Справа № 160/7780/20
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2021 року Справа № 160/7780/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Молоданова М.Ю.,
представника відповідача: Федущака Н.Ю.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -
09 липня 2020 року на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла у електронному вигляді сканкопія позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
На виконання вимог ухвали суду від 14.07.2020р. позивачем до канцелярії суду 27.08.2020р. надано документи, якими усунуто недоліки позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 прийнята до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/7780/20 за цією позовною заявою, призначено цю справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами з 08.10.2020 року у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
Також вищезазначеною ухвалою суду від 07.09.2020 року витребувано у Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області: детальний розрахунок суми боргу (недоїмки), визначеної у вимозі про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2750-2750-23/61 від 10 лютого 2020 року, із зазначенням за який період та на якій підставі нарахована така заборгованість і в якій сумі.
05 жовтня 2020 року до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 про зміну підстав позову, в якій останній зазначив про необхідність зміни заявлених ним підстав позовних вимог та просив суд розглядати позов з урахуванням цієї заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну підстав позову в адміністративній справі №160/7780/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року вирішено перейти до розгляду адміністративної справи №160/7780/20 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 01 грудня 2020 року о 14:30 год.
Відповідно до довідки секретаря судового засідання Молоданова М.Ю. від 01 грудня 2020 р. №593 справа №160/7780/20 знята з розгляду 01 грудня 2020 року у зв`язку із перебуванням судді Турової Олени Михайлівни з 01.12.2020 року по 04.12.2020 року, включно, у щорічній відпустці.
При цьому, відповідно до довідок начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року №236 та від 08 грудня 2020 року №240 суддя Турова Олена Михайлівна з 01.12.2020 року по 04.12.2020 року, включно, та з 07.12.2020 року по 11.12.2020 року, включно, перебувала у щорічній відпустці.
Наступне підготовче судове засідання призначено на 12 січня 2021 року об 11:45год.
У підготовчому судовому засіданні 12 січня 2021 року усною ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання було витребувано у сторін додаткові докази, а саме: у позивача - належним чином засвідчену копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 з 15.02.2017 року; у представника відповідача - письмові пояснення щодо підстав нарахування позивачеві єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2017-2019 р.р. відповідно до спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2750-2750-23/61 від 10.02.2020 р. із зазначенням як кому саме - Фізичній особі-підприємцю чи самозайнятій особі здійснено таке нарахування і у разі здійснення такого нарахування як самозайнятій особі - письмові пояснення щодо підстав реєстрації позивача як самозайнятої особи і відносно того коли така реєстрація проведена.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.01.2021 року було продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі №160/7780/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу до 03 лютого 2021 року та призначено наступне підготовче судове засідання з розгляду справи на 03 лютого 2021 року о 10:00год.
03 лютого 2021 року до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання та додаткові докази у справі, витребувані усною ухвалою суду від 12.01.2021р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу №160/7780/20 до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 02 березня 2021 року о 13:15год.
11.02.2021р. до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем викладено позицію аналогічну висловленій у позові та заяві про зміну підстав позовних вимог.
Відповідно до довідки секретаря судового засідання Молоданова М.Ю. від 02 березня 2021 року №208 справа №160/7780/20 знята з розгляду 03 березня 2021 року у зв`язку із перебуванням судді Турової Олени Михайлівни з 01.03.2021 року по 05.03.2021 року, включно, у щорічній відпустці.
Наступне судове засідання у справі призначено на 30.03.2021р. о 13:30год.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.03.2021р. витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області додаткові докази у справі №160/7780/20, а саме: завірені належним чином копії заяв ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) про взяття його на облік як фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю, адвоката та арбітражного керуючого у 2006 році та у 2013 році, відповідно; письмові пояснення відносно підстав взяття ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) на облік як фізичної особи, яка займається незалежною професійною діяльністю чи встановлення йому такої ознаки, а також зобов`язано відповідача надати витребувані судом додаткові докази безпосередньо до суду у наступне судове засідання у справі, яке призначено на 21 квітня 2021 року о 13:00 год.
20.04.2021р. на електронну адресу суду, з наступним наданням 21.04.2021р. до канцелярії суду, від відповідача надійшли додаткові пояснення та докази, витребувані ухвалою суду від 30.03.2021р.
У додаткових пояснення відповідач зазначав, що з 22.02.2006р. ОСОБА_1 взято на податковий облік як самозайняту особу, що здійснює незалежну професійну діяльність - «адвокат», на підставі поданої особисто позивачем заяви за формою №5-ОПП (вх. ДПІ №2553/6 від 21.02.2006), та копії свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю відповідно до пунктів 5.3, 5.9 розділу 5 Порядку №80, а з 01.08.2013р. - як самозайняту особу, що здійснює незалежну професійну діяльність - «арбітражний керуючий», на підставі поданої особисто позивачем заяви за формою №5-ОПП (вх. ДПІ №651/10 від 29.07.2013) та копії свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого відповідно до підпункту 4 пункту 6.7 розділу VI Порядку №1588. В подальшому, на підставі поданих 28.08.2020р. ОСОБА_1 до ДПІ документів: заяви за ф. №8-ОПП, №7-ЄСВ та інформації про створення Адвокатського бюро «ОСОБА_1» (податковий номер НОМЕР_6) до ІТС було внесено інформацію про зупинення індивідуальної адвокатської діяльності. Відповідно до інформації Єдиного реєстру арбітражних керуючих України щодо тимчасового зупинення права здійснення діяльності арбітражного керуючого та на підставі поданих 17.08.2020 ОСОБА_1 документів: заяв ф. №8-ОПП, №7-ЄСВ до ІТС було внесено інформацію про зупинення незалежної професійної діяльності «арбітражний керуючий». При цьому, станом на 08.04.2021р. відповідно до відомостей Єдиного реєстру арбітражних керуючих України ОСОБА_1. поновлено діяльність арбітражного керуючого. Крім того, станом на 08.04.2021р. у Єдиному реєстрі адвокатів України відомості про адвоката ОСОБА_1 відсутні. Водночас, згідно з п.65.9 ст.65 ПК України якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. У такому разі відповідно до п.п.4 п.6.7 р.VІ Порядку №1588 та п.7 розділу V Порядку №1162 особа зобов`язана подати до контролюючого органу за місцем свого постійного проживання заяви за формою №5-ОПП, №1-ЄСВ з позначкою «Зміни» та копію документа, що підтверджує право фізичної особи на провадження незалежної професійної діяльності. Станом на 08.04.2021р. вказані документи для встановлення ознаки здійснення незалежної професійної діяльності - «арбітражний керуючий» ОСОБА_1 до податкового органу не надавались.
У судових засіданнях позивач підтримав пред`явлений ним позов та, посилаючись на викладені в ньому та у заяві про зміну підстав позову, а також у відповіді на відзив доводи, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні пред`явлений позов не визнав та заперечував проти його задоволення у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов та додаткових поясненнях.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ №706982 від 04.02.2013р. основними видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є: за кодом КВЕД 63.11 - Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; за кодом КВЕД 68.20 - Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; за кодом КВЕД 70.22 - Консультування з питань комерційної діяльності й керування, за кодом КВЕД 69.10 - Діяльність у сфері права.
Також з 22.07.1997р. позивача взято на податковий облік в Західно-Донбаській ОДПІ (на теперішній час - Павлоградська ДПІ), як фізичну особу- підприємця.
29.01.2001р. Павлоградським міським відділом Пенсійного фонду України видано повідомлення про взяття на облік фізичної особи-підприємця, відповідно до якого ОСОБА_1 взято на облік як фізичну особу-підприємця, реєстраційний номер НОМЕР_2 , розмір страхових внесків за найманих працівників та за себе 31,8% та 1,2%.
Крім того, судом встановлено, що 23.01.2006р. Дніпропетровською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури на підставі рішення №1 від 17.01.2006р. видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю№1497 від 23.01.2006р., відповідно до якого ОСОБА_3 має право на зайняття адвокатською діяльністю.
Також 16 липня 2013 року Міністерством юстиції України на підставі наказу від 10.07.2013р. №1368/5 видано свідоцтво № НОМЕР_3 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), відповідно до якого ОСОБА_1 має право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).
Як свідчать матеріали справи, з 22.02.2006р. ОСОБА_1 взято на податковий облік як самозайняту особу, що здійснює незалежну професійну діяльність - «адвокат», на підставі поданої особисто позивачем заяви за формою №5-ОПП (вх. ДПІ №2553/6 від 21.02.2006), та копії свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю відповідно до пунктів 5.3, 5.9 розділу 5 Порядку №80, а з 01.08.2013р. - як самозайняту особу, що здійснює незалежну професійну діяльність - «арбітражний керуючий», на підставі поданої особисто позивачем заяви за формою №5-ОПП (вх. ДПІ №651/10 від 29.07.2013) та копії свідоцтва на право здійснення діяльності арбітражного керуючого відповідно до підпункту 4 пункту 6.7 розділу VI Порядку №1588.
При цьому матеріали справи не містять доказів подання позивачем у 2006 році та у подальшому до контролюючого органу заяв саме за формою №1-ЄСВ про взяття на облік як платника єдиного внеску - фізичної особи-підприємця, що здійснює незалежну професійну діяльність - «адвокат» та/або «арбітражний керуючий».
Натомість, відповідачем самостійно встановлено позивачеві як платнику єдиного внеску - фізичній особі-підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності у зв`язку із чим здійснено нарахування єдиного внеску не лише як фізичній особі-підприємцю, а й як самозайнятій особі.
З 01.01.2014р. ФОП ОСОБА_1 перейшов на спрощену систему оподаткування, про що видане відповідне свідоцтво платника єдиного податку серії НОМЕР_5 від 13.12.2013р. (третя група), відповідно до якого основними видами діяльності ФОП ОСОБА_1 є: за кодом КВЕД 69.10 - Діяльність у сфері права, за кодом КВЕД 70.22 - Консультування з питань комерційної діяльності й керування, за кодом КВЕД 68.20 - Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
В подальшому, на підставі поданих 28.08.2020р. ОСОБА_1 до ДПІ документів: заяви за ф. №8-ОПП, №7-ЄСВ та інформації про створення Адвокатського бюро «ОСОБА_1» (податковий номер НОМЕР_6) до ІТС було внесено інформацію про зупинення індивідуальної адвокатської діяльності.
Відповідно до інформації Єдиного реєстру арбітражних керуючих України щодо тимчасового зупинення права здійснення діяльності арбітражного керуючого та на підставі поданих 17.08.2020 ОСОБА_1 документів: заяв ф. №8-ОПП, №7-ЄСВ до ІТС було внесено інформацію про зупинення незалежної професійної діяльності «арбітражний керуючий».
При цьому, станом на 08.04.2021р. відповідно до відомостей Єдиного реєстру арбітражних керуючих України ОСОБА_1. поновлено діяльність арбітражного керуючого. Крім того, судом встановлено, що станом на час розгляду справи у Єдиному реєстрі адвокатів України відомості про адвоката ОСОБА_1 відсутні.
Позивач як фізична особа-підприємець протягом січня та лютого 2017 року нараховував та сплачував єдиний внесок у встановленому Законом №2464-VI розмірі, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № @2РL274058 від 20.04.2017р.
Як самозайнятою особою позивачем звітність з ЄСВ не подавалася та єдиний внесок не сплачувався.
- за 2017 рік загальна сума заборгованості складає 8448 грн.;
- за 2018 рік загальна сума заборгованості складає 9828,72 грн., в тому числі:
- за 1 квартал 2018р. у сумі - 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2018;
- за 2 квартал 2018р. у сумі - 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2018;
- за 3 квартал 2018р. у сумі - 2457,18 грн., граничний строк сплати до 19.10.2018;
- за 4 квартал 2018р. у сумі - 2457,18 грн., граничний строк сплати до 21.01.2018;
- за 1 квартал 2019р. у сумі - 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.04.2019;
- за 2 квартал 2019р. у сумі - 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.07.2019;
- за 3 квартал 2019р. у сумі - 2754,18 грн., граничний строк сплати до 19.10.2019;
- за 4 квартал 2019р. у сумі - 2754,18 грн., граничний строк сплати до 20.01.2020.
Незгода позивача з означеною вимогою стала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до пункту 6 частини другої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.
Частиною першою статті 7 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені особи, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а частиною другою цієї статті встановлено, що перелік, доповнення та уточнення кола осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, а також конкретних видів загальнообов`язкового державного соціального страхування, до яких належать особи, визначаються законами України за видами.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 Закону № 2464-VI).
Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону № 2464-VI).
Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI).
Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI (у редакції Закону №77-VIII від 28.12.2014) платниками єдиного внеску є:
фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;
особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що Закон № 2464-VI не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.
Позивач є платником єдиного внеску - фізичною особою-підприємцем, який обрав з 01.01.2014р. спрощену систему оподаткування, тобто є платником єдиного внеску в розумінні пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 2464-VI облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.
Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.
Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5 Закону № 2464-VI).
Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).
Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах, зокрема, 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).
Дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІ Порядку № 1162).
Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон №755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).
Розділом ІІІ Порядку №1162 встановлено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV.
Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою №1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою №12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).
Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону №2464, подають заяву за формою №1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №1162).
Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону №755-IV, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою №2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1162).
Аналіз положень цього Порядку свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою №1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» Порядок №1162 не передбачає.
За твердженням позивача, останнім не подавалась до контролюючого органу заява за формою №1-ЄСВ.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у 2006 році та у 2013 році були подані лише заяви за формою №5-ОПП (вх. ДПІ №2553/6 від 21.02.2006 та №651/10 від 29.07.2013) про взяття на податковий облік як самозайнятої особи, що здійснює незалежну професійну діяльність - «адвокат» та «арбітражний керуючий».
Натомість, відповідач самостійно встановив позивачеві як платнику єдиного внеску - фізичній особі-підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності, що не узгоджується з нормами Порядку №1162, якими визначена процедура взяття на облік платників єдиного внеску.
Вищенаведене спростовує доводи відповідача відносно того, що ним не здійснювалася самостійного встановлення позивачеві як платнику єдиного внеску - фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності.
При цьому, посилання ГУ ДПС у Дніпропетровській області у відзиві на пункт 4 розділу VI Порядку №1162, як на обґрунтування правомірності дій контролюючого органу щодо самостійного встановлення позивачеві ознаки незалежної професійної діяльності суд вважає недоречним, оскільки закріплене цим пунктом право контролюючого органу брати на облік як платника єдиного внеску особу, яка провадить незалежну професійну діяльність і не перебуває на такому обліку, може бути реалізоване виключно в разі подання цією особою відповідної заяви.
Щодо внесення відомостей про платника єдиного внеску до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 1 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI визначено, що Державний реєстр загальнообов`язкового державного соціального страхування - організаційно-технічна система, призначена для накопичення, зберігання та використання інформації про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, його платників та застрахованих осіб, що складається з реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб.
Державний реєстр створюється для забезпечення, зокрема, ведення обліку платників і застрахованих осіб у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та їх ідентифікації (частина перша статті 16 Закону № 2464-VI).
Державний реєстр складається з реєстру страхувальників і реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 16 Закону № 2464-VI).
Ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру здійснюється на підставі положення, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац другий частини третьої статті 16 Закону № 2464-VI).
Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування (абзац третій частини першої статті 20 Закону № 2464-VI).
Відомості про фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами (абзац третій частини другої статті 20 Закону № 2464-VI).
З метою забезпечення обробки інформації в Реєстрі застрахованих осіб для кожної застрахованої особи автоматично створюється облікова картка, якій присвоюється номер облікової картки (пункт 1 розділу ІІІ Положення № 10-1).
Облікова картка відкривається у разі, зокрема, надходження у складі звітності відомостей про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; в інших випадках, передбачених Законом (пункт 2 розділу ІІІ Положення № 10-1).
До облікових карток Реєстру застрахованих осіб вносяться відомості про фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до законодавства, та інша інформація, необхідна для обчислення, призначення та здійснення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність; відомості про нарахування страхових внесків та єдиного внеску фізичними особами - підприємцями та особами, які провадять незалежну професійну діяльність.
Дослідивши форму витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (додаток 8 до Положення №10-1, пункт 6 розділу V), суд зазначає, що до відомостей, які містить цей витяг, віднесено й відомості щодо статусу застрахованої особи, серед типів якого нормотворець визначає фізичну особу-підприємця і самозайняту особу, під якою мається на увазі особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, що обумовлює висновок про те, що такого статусу застрахованої особи, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, Положення № 10-1 не визначає.
Системний аналіз норм Закону №2464-VI та Положення №10-1 дає підстави для висновку про відсутність повноважень у контролюючого органу за власною ініціативою без наявності звітності платника єдиного внеску (особи, яка провадить незалежну професійну діяльність/фізичної особи-підприємця), в якій містяться відомості про суми нарахованого доходу та єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, вносити зміни (подавати інформацію до ПФУ щодо змін) до облікової картки платника єдиного внеску шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» та відповідно нараховувати єдиний внесок у розмірі мінімального страхового внеску на місяць, визначеного Законом як граничний мінімальний внесок для осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.
Враховуючи те, що позивач не перебуває на обліку платника єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітність як такий платник, суд доходить висновку про безпідставне встановлення відповідачем позивачу як платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування на цій підставі єдиного внеску.
Пунктом 16 розділу IV «Формування звіту» Порядку №435 передбачено, що фізичні особи-підприємці, які мають ознаку незалежної професійної діяльності, формують та подають до органів доходів і зборів окремі Звіти (додаток 5).
Відповідно до частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України в разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.
Положення пункту 16 розділу IV «Формування звіту» Порядку №435 відсилають до додатка 5 «Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску», розділом 6 якого визначені типи платника, серед яких окремо зазначено ФО - на загальній системі оподаткування, ФО - на спрощеній системі оподаткування, особу, яка провадить незалежну професійну діяльність, членів фермерського господарства. Визначення окремого типу платника «фізичної особи-підприємця, яка має ознаку незалежної професійної діяльності» формою звіту не передбачено.
Отже, приписи пункту 16 Порядку №435 про обов`язок формування та подання звіту фізичною особою-підприємцем, яка має ознаку незалежної професійної діяльності, не відповідають положенням пунктів 4 та 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI. Особи, визначені цими пунктами, є окремими платниками єдиного внеску з певними особливостями їх обліку, різною базою нарахування єдиного внеску та порядку його сплати, а тому поєднання нормотворцем двох різних статусів платників єдиного внеску на рівні підзаконного нормативно-правового акта призводить до невідповідності норм Порядку положенням Закону.
Суд констатує наявність колізії між приписами нормативно-правових актів різної юридичної сили - невідповідність між приписами закону та положеннями підзаконного нормативно-правового акта. За правилом колізійного принципу "lex superior derogate legi interior" нормативний акт вищої юридичної сили має пріоритет над нормативним актом нижчої юридичної сили. Отже, потрібно резюмувати, що положення закону за своєю юридичною силою превалюють над нормами підзаконних нормативно-правових актів. Відповідно визначення спеціального «змішаного» правового статусу на рівні підзаконного нормативного-правового акта (Порядку), з огляду на невідповідність положенням закону, є неправомірним, а тому не повинно братися до уваги в аспекті правозастосовної діяльності.
Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що статус фізичної особи-підприємця з ознакою провадження незалежної професійної діяльності та, як наслідок, порядок обліку та сплати єдиного внеску такою особою Закон №2464-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не передбачає.
Таким чином, хоча процедура щодо обліку платників єдиного внеску й була встановлена підзаконним нормативно-правовим актом, однак у частині визначення видів платників єдиного соціального внеску вона суперечить Закону №2464-VI, тому немає підстав вважати, що дії органу, який використовував таку процедуру, узгоджуються з принципом належного врядування, оскільки надано перевагу приписам нормативно-правового акта, нижчому за ієрархією від указаного Закону.
Доводи відповідача щодо статусу та порядку взяття на облік платника єдиного внеску та перебування на обліку, які ґрунтуються на аналізі норм Податкового кодексу України та розробленого відповідно до нього Порядку №1588, суд не враховує при вирішенні спірних правовідносин, з огляду на положенням пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України, за якими цей Кодекс не регулює питання, зокрема, погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також положення частини другої статті 2 Закону № 2464-VI, згідно з якими виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Аналізуючи поняття «якість закону» Європейський суд з прав людини у пункті 111 рішення у справі «Солдатенко проти України» (заява № 2440/07) зробив висновок, що це поняття, вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права, означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість обмеження прав особи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні - для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.
Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково збігається з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).
Отже, контролюючий орган, дотримуючись принципів законності та належного врядування як суттєвих елементів принципу верховенства права, повинен був врахувати, що хоча процедура щодо обліку платника єдиного внеску була встановлена нормативно-правовим актом, однак у частині визначення типів (видів) платників єдиного соціального внеску не відповідала Закону № 2464-VI, тому немає підстав вважати, що дії органу, який використовував таку процедуру відповідали принципам належного врядування, оскільки надано перевагу приписам не Закону, а нормативно-правовому акту, нижчому за ієрархією.
Оскільки йшлося про майновий інтерес, то контролюючий орган повинен був діяти у належний спосіб (у цьому випадку з урахуванням приписів Закону №2464-VI, де не передбачено такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності) та з урахуванням послідовності дій (способів) у частині взяття на облік платника єдиного внеску з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (зміни таких) та застосовувати ті процедури, які б вказували на ясність дій.
Суд підкреслює, що існування нечіткого, суперечливого нормативного регулювання порушує принцип правової визначеності.
При цьому застосовними у цій справі є висновки Європейського суду з прав людини справа «Серков проти України» (цитовані вище), оскільки принцип найбільш сприятливого тлумачення національного законодавства на користь платників податків так само може бути застосований до платників загальнообов`язкових внесків, у тому числі єдиного внеску.
Аналогічна правова позиція висловлена Великою палатою Верховного Суду в постанові від 04 грудня 2019 року у справі №520/5939/19, якою залишено без змін рішення Верховного Суду від 02 вересня 2019 року в цій справі, які враховуються судом при розгляді цієї справи відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.
За наведених обставин, враховуючи, що позивач не перебуває на обліку платників єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітності як такий платник, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно встановив позивачеві як платнику єдиного внеску фізичній особі-підприємцю ознаку незалежної професійної діяльності та нарахував на цій підставі єдиний внесок як особі, яка провадить незалежну професійну діяльність, а тому вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2750-23/61 від 10.02.2020р. є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги, відповідно, - задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2750-23/61 від 10.02.2020р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 05.05.2021р.

Суддя: О.М. Турова