачем відповідно не було надано відповідного рішення (відповіді) щодо даних позовних вимог, тому суд доходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є передчасними та задоволенню не підлягають.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до положень статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з нормами частини другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За статтею 90 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на наведені вище норми законодавства та встановлені судом обставини справи, письмові докази, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. (а.с.9).

Відповідно до наведених вимог процесуального законодавства при частковому задоволенні позову такий судовий збір підлягає стягненню з суб`єкта владних повноважень на користь позивача у розмірі 454,00 грн. (пропорційно до задоволених позовних вимог).

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул.Свободи, 5) про зобов`язання призначити страхові виплати з розрахунку середньої заробітної плати за період з вересня 2015 року по серпень 2016 року, зазначеної у довідках ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» від 18.12.2020 року №04-22/3441 та №04-22/3442 про заробітну плату з врахуванням усіх проведених з 01.01.2017 року коефіцієнтів підвищення страхових виплат, затверджених Кабінетом Міністрів України - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул.Свободи, 5) щодо не призначення страхових виплат з розрахунку середньої заробітної плати за період з вересня 2015 року по серпень 2016 року, зазначеної у довідках ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» від 18.12.2020 року №04-22/3441 та №04-22/3442 про заробітну плату відповідно до заяви від 03.12.2020 року.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вул.Свободи, 5) призначити страхові виплати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) з розрахунку середньої заробітної плати за період з вересня 2015 року по серпень 2016 року зазначеної, у довідках ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» від 18.12.2020 року №04-22/3441 та №04-22/3442 про заробітну плату.

У задоволенні решти частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (, місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, вулиця Свободи, будинок №5) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн. 00 коп.

У судовому засіданні 28.04.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст судового рішення виготовлений та підписаний 05.05.2021 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Н.А. Мозговая