Справа № 816/1057/16
Суддя: Дашутін І.В.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року

м. Київ

справа № 816/1057/16

адміністративне провадження № К/9901/40579/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Дашутіна І.В.,

суддів: Шишова О.О., Яковенка М.М.

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, у складі колегії суддів: Рєзнікової С.С., Старостіна В.В. , Бегунца А.О., у справі № 816/1057/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Біопрепарат» до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

08 липня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробнича компанія «Біопрепарат» (далі - ТОВ «ВК «Біопрепарат», позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (далі - ГУ ДФС У Полтавській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15 червня 2016 року №, №, №, № та №.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року у справі №816/1057/16, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року, у задоволенні адміністративного позову ТОВ «ВК «Біопрепарат» до ГУ ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 січня 2017 року касаційну скаргу ТОВ "ВК "Біопрепарат" задоволено частково, постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем в ході судового розгляду справи доведено, що у спірних правовідносинах він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, натомість позивач не надав суду належних доказів того, що оспорюванні рішення відповідача не відповідають фактичним обставинам справи та порушують його права і законні інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року по справі № 816/1057/16 було скасовано.

Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ТОВ "Виробнича компанія "Біопрепарат" до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 15.06.2016 про донарахування податку на прибуток у розмірі 351 613,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 15.06.2016 про донарахування податку на додану вартість у розмірі 284 352,00 грн та нарахований штраф у розмірі 142 176,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 15.06.2016 про застосування штрафних санкцій з податку на додану вартість в розмірі 106 329,00 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 15.06.2016 про донарахування грошового зобов`язання з податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 1 971,24 грн, в т.ч.: основна сума - 1044,67 грн, штраф-750,91 грн, пеня-175,66 грн.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 15.06.2016 про застосування суми штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки в розмірі 5 921,12 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вчинені позивачем господарські операції не викликають сумніву в їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту, для підтвердження права на податковий кредит або бюджетне відшкодування достатньо наявності належним чином оформлених документів первинного бухгалтерського обліку. Що стосується висновків суду першої інстанції щодо проведення готівкових розрахунків без надання одержувачем коштів платіжного документа встановленої форми та змісту, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, колегія суддів указала, що враховуючи вимоги ст. 250 ГК України та дату прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень штрафні санкції можуть бути застосовані за період з 15.06.2015 по 15.06.2016. Судом установлено, що операції, за які до підприємства позивача застосовано штрафні санкції визначені з 05.07.2013, що не відповідає вимогам ст.250 ГК України.

Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено:

ТОВ "ВК "Біопрепарат" (ідентифікаційний код 34815758) є юридичною особою знаходиться на податковому обліку в Кременчуцькій ОДПІ (Глобинське відділення) та в перевіряємому періоді було зареєстроване платником податку на додану вартість з 18.07.1997, свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ №100332450 від 08.04.2011 (том 1 а.с. 9).

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ТОВ "ВК "Біопрепарат" займається таким видом економічної діяльності за КВЕД: 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (том 1, а. с. 103 зі звороту).

У період з 10.05.2016 по 30.05.2016 посадовими особами ГУ ДФС у Полтавській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ "ВК "Біопрепарат" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 та правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2015, за результатами якої складено акт від 06.06.2016 №198/16-31-14-01-09/34815758 (том 1 а. с. 8-61).

За висновками перевірки встановлено наступні порушення:

- пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 351613 грн, в тому числі за 2015 рік в сумі 351613 грн;

- п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 284352 грн, в тому числі за серпень 2015 року в розмірі 284325 грн;

- п.198.1, 198.3, 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено р. 24 "Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" декларації з ПДВ на загальну суму 106329 грн, в тому числі за грудень 2015 року - 106329 грн;

- пп.164.2.11 п.164.2 ст.164, абз. "е" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.164.5 ст.164, пп.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.170.9 ст.170, абзац "а" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено порушення вимог податкового законодавства під час перевірки питань щодо повноти обчислення та своєчасного внесення до бюджету сум податку на доходи фізичних осіб за перевіряємий період на загальну суму 1358,15 грн;

- п.3.1, 3.2, 7.39, 7.41 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 №637 із змінами та доповненнями, а саме проведення готівкових розрахунків без подання одержувачем коштів оригіналу платіжного документа (встановленої форми та змісту), який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів на суму 5921,12 грн.

На підставі висновків зазначеного акту перевірки відповідачем 15.06.2016 винесені податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ТОВ "ВК "Біопрепарат" збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у сумі 351613 грн;

- №, яким товариству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість в сумі 284352 грн за податковими зобов`язаннями та 142176 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- №, яким товариству зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість в розмірі 106329 грн;

- №, яким товариству визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та пеню у загальному розмірі 1971,24 грн, в тому числі за податковим зобов`язанням - 1044,67 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 750,91 грн, сума пені - 175,66 грн);

- №, яким до товариства застосовано штрафну санкцію за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обліку готівки та застосування реєстраторів у розмірі 5921,12 грн.

Не погоджуючись із правомірністю винесення вказаних податкових повідомлень-рішень позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судами було встановлено, що позивачем укладено з ТОВ "Бонасент-Агро" () договір поставки від 28.08.2015 №121/Б (том 1 а. с. 67-68).

За умовами вищевказаного договору передбачено, що Постачальник (ТОВ "Бонасент-Агро") зобов`язується поставити Покупцю (ТОВ "ВК "Біопрепарат") у встановлені строки партіями товар (соя урожаю 2015 року). Постачальник за власний рахунок та власними силами здійснює поставку товару на умовах DAP відповідно до правил ІНКОТЕРМС на склад Покупця.

Виконання вищевказаного договору оформлено первинними документами - податковими та видатковими накладними.

До податкового кредиту позивачем віднесено по господарських взаємовідносинах із ТОВ "Бонасент-Агро" суму 390681 грн, в т.ч. за серпень 2015 року - 390681 грн, що відображено в реєстрі податкових накладних, які відповідають даним додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість. Оплата здійснювалася у безготівковій формі.

На підтвердження реальності здійснених операцій, руху активів у процесі здійснення господарської діяльності, подальшого використання придбаних товарі у виробництві та подальшої реалізація продуктів переробки позивачем надано договори поставки з ТОВ «Бонасент - Агро» № 105/Б від 19.08.2015 та податкові накладні: №4 від 20.08.2015 з квитанцією про отримання, №2 від 19.08.2015 з 121/Б від 28.08.2015, квитанцією про отримання, №6 від 21.08.2015 з квитанцією про отримання, №13 від 29.08.2015 з квитанцією про отримання, №8 від 26.08.2015 з квитанцією про отримання, №10 від 27.08.2015 з квитанцією про отримання; видаткові накладні: № 4 від 19.08.2015 року, №5 від 20.08.2015, №6 від 21.06.2016 №7 від 26 серпня 2015 року, №8 від 27.08.2015, №9 від 29.08.2015у; товарно- транспортні накладні: №7/7 від 27.08.2015, №3 від 19.08.2015, №7/2 від 20.08.2015, №7/4 від 21 08.2015, №7/3 від 20.08.2015, №7/5 від 26.08.2015, №7/8 від 27.08.2015, №7/6 від 26.08.2015, №7/9 від 29.08.2015, №7/8 від 29.08.2015 (перший том арк. справи 67-88, 94, 106-115, другий том арк. справи 172-173)

У матеріалах справи наявні докази, які підтверджують подальше використання придбаного товару у господарській діяльності ТОВ «ВК «Біопрепарат» з отриманням прибутку та сплатою податків, а саме (том другий арк. справи 194 - 260): звіт руху сої і соєвого концентрату за серпень 2015 року; звіт про обіг номенклатури; накладні про відпуск сої на переробку: №1 від 01.08.2015, №2 від 05.08.2015, №4 від 07.08.2015, №3 від 06.08.2015, №6 від 09.08.2015, №5 від 08.08.2015, №7 від 16.08.2015, №8 від 20.08.2015, №11 від 28.08.2015, №12 від 29.08.2015; накладні про відпуск сої ТЕП (соєвого концентрату): №1 від 01.08.2015, №2 від 05.08.2015, № 4 від 07.08.2015, №3 від 06.08.2015, №5 від 08.08.2015, №6 від 09.08.2015, № 9 від 26.08.2015, № 10 від 27.08.2015, №11 від 28.08.2015, №12 від 29.08.2015; картка рахунку №27 та картка рахунку № 206, що підтверджує рух сої та соєвого концентрату (сої теп) по заводу по переробці сої; договір поставки №078/Б з контрагентом ТОВ «Ясенсвіт» від 16.06.2015 з видатковою накладною № П -0000340 від 26.08.2015, доручення від 04.08.2015 №1612; податкова накладна №34 від 26.08.2015; ттн № Г1-0000269; банківські виписки з банку АТ «Прокредит Банк»; договір поставки № 945/2014/КАМ/О з контрагентом. ТОВ «Комплекс Агромарс» філія «Бориспільський комбікормовий завод» від 09.12.2014; видаткові накладні № П-0000346 від 29.08.2015, №П-0000347 від 30.08.2015, №П-0000349 від 30.08.2015, №П-0000348 від 30.08.2015, №17-0000352 від 01.09.2015, №77-0000353 від 01.09.2015, №2 від 01.09.2015, податкові накладні №44 від 29.08.2015, №45 від 30.08.2015, №46 від 30.08.2015, №49 від 30.08.2015, №1 від 01.09.2015, ТТН № П -0000277 від 29.08.2015, № 77- 0000275 від 28.08.2015, №77-0000278 від 29.08.2015; №П-0000279 від 29.08.2015, №11- 0000293 від 31.08.2015, №77-0000294 від 31.08.2015, банківські виписки з банку АТ «Прокредит Банк»; договір поставки № 294/Б з контрагентом. ТОВ «ПЖК- Запоріжжя» від 09.12.2014; видаткові накладні № П -0000350 від 31.08.2015, ТТН від 31.08.2015 № П -0000292, податкові накладні № 39 від 27.08.2015; виписки з банку АТ «Прокредит Банк».

Також, як установлено судами, у ході кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 та ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України було встановлено, що директор ТОВ "Бонасент-Агро", від імені якого підписані видані цим товариством позивачу первинні документи, лише формально рахувався директором, жодної фінансово-господарської діяльності не здійснював, як і фактично не виконував обов`язків керівника підприємства, не мав наміру здійснювати господарську діяльність від імені новоствореної юридичної особи, що підтверджується вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.06.2016 у справі №638/9210/16-к (провадження №1-кп/638/534/16), яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (копія вироку наявна у матеріалах справи том 3 а. с. 21-22).

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

Відповідачем подано касаційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом апеляційної інстанції безпідставно не були враховані доводи фіскального органу стосовно нереальності господарських взаємовідносин позивача у перевіряємий період з його контрагентом ТОВ "Бонасент-Агро". Також, в ході перевірки було встановлено, що позивачем проведено готівкові розрахунки без надання одержувачем коштів платіжного документа встановленої форми та змісту, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, а саме реєстри для запису поштових переказів та рекомендованих поштових відправлень, накладна на відправлену пошту або розрахунковий документ взагалі відсутній.

Позивачем не було подано Суду відзиву на касаційну скаргу, що не перешкоджає її розгляду по суті вимог.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:

У силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, встановлені ст. 44 Податкового кодексу України.

Так, згідно з положеннями п. 44.1 цієї статті для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16.07.1999 №996-ХIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996-XIV).

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарської операції і при цьому містять дані, що, зокрема, дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні такої операції.

Наведене кореспондується з положеннями ст. 201 Податкового кодексу України, п. 201.1 якої передбачає, що платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Форма та порядок заповнення податкової накладної затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 201.2 ст. 201 Податкового кодексу України).

На виконання зазначеної норми Податкового кодексу України Міністерство фінансів України наказом від 22.09.2014 №957 затвердило форму податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної (був чинним на час заповнення податкових накладних у спірних відносинах; далі - Порядок).

За приписами п. 1 Порядку податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж зазначена в цьому пункті.

За правилами заповнення податкової накладної, встановленими у п. 19 Порядку, усі податкові накладні скріплюються електронними цифровими підписами посадових осіб платника податку та електронним цифровим підписом, що є аналогом відбитка печатки постачальника (продавця). Податкова накладна не скріплюється електронними цифровими підписами (печаткою) отримувача (покупця) товарів/послуг. Накладання електронних цифрових підписів посадових осіб (печаток) платника податку здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Пунктом 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України визначено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції стосовно того, що наявність вироку суду не може бути беззаперечною умовою для відсутності підстав для позивача на право формування податкового кредиту, оскільки у даному випадку вироком суду в межах кримінальної справи підтверджуються не лише факт скоєного кримінального караного діяння директора ТОВ «Бонасент-Агро», а й створюються правові наслідки господарської діяльності товариства в цілому.

Так, Верховним Судом неодноразово зазначалось, що факт фіктивності господарської діяльності не може залишитися неврахованим судами, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту та витрат, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення, зокрема, відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту, є безпідставним.

Виходячи з положень частини шостої статті 78 КАС України, вирок суду підлягає врахуванню у сукупності із дослідженням усіх складових господарських операцій. Зокрема, з`ясуванню підлягають обставини, чи була особа, стосовно якої прийнято обвинувальний вирок, тією самою особою, яка підписувала документи від імені контрагента позивача, на підставі яких останній сформував витрати та податковий кредит, а також чи збігається період вчинення злочину з періодом, у який було підписано відповідні документи.

Судом першої інстанції при наданні оцінки встановленим у вироку обставинам фіктивного підприємництва було враховано й встановлено, що особа, стосовно якої прийнято обвинувальний вирок, була тією самою особою, яка підписувала документи від імені контрагента позивача, на підставі яких останній сформував витрати та податковий кредит.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої про те, що надані до матеріалів справи позивачем первинні бухгалтерські (видаткові накладні) та податкові документи (податкові накладні) не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважними особами, які посвідчують факт придбання товарів, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту та валових витрат є безпідставним.

Суд першої інстанції правильно вказав, що первинні документи, які стали підставою для формування ТОВ "ВК "Біопрепарат" податкового кредиту та витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, видані контрагентом - ТОВ "Бонасент-Агро", діяльність якого мала ознаки фіктивного підприємництва, та первинні документи, якого підписані від імені особи, яка не брала участь у діяльності товариства, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум до податкового кредиту та витрат є безпідставними.

За таких обставин, Суд погоджується з доводами контролюючого органу, що позивачем безпідставно сформований податковий кредит та витрати за спірний період, що призвело до втрат дохідної частини Державного бюджету України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 1 грудня 2015 року м. Київ по справі №826/15034/14, постановах Верховного Суду по справам №2а-7075/12/2670, №280/1217/19.

Крім того, відповідно до пункту 3.1 Положення про ведення касових операцій в національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем проведено готівкові розрахунки без надання одержувачем коштів платіжного документа встановленої форми та змісту, який би підтверджував сплату покупцем готівкових коштів, а саме реєстри для запису поштових переказів та рекомендованих поштових відправлень, накладна на відправлену пошту або розрахунковий документ взагалі відсутній (том 1 а.с. 38- 47, том 2 а.с. 2-159).

Зазначена сума коштів була перерахована за рахунок підприємства і відповідно до п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України є додатковим благом платника податку.

Додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до п.п. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164 ПКУ до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається сума надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки, розмір якої обчислюється відповідно до пункту 170.9 статті 170 цього Кодексу.

Згідно абзацу "е" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу. Якщо додаткові блага надаються у негрошовій формі, сума податку об`єкта оподаткування обчислюється за правилами, визначеними пунктом 164.5 цієї статті.

Згідно з п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, Суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки з перерахованої суми податок з доходів фізичних осіб не утримувався, чим порушено абзац "а" п.176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, в результаті чого підприємством недоутримано податку з доходів фізичних осіб за період з 01.01.2013 по 31.12.2015 в сумі 1044,67 грн, контролюючим органом правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення.

З огляду на викладені обставини колегія суддів дійшла висновку, що податковим органом було повністю доведено правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень.

У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, Верховний Суд вважає, що ключові аргументи касаційної скарги отримали достатню оцінку.

Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судом апеляційної інстанції не було надано належну правову оцінку всім доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи, а також мало місце неправильне застосування норм матеріального права, що в цілому призвело до скасування судового рішення, що відповідало закону.

Згідно із статтею 352 КАС України Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З огляду на викладене, ураховуючи те, що висновки суду ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, оскаржувана постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року підлягає скасуванню, а постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року - залишенню в силі.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області - задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року - скасувати, а постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року - залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суддя-доповідач І. В. Дашутін

Судді О.О. Шишов

М. М. Яковенко