Справа № 160/3357/21
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 травня 2021 року Справа №160/3357/21
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Коренев А.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якій просить:

поновити як пропущений з поважних причин строк на оскарження наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 07 серпня 2020 року № 464 про застосування стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 14 серпня 2020 року № 595 о/с «Про особовий склад», про звільнення зі служби в поліції;

зобов`язати Департамент патрульної поліції самостійно здійснити нарахування та виплату позивачеві середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 14.08.2020 року по день поновлення на посаді;

визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 07 серпня 2020 року № 464 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

визнати протиправними та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України 14 серпня 2020 року № 595 о/с «Про особовий склад», про звільнення зі служби в поліції. Наказом зазначено, що він виданий відповідно до п. 6 ч, 1. ст. 77 Закону України «Про національну поліцію». Підстава для звільнення: наказ Департаменту патрульної поліції від 07.08.2020 року № 464;

поновити на роботі в званні лейтенанта поліції на посаді інспектора взводу № 2 роти №1 батальйону № 2, полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП з 14 серпня 2020 року;

стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача, моральну шкода в розмірі 15000 грн.;

стягнути Департаменту патрульної поліції, на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 14 серпня 2020 року по день фактичного поновлення на роботі, судові витрати та втрати на правову допомогу;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача в званні лейтенанта на посаді інспектора взводу № 2 роти №1 батальйону №2, полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управлінні патрульної поліції в Дніпропетровській області ДПП та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 березня 2021 року вищезазначена позовна заява була залишена без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви у зазначений судом строк.

29 квітня 2021 року на виконанні вимог ухвали до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_1 та заявf про поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

В обґрунтування поважних причин пропуску строку позивачем зазначено, що на підставі висновку службового розслідування Департаментом патрульної поліції Національної поліції Украйни 07 серпня 2020 року видано наказ (начальник Є.О. Жуков) № 464 про застосування до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Із вказаним наказом він був ознайомлений під підпис 13.08.2020 року. Згідно ч. 3 ст. 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу. Такий наказ № 595 о/с «Про особовий склад» був виданий відповідачем лише 14 серпня 2020 року, а отриманий позивачем 02.02.2021 року.

Однак, вказані причини пропуску строку не можуть бути визнанні поважними, виходячи з такого.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення й застосування Конвенції (пункт 1 статті 32), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу (п.51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; п.570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися" дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся по його захист до суду, недостатньо.

Судом встановлено, що позивач з 13 серпня 2020 року був обізнаний про порушення своїх прав та наслідки прийнятого наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 07 серпня 2020 року № 464 про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, однак будь-яких дій щодо захисту своїх прав у встановлений законом строк не вчини. Посилання позивача на те, що Наказ № 595 о/с «Про особовий склад» від 14 серпня 2020 року він отримав лише 02.02.2021 року, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду 02.03.2021 року не є поважними причинами для поновлення строку на звернення до суду із вказаним позовом, оскільки незнання про порушення через байдужість до свого прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При цьому, суд зауважує, що ухвала суду від 10 березня 2021 року про залишення позовної заяви без руху була направлена на фактичну адресу зазначену у позовній заяві позивачем ( АДРЕСА_1 ), однак була повернута до суду за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, посилання позивача на неотримання оскаржуваного наказу від 14 серпня 2020 року № 595 з поважних причин, є безпідставні.

Позивачем будь-яких доказів звернення до відповідача про отримання інформації щодо реалізації наказу від 07 серпня 2020 року № 464, з яким він був ознайомлений 13 серпня 2020 року, суду не надано. Враховуючи, наявність у позивача адвоката, що підтверджується Договором про надання правової допомоги від 23.06.2020 року, який міститься в матеріалах позовної заяви.

Відтак, позивач не був позбавлений звернутись до суду у встановлені ч. 5 ст. 122 КАС України строки, застосувавши при цьому процесуальні можливості та важелі, визначені ст.ст. 55, 80, 114, ч. 6 ст. 126, ч. 2 ст. 160, ч. 5, 7 ст. 161, ч. 3 ст. 194, ст. 195 КАС України, однак останнім була допущена певна бездіяльність щодо користування своїми правами, визначеними процесуальним законом.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивні непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративні позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належиш доказами. Незнання про порушення через байдужість до свого прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 320/5468/18 та від 22.08.2019 у справі 2а-175/1625/15 (адміністративне провадження № К/9901/21037/19, № К/9901/7971/18).

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення із позовом до суду, встановлений ч. 5 ст. 122 КАС України, а вказані у заяві про поновлення строку на звернення до адміністративного суду доводи не спростовують факт пропуску строку та не підтверджують поважність пропуску такого строку.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. Відповідно до частини шостої статті 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Керуючись ч. 2 ст. 123, п.1 ч.4 ст.169, ст. КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу - повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев