Справа № 451/771/20
Суддя: Семенишин О. З.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

05 травня 2021 рокуСправа №451/771/20
Провадження № 2-а/451/3/21

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Радехові адміністративну справу №451/771/20 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення і закриття справи,-

встановив:

21 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення і закриття справи.

В позовній заяві зазначає, що 15.05.2020 року інспектором відділу БДР Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Гук Ігорем Володимировичем, було винесено щодо позивача - ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ДПО 18 № 964491. Як вбачаєтеся із тексту Постанови: «15 квітня 2020 року 17 год 30 хв., на Львівська обл., а/д Т- 18-06 Рівне-Млинів-Берестечко-Буськ- Перемишляни км 151 + 150 та Т14-25 Миколаїв-Городок- Жовква- Кам`янка-Бузька-Бібрка км. 114-532 будучи посадовою відповідальною особою начальником філії «Радехівський райавтодор» порушив правила, норми та стандарти що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулично-шляхової мережі Т-18-06, Рівне-Млинів- Берестечко-Буськ- Перемишляни та Т14-25 Миколаїв-Городок-Жовква- Кам`янка-Бузька-Бібрка, які зазначені в актах комісійного обстеження, чим порушив вимогу та стандарти ДСТУ 3587.97, ДСТУ 4100:2014, ст. 9 ЗУ «Про дорожній рух» п. 1.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 140 КУпАП». Згадану вище Постанову вважає безпідставною, вважає, що провадження у справі підлягає до закриття з підстав відсутності у його діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, оскільки власником усіх автодоріг загального користування України є держава Україна, а уповноваженими державою органами управління автомобільними дорогами є лише і виключно Державне агентство автомобільних доріг України та його органи управління на місцях, зокрема Служба автомобільних доріг у Львівській області, а не Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» та/або його посадові особи. Всю відповідальність за стан автомобільних доріг загального користування, якість робіт із їх ремонту та утримання несе Служба автомобільних доріг у Львівській області, яка є суб`єктами, відмінним від ДП «Львівський облавтодор». При цьому, жодною нормою чинного законодавства України не передбачено можливості органу державного управління автомобільними дорогами передавати свої обов`язки чи відповідальність будь - яким іншим особам у будь-який спосіб. Автомобільні дороги Т-14-25 «Миколаїв- Городок- Кам`янка-Бузька-Бібирка» та Т-18-06 «Рівне- Млинів- Берестечко -Буськ-Перемишляни» на яких, згідно оскарженої Постанови позивачем, нібито, було порушено правила, норми і стандарти, які стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулично-шляхової мережі, є дорогами загального користування державного значення (віднесені до Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 р. № 712). Відтак, перебувають у державній власності, управління ними від імені держави здійснює Служба автомобільних доріг у Львівській області, і саме вона несе відповідальність за забезпечення безпеки дорожнього руху на цих дорогах. Таким чином, позивач, як в.о.начальника філії «Радехівський райавтодор» Дочірнього підприємства "Львівський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства (Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не є, та не може бути відповідальною посадовою особою органу, уповноваженого державою на управління автодорогами загального користування та їх утримання, оскільки ним є Державна Служба автодоріг України. Наведеним у своїй сукупності підтверджується, що автомобільні дороги Т -14-25 «Миколаїв-Городок-Жовква-Кам`янка-Бузька-Бібирка» Т-І8-06 «Рівне-Млинів-Берестечко-Буськ- Перемишляни» не перебувають та не можуть перебувати у власності філії «Радехівський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Повноваження власників (балансоутримувачів) на вказаній дорозі, з урахуванням того, що вони знаходяться за межами населених пунктів, та відповідальність за її стан покладено на відповідний територіальний підрозділ Державної служби автомобільних доріг - у даному випадку - на Службу автомобільних доріг у Львівській області. Окреслене прямо підтверджується положеннями ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги». Станом на 15.05.2020 року позивач виконував обов`язки начальника філії «Радехівський райавтодор» Дочірнього підприємства (Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства (Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Покладення відповідальності на нього, як на посадову особу є беззаперечно неправомірним. Зважуючи на те, що «Радехівський райавтодор» є філією ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», котре в свою чергу відноситься до Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», предмет діяльності філії обмежений предметом діяльності самого ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», філія не є юридичною особою чи балансоутримувачем автомобільних доріг, в т.ч. доріг вказаних у оскаржуваній постанові та в обов`язки посадових осіб філій (в тому числі і в посадові обов`язки позивача) не входить прийняття рішень по ремонту та утриманню автомобільних доріг, оскільки відповідно до Закону України «Про автомобільні дороги» це прямий обов`язок Служби автомобільних доріг у Львівській області, як органу державного управління автомобільними дорогами загального користування. Як це підтверджується Статутом Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», затвердженим наказом Державного агентства автомобільних доріг України від 02.08.2019 року № 268, посадовою інструкцією начальника філії та положенням філії «Радехівський райавтодор» забезпечення безпеки дорожнього руху, дотримання норм і стандартів, які стосуються забезпечення такої безпеки, до компетенції ДП «Львівський облавтодор» (а отже і його філій, їх посадових осіб та, зокрема, до обов`язків начальника філії «Радехівський райавтодор») не належить. У діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, а саме відсутня вина. При розгляді справи інспектору відділу БДР Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Гуку І. В. були долучені документи, в тому числі і посадова інструкція начальника філії «Радехівський райавтодор», у якій відсутня відповідальність за інкриміноване правопорушення. Однак всупереч чинному законодавству Відповідачем було прийнято рішення про притягнення позивача до відповідальності. У зв`язку з вищенаведеним, просить визнати протиправною та скасувати постанову, серії ДПО 18 № 964491 від 15.05.2020 р. про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення (а.с.1-13).

25 лютого 2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 21 січня 2020 року до управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (далі - Управління), надійшла копія ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі, до якої додано позовну заяву ОСОБА_1 з додатками. Ознайомившись із змістом позовної заяви встановлено, що Позивач не погоджується з винесеною відносно нього постановою, вважає її винесеною з порушенням норм чинного законодавства, зокрема, в змісті оскаржуваної постанови не конкретизовано прояв порушення, яке допущено, сама ж постанова є безпідставною, вважає, що провадження у справі підлягає закриттю з підстав відсутності в його діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі -КУпАП). В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що власником автодоріг загального користування України є держава Україна, а уповноваженими державою органами управління автомобільними дорогами є лише і виключно Державне агентство автомобільних доріг України та його органи управління на місцях, зокрема Служба автомобільних доріг у Львівській області, а не Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» та/або його посадові особи. З вказаними позовними вимогами не погоджуються, адже, із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО 18 №964491 (далі -Постанова) вбачається, що 15.04.2020 року Позивач, о 17 годині 30 хвилин, на Львівська обл., а/д Т-18-06 Рівне-Млинів-Берестечко-Буськ-Перемишляни км 151+150 та Т14-25 Миколаїв-Городок-Жовква-Кам`янка-Бузька-Бібрка км. 114-532 будучи посадовою відповідальною особою начальником філії «Радехівський райавтодор» порушив правила, норми та стандарти, шо стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулично-шляхової мережі Т-18-06, Рівне-Млинів-Берестечко- Буськ-Перемишляни км 151+150 та Т14-25 Миколаїв-Городок-Жовква-Кам`янка-Бузька-Бібрка, які зазначені в актах комісійного обстеження, чим порушив вимоги та стандарти ДСТУ 3587.97, ДСТУ 4100:2014, статтю 9 Закону України «Про дорожній рух, пункт 1.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306 (далі - ПДР України), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статтею 140 КУпАП. Об`єктом правопорушень, передбачених цією статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об`єктивна сторона цих правопорушень полягає у недодержанні правил, норм і стандартів при утриманні шляхів та невжитті заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Суб`єктивна сторона правопорушень, передбачених цією статтею, характеризується наявністю як умислу, так і необережності. Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1 статтею 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. Тобто, для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до частини 1 статті 140 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення. У Постанові про притягнення до адміністративної відповідальності зазначено нормативно-правові акти, які були порушені та вказано конкретне діяння, що становить собою об`єктивну сторону вказаного правопорушення, зокрема Постанова містить посилання на Акт комісійного обстеження ділянки територіальної автомобільної дороги, яким зафіксовано порушення норм та правил. Позивач помиляється у своїх доводах з приводу того, що уповноваженими державою органами управління автомобільними дорогами є лише і виключно Державне агентство автомобільних доріг України та його органи управління на місцях, зокрема Служба автомобільних доріг у Львівській області, а не Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» та/або його посадові особи, оскільки автомобільні дороги загального користування перебувають у державній власності. Управління об`єктами державної власності - здійснює Кабінет Міністрів України та уповноважені ним органи. Державне агентство автомобільних доріг України (далі - Укравтодор) спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, здійснює управління автомобільними дорогами загального користування. Служба автомобільних доріг у Львівській області (далі - САД у Л/о), відповідно до розпорядження від 23 листопада 2011 року № 1221-р «Питання управління Державною службою автомобільних доріг об`єктами державної власності» - є структурним підрозділом Укравтодор та реалізує управлінські функції на місцевому рівні. Експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування (дороги наведені в акті обстеження що є в матеріалах справи), безпека дорожнього руху та інші функції в сфері дорожнього господарства, договорами підряду покладені на Дочірнє підприємство «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та на позивача відповідно. Виходячи з вищенаведеного САД у Л/о - це управляюча компанія, яка на момент складання адміністративних матеріалів передала функцію експлуатаційного утримання - підряднику - Дочірньому підприємству «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», який зобов`язаний утримувати майно, що йому передано. Між Службою автомобільних доріг у Львівській області та ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» укладено договір, предметом якого є експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Львівської області. Вказаним договором автомобільні дороги загального користування державного значення в Львівській області передано в експлуатаційне утримання ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України», філією якого є «Радехівський райавтодор» ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК» Автомобільні дороги України» (далі - Філія). Таким чином, до обов`язків вказаного підприємства віднесено здійснення експлуатаційного утримання визначених договором автомобільних доріг, відповідно до наданих Службою завдань, та забезпечення безпечних умов руху транспортних засобів, і тому саме філія є суб`єктом адміністративної відповідальності за частиною 1 статтею 140 КУпАП. Суб`єктом правопорушення, передбачених ч.1 ст. 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при експлуатаційному утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт. На Позивача було складено адміністративну постанову, як на посадову особу юридичної особи, за невиконання зобов`язань, які були покладені на юридичну особу адміністративними договорами. Позивач опосередковано вказує на те, що в оскаржуваній постанові не зазначені докази, якими встановлено наявність адміністративного порушення. При цьому згадує про акти обстеження, які і є доказами у справі. З огляду на все вищезазначене в діях Позивача є склад адміністративного правопорушення. Постанова, серії ДПО18 №964491 від 15.05.2020 року у справі про адміністративне правопорушення обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством. Доводи позивача безпідставні, а тому просять відмовити повністю у задоволенні позову, у зв`язку з безпідставністю такого (а.с.61-67).

16 березня 2021 року в судовому засіданні позивач подав письмові пояснення по справі, в яких зазначає, що відповідач у своєму відзиві із незрозумілих причин стверджує, що позивач являється керівником юридичної особи, відповідальної за експлуатаційний стан автомобільної дороги та відповідно, є суб`єктом правопорушення відповідно до ст. 140 КУпАП. Всі ці факти свідчать лише про те, що ним не досліджувались його посадові обов`язки, не встановлювались керівником якого структурного підрозділу він є, та взагалі чи може нести відповідальність згідно ст. 140 КупАП. Позивач, як начальник філії «Радехівський РАД» Дочірнього підприємства "Львівський Облавтодор" Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не є та не може бути відповідальною посадовою особою органу, уповноваженого державою на управління автодорогами загального користування та їх утримання, оскільки ним є Державна Служба автодоріг України. Зокрема незрозумілим є посилання відповідача на Положення про філію Радехівський РАД, оскільки в цьому положенні прямо вказано, що сама філія не є юридичною особою. Відтак, саме Служба автомобільних доріг у Львівській області (а не ДП «Львівський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» чи його філії і їх посадові особи) у повній мірі несе відповідальність за дотримання правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху. Окреслене прямо підтверджується положеннями ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги». У відзиві відповідач вказує, про наявність можливості керівника Філії приймати рішення стосовного ремонтних робіт на ввіреній автомобільній дорозі. Однак дане твердження є помилковим та покликаним ввести суд в оману шляхом підміни понять. Предметом діяльності філії відповідно до положення є лише виконання доведених завдань замовника. Проаналізувавши договори на експлуатаційне утримання стає зрозуміло, що філія лише виконує роботи відповідно до доведених завдань. Більше того роботи виконані понад План-завдання вважаються такими, що виконані поза межами договору та не оплачуються. Водночас, незрозуміло, яким чином можна винести постанову стосовно двох різних доріг (Т-18-06; Т14-25), які знаходяться в різних місцях Львівської області, більше того, акти по їх обстеженню були складені 15.04.2020, з цього виникає питання, як можна було встановити, зафіксувати та розглянути правопорушення, нібито, допущені одномоментно на ділянці дороги протяжністю більше 100 км, а тим більше встановити, що такі порушення було допущено саме позивачем. Жодним нормативно - правовим актом не передбачено можливості винесення єдиної постанови щодо одразу декількох (двох і більше) адміністративних правопорушень. Варто наголосити на тому, що при винесені вказаної Постанови, працівником поліції не була надана можливість позивача звернутися за правовою допомогою, надати свої заперечення та/або пояснення на вказаний документ. Як наслідок, справа про адміністративне правопорушення була розглянута без з`ясування того чи було вчинено адміністративне правопорушення, що вказує про відсутність події адміністративного правопорушення, що відповідно до вимог п.1. 4.1. ст. 247 КупАП - виключає провадження у справі (а.с.70-74).

Позивач у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.98).

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції України в судове засідання не з`явився, однак в відзиві на позовну заяву просив розглянути справу у його відсутності та відмовити у задоволенні позову (а.с.67).

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Суд встановив, що 15.04.2020 року постановою, серії ДПО 18 №964491, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 грн. Підставою для накладення адміністративного стягнення було те, що позивач 15.04.2020 року, о 17 годині 30 хвилин, на Львівська обл., а/д Т-18-06 Рівне-Млинів-Берестечко-Буськ-Перемишляни км 151+150 та Т14-25 Миколаїв-Городок-Жовква-Кам`янка-Бузька-Бібрка км. 114-532 будучи посадовою відповідальною особою начальником філії «Радехівський райавтодор» порушив правила, норми та стандарти, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні вулично-шляхової мережі Т-18-06, Рівне-Млинів-Берестечко- Буськ-Перемишляни км 151+150 та Т14-25 Миколаїв-Городок-Жовква-Кам`янка-Бузька-Бібрка, які зазначені в актах комісійного обстеження, чим порушив вимоги та стандарти ДСТУ 3587.97, ДСТУ 4100:2014, статтю 9 Закону України «Про дорожній рух, пункт 1.5 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статтею 140 КУпАП (а.с.14).

Згідно Актів комісійного обстеження ділянки територіальної автомобільної дороги, зафіксовано порушення норм та правил безпеки дорожнього руху (а.с.39-47).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на час винесення оскаржуваної постанови перебував на посаді в.о. начальника філії «Радехівський райавтодор», що ним не заперечується та підтверджується у змісті позовної заяви та належними доказами (а.с.4,84).

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, норми КАС України покладають на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов`язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Незважаючи на зазначений обов`язок відповідачем не надано суду необхідних доказів у справі про адміністративне правопорушення на підставі, яких була винесена оскаржувана постанова.

Згідно вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Так, пунктом 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, при складанні постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП, до неї необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою, зокрема, п.1 про пошкодження шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд, трамвайних колій чи технічних засобів регулювання дорожнього руху; 2) самовільне знімання, закриття чи встановлення технічних засобів регулювання дорожнього руху; 3) перешкоду для дорожнього руху, у тому числі забруднення шляхового покриття; 4) пошкодження асфальтобетонного покриття доріг унаслідок руху машин на гусеничному ходу; 5) умови та стан шляху, які загрожують безпеці дорожнього руху; 6) порушення нормативів щодо обладнання на дорогах місць проведення ремонтних робіт, залишення дорожніх машин, будівельних матеріалів, конструкцій; 7) порушення або невиконання правил на підприємствах, в установах та організаціях під час розроблення та виготовлення транспортних засобів і деталей до них або інших предметів їх додаткового обладнання, під час проектування, реконструкції та ремонту шляхів, залізничних переїздів, інших шляхових споруд.

В той же час, зі змісту долученої до матеріалів справи постанови, серії ДПО18 №964491, вбачається, що до такої не долучено Акти обстеження ділянки територіальної автомобільної дороги загального користування, на який інспектор покликається описуючи суть вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Зокрема в графі 8 вказаної постанови «До постанови додаються» інспектором ВБДР УПП у Л/о ДПП Гук І.В. зазначено додатком матеріали адміністративної справи на 69 аркушах, які не подано відповідачем як докази при поданні відзиву на позовну заяву, ні в процесі розгляду справи.

При цьому, у відзиві представник відповідача, в заперечення покликання позивача про не відповідність оформлення та ознайомлення його з Актами обстеження, зазначив, що позивач опосередковано вказує на те, що в оскаржуваній постанові не зазначено докази, якими встановлено наявність адміністративного порушення. При цьому згадує про акти обстеження, які і є доказами у справі.

Вказане твердження не приймається судом до уваги, оскільки таке не доведене жодними належними та допустимими доказами та спростовується наданими позивачем копіями Актів комісійного обстеження ділянки територіальної автомобільної дороги державного значення Т-18-06 «Рівне-Млинів-Берестечко-Буськ-Перемишляни км 95+686-км 146+595,км 151+150-км 179+680,км 179+890-км 189+610 та Т14-25 Миколаїв-Городок-Жовква-Кам`янка-Бузька-Бібрка км.0+000м-км.173+700м від 15.04.2020 року, зокрема у згаданих Актах, на які посилається представник відповідача як докази, відсутні підпис та дата отримання позивачем таких чи відмітка про відмову в отриманні ним вказаних актів. Згідно Актів обстеження автомобільної дороги Т-18-06 та Т-14-25 від 15.04.2020 року, обстеження здійснено та підписано про це Акти 15.04.2020 року інспектором ВБДР Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП Гуком І.В., Кирилич Т.М., Сташкевич А.М. та провідним інженером відділу поточних ремонтів, експлуатаційного утримання доріг, штучних споруд та безпеки руху Служби автомобільних доріг у Львівській області ОСОБА_2 . Підпис позивача про ознайомлення з вказаними Актами обстеження відсутній.

Окрім того, оскаржувана постанова містить інформацію лише про загальні норми ДСТУ та норма закону України «Про дорожній рух», які були порушені і, як зазначає відповідач у відзиві, посилання на Акт обстеження ділянки територіальної автомобільної дороги, який в свою чергу містить інформацію про конкретні норми і пункти ДСТУ, однак який в самій постанові не зазначений, натомість в п.8 вказаної постанови зазначено, що до постанови додаються матеріали адміністративної справи на 69 аркушах, де неможливо встановити факту ознайомлення з такими, позивача ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу на те, що загальне посилання в постанові про адміністративне правопорушення на нормативно-правові акти без зазначення конкретних статей та пунктів не описують складу правопорушення та його суті.

Формулювання постанови в такій формі не відображає усіх ознак правопорушення, тобто у ній не викладено, які конкретно протиправні дії чи бездіяльність, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць позивач вчинив, як посадова особа, що позбавляє його можливості ефективно захищатися від обвинувачення, робить неможливим об`єктивний розгляд справи, перевірку наявності чи відсутності в його діях складу правопорушення.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений, тому таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оформлення матеріалів та складання постанови серії ДПО 18 № 964491 від 15.05.2020 року виконані з порушенням Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, а винесення постанови серія ДПО 18 № 964491 від 15.05.2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 140 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1 020 грн, було передчасним.

Крім цього, зі змісту ч. 1 ст. 140 КУпАП вбачається, що суб`єкт вказаного адміністративного правопорушення - спеціальний, а саме: посадова особа, відповідальна за утримання автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд.

Згідно зі статтею 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Враховуючи зазначену норму, суд вважає за необхідне вказати, що у справах про притягнення до відповідальності посадових осіб постанова, окрім об`єктивної сторони правопорушення з посиланням на правила, норми чи стандарти, які порушені, має містити відомості про те, яку посаду обіймає посадова особу, які службові обов`язки на неї покладено та якими доказами підтверджуються вказані обставини.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про автомобільні дороги» орган державного управління автомобільними дорогами загального користування відповідає за стан доріг загального користування відповідно до діючих норм та фінансування, якість робіт з реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування, відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом, цільове використання бюджетних коштів на будівництво, реконструкцію, ремонт та утримання автомобільних доріг загального користування.

Як встановлено судом, автомобільна дорога Т-18-06 «Рівне-Млинів-Берестечко-Буськ-Перемишляни км 95+686-км 146+595,км 151+150-км 179+680,км 179+890-км 189+610 та Т14-25 Миколаїв-Городок-Жовква-Кам`янка-Бузька-Бібрка км.0+000м-км.173+700м знаходиться на балансі Служби автомобільних доріг у Львівській області, який є територіальним органом центрального органу державного управління автомобільними дорогами і одержувачем бюджетних коштів, що спрямовуються на розвиток та утримання існуючої мережі автомобільних доріг загального користування Львівської області.

Відповідно до п. 3.1. Положення філії «Радехівський райавтодор» дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» - філія є відособленим підрозділом Підприємства, не є юридичною особою, діє відповідно до чинного законодавства і Положення (а.с.93).

Згідно частини першої ст. 96 ЦК України саме юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

У відповідності до приписів частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За наведених обставин, у суду немає підстав ставити під сумнів показання позивача з цього приводу і таких доказів суду не представлено. Отже, за відсутності достатніх даних про вчинення позивачем правопорушення, постанову, серії ДПО 18 № 964491 від 15.05.2020 р. про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП, необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 20, 44, 72, 77, 241, 243-246, 271, 286 КАС України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову, серії ДПО 18 № 964491 від 15.05.2020 р. про накладання адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 140 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 , закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції України (, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3) за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (79053, місто Львів, вул. Перфецького, будинок 19, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті 5 травня 2021 року.