Справа № 240/16085/20
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/16085/20

Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк Микола Миколайович

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

29 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Капустинського М.М. Шидловського В.Б.

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 24.04.2020 № 0-0625.

В обґрунтування позову зазначив, що податкове повідомлення-рішення є протиправним, так як фельдшерсько-акушерський пункт не є об`єктом оподаткування. Крім того, під час пожежі було пошкоджено даний об`єкт і він не використовується.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 24.04.2020 № 0-0625.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що позивач на праві власності з 03.11.2006 володіє нежитловою будівлею, фельдшерсько-акушерським пунктом площею 164,9 кв.м, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с. 4-6, 64).

06.06.2018 Мартинівська сільська рада Пулинського району Житомирської області прийняла рішення № 171 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік" (а.с. 12-20) встановлено ставки податку для об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, щj перебувають у власності фізичних та юридичних осіб.

Додатком № 1 до вказаного рішення (а.с.13-18) встановлено ставку податку за 1кв.м для будівель лікарень та оздоровчих закладів (код ДКБС 1264), а саме "Поліклініки, пункти медичного обслуговування та консультації" (код ДКБС 1264.4), у розмірі 0,000% (а.с.17).

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності позивача знаходиться об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , тип майна нежитлова будівля, фельдшерсько-акушерський пункт, загальною площею 164,9 кв.м. (а.с. 64).

24.04.2020 ГУ ДПС України в Житомирській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0-0625 (а.с. 3) за податковий період 2019 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 6881,28 грн., із розрахунку 1% від мінімальної заробітної плати, розмір якої 1 січня 2019 року складав 4173 грн., за кв.м площі будівлі (а.с.69).

Не погоджуючись з спірним податковим повідомленням-рішенням позивач подав скаргу від 19.06.2020 (а.с. 7), за результатами розгляду якої ДПС України прийняло рішення від 13.08.2020 № 3479/К/99-00-06-02-04-09 (а.с. 8-10), яким залишило без змін податкове повідомлення-рішення № 0-0625 від 24.04.2020.

Відповідно до довідки УДС України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області Пулинського районного сектору від 11.06.2020 № 156 (а.с. 26) 09.10.2014 в результаті пожежі знищено дах та перекриття будівлі за адресою: Житомирська область, Пулинський район, село Видумка, вулиця Кірова, будинок 18, а також пошкоджено вживане майно.

Згідно Додатку №2 "Переліку пільг для фізичних і юридичних осіб, наданих відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки", фізичним особам - інвалідам першої і другої групи встановлено пільгу 100% (а.с. 19-20) до рішення № 171 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік" для фізичних осіб - інвалідів першої та другої групи, встановлена пільга 100%.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення відповідача Головного управління ДПС у Житомирській області від 24.04.2020 № 0-0625 протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Додатком № 1 до рішенням Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області № 171 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік" (а.с. 12-20), встановлено ставку податку за 1кв.м для будівель лікарень та оздоровчих закладів (код ДКБС 1264), а саме "Поліклініки, пункти медичного обслуговування та консультації" (код ДКБС 1264.4), у розмірі 0,000%. Оскільки нежитлова будівля, за яку було нараховано податок спірним рішенням, за своїм призначенням є фельдшерсько-акушерським пунктом, тобто пунктом медичного обслуговування, тому ставка податку на об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 складає 0,000%.

Додатково суд першої інстанції звернув увагу на пошкодження в результаті пожежі вживаного майна, за яке нараховано відповідний податок, та наявність у позивача інвалідності 2 групи, що дає право на 100% пільгу зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, ГУ ДПС у Житомирській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що оскільки відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності позивача знаходиться об`єкт нерухомості за адресою АДРЕСА_1 , тип майна нежитлова будівля, фельдшерсько-акушерський пункт, загальною площею 164,9 кв.м, позивачу 24.04.2020 на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, пп. 266.7.2 п.266.7.2, п.266.7 ст. 266 податкового кодексу України оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням визначено ОСОБА_2 зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019 рік.

Також апелянт вказав на помилковість висновку суду першої інстанції як підставу для звільнення податку знищення в результаті пожежі даху та перекриття нежитлової будівлі, оскільки відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на позивача на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки не припинено.

Крім того скаржник зауважив, що на момент винесення податкового повідомлення-рішення контролюючому органу було невідомо щодо наявності у позивача інвалідності 2 групи.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та мотивованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є житлова та нежитлова нерухомість, в тому числі її частка.

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються в залежності від майна, яке є об`єктом оподаткування.

Органи місцевого самоврядування до 1 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням об`єкта житлової нерухомості відомості стосовно пільг, наданих ними відповідно до цього підпункту.

Згідно з абз.7 пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Пп.266.9.1 п.266.9 ст.266 ПК України передбачає, що податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Згідно з пп.14.1.129-1п.14.1 ст.14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

Зі змісту заявленого позову вбачається, що позивач обґрунтовує відсутність об`єкту оподаткування тим, що на момент виникнення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно відповідний об`єкт нерухомості пошкоджений в результаті пожежі, при цьому, на його думку, є фактичною відсутністю бази оподаткування.

З такими доводами погодився в своєму рішенні й суд першої інстанції.

Колегія суддів такі висновки вважає помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.346, 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру.

Згідно з п.75 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 11275 для державної реєстрації припинення права власності на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва у зв`язку з його знищенням подаються:

1) документ, відповідно до якого підтверджується факт такого знищення;

2) документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли такі документи було знищено одночасно із знищенням такого об`єкта).

Колегією суддів встановлено, що на час винесення оскаржуваних податкового повідомлення-рішення відомості про припинення права власності на вищезазначений об`єкт нерухомості були відсутні, а з заявою про припинення права власності на об`єкт нерухомого майна у зв`язку з його знищенням позивач не звертався, рішення про припинення права власності на відповідний об`єкт не прийнято, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що факт знищення нерухомого майна не свідчить про втрату власником права власності на таке майно, оскільки право власності в такому випадку припиняється з моменту внесення змін до відповідного державного реєстру. За вказаний податковий період за позивачем було зареєстровано право власності позивача на відповідний об`єкт нерухомості, відтак такий об`єкт нерухомості міг бути об`єктом оподаткування.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності позивача знаходиться об`єкт нерухомості, тип майна нежитлова будівля, фельдшерсько-акушерський пункт.

Відповідно до Розділу 1 "ВСТУП" Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого та введеного в дію Наказом Держстандарту України від 17.08.2000 N 507, будівлі класифікуються за їх функціональним призначенням.

Як зазначалося, Додатком № 1 до рішенням Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області № 171 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2019 рік", встановлено ставку податку за 1кв.м для будівель лікарень та оздоровчих закладів (код ДКБС 1264), а саме "Поліклініки, пункти медичного обслуговування та консультації" (код ДКБС 1264.4), у розмірі 0,000%.

Відповідно до розділу І Положення про фельдшерсько-акушерський/фельдшерський пункт затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України 29.07.2016 № 801 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2016 р. за № 1169/29299 Фельдшерсько-акушерський/фельдшерський пункт (далі - ФАП/ФП) є відокремленим структурним підрозділом амбулаторії центру первинної медичної (медико-санітарної) допомоги (далі - ЦПМСД), що забезпечує надання долікарської медичної допомоги населенню.

ФАП/ФП створюється для надання долікарської медичної допомоги на території одного або декількох населених пунктів, де немає інших надавачів безоплатної первинної медичної допомоги (далі - ПМД), з метою забезпечення належної доступності ПМД.

ФАП/ФП перебуває у віданні лікаря, до якого прикріплені жителі населеного(их) пункту(ів), де розташований ФАП/ФП.

Розділом II вказаного Положення визначено Завдання та основні напрями діяльності ФАП/ФП.

Як пояснив позивач, жодних медичних послуг він не надає, фельдшерсько-акушерський пункт ним було придбано для використання у іншій господарській діяльності.

Відтак та обставина, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про об`єкт нерухомості як фельдшерсько-акушерський пункт сама по собі не дає підстав, для оподаткування його за ставкою 0,000%, яка встановлена для об`єктів "Поліклініки, пункти медичного обслуговування та консультації".

Крім того, відповідач, прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким визначив суму податкового зобов`язання за платежем: Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в сумі 6881,28 грн., із розрахунку 1% від мінімальної заробітної плати, розмір якої 1 січня 2019 року складав 4173 грн., за кв.м площі будівлі.

В той же час є незрозумілим, чому саме таку ставку застосовано відповідачем при визначенні грошового зобов`язання, оскільки будівлю, яка перебуває у власності позивача не можна віднести до жодного з кодів класифікації будівель та споруд, передбачених в рішенні Мартинівської сільської ради Пулинського району Житомирської області № 171.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача також не змогла назвати конкретний код та найменування відповідної класифікації будівель та споруд, згідно яких було обрано об`єкт нерухомості належний позивачу як такий, що підлягає оподаткуванню ставки 1%.

Дослідивши відповідний додаток №1 до рішення Мартинівської сільської ради №171 від 06.06.2018 року колегія суддів прийшла до висновку, що у переліку будівель та споруд відсутнє найменування будівлі, яку можна було б ототожнити з будівлею позивача.

А відтак слід прийти до висновку, що для будівлі позивача не встановлювалась ставка податку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що відповідачем не доведено суду правомірність прийнятого податкового-повідомлення рішення, яким позивачу визначено зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, отже дії відповідача, як суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах, що виникли між сторонами не відповідають критеріям, які наведені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Також позивачем надавався документ про вставновлення йому інвалідності 2 групи, в той же час ним не надавалось доказів, що відповідач був обізнаний про це.

Щодо відповідних висновків суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги про наявність у позивача інвалідності 2 групи, яка є підставою для застосування пільги зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто вказаною нормою передбачено право, а не обов`язок суду вийти за межі позовних вимог та лише за наявності певних умов для цього.

Приписами ч. 1 ст. 5 визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто особа, що звертається до суду вирішує на власний розсуд чи порушує певне рішення суб`єкта владних повноважень її права, свободи та інтереси та з обґрунтуванням того, в чому саме полягає таке порушення, звертається за захистом порушених прав (свобод, інтересів) до суду із наданням відповідних доказів на підтвердження обґрунтування своїх вимог.

В даному ж випадку, позовна заява не містить доводів щодо неправомірності податкового повідомлення-рішення з підстав незастосування контролюючим органом пільги зі сплати вказаного податку у зв`язку з наявністю у позивача інвалідності, тому суд не повинен був робити якісь висновки щодо цього питання та класти їх в основу рішення. При цьому ж, виходячи за межі позовних вимог, суд не обґрунтував в чому полягає така необхідність.

А відтак з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції відповідні висновки мають бути виключені. Доводи апеляційної скарги з цього приводу колегія суддів теж не враховує.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів не погоджується з мотивами задоволення позову, викладених в рішенні суду першої інстанції.

Разом з тим, це не вплинуло на правильність судового рішення по суті спору.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за необхідне змінити судове рішення в частині його мотивів.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за необхідне змінити судове рішення в частині його мотивів, змінивши його мотивувальну частину наведеними мотивами задоволення адміністративного позову.

З цих підстав апеляційну скаргу суд задовольняє частково.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення змінити в частині мотивів прийнятого рішення.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 квітня 2021 року.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Капустинський М.М. Шидловський В.Б.