Справа № 300/340/21
Суддя: Гриньків Д. В.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 300/340/21
Провадження № 2-а/352/31/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Шпек В.О.,

за участю: представника позивача Дяківа Д.І.,

представника відповідача Качан О.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ямницької сільської ради об`єднаної територіальної громади про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

02.02.2021 ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Ямницької сільської ради об`єднаної територіальної громади про визнання протиправною бездіяльність щодо відсутності реагування на невиконання рішення від 05.10.2018 "Про визначення порядку участі ОСОБА_1 у вихованні синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 " та зобов`язати вжити належних заходів для притягнення винних осіб до відповідальності за невиконання такого рішення у спосіб складання протоколу про вчинення адмінправопорушення за частиною 5 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Ухвалою судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 року матеріали позовної заяви передано на розгляд Тисменицькому районному суду Івано-Франківської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.03.2021 року дану справу передано судді ОСОБА_5 .

Ухвалою судді від 22.03.2021 року відкрито провадження у даній справі.

В судовому засіданні судом при уточненні позовних вимог, з`ясовано, що предметом позову є протиправна, на думку позивача, бездіяльність відповідача, яка виразилась у формі:

не притягнення до відповідальності винних осіб, які не виконують обов`язкового до виконання рішення Ямницької сільської ради від 05 жовтня 2018 року, а саме, не бажання посадових осіб відповідача складати протокол про адміністративне правопорушення за частиною 5 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення;

не подання до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області у справі №352/969/19 (про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми) висновку щодо участі батька у вихованні дітей (висновок щодо розв`язання спору).

Крім того позовними вимогами є зобов`язання посадових осіб відповідача складати протокол про адміністративне правопорушення за частиною 5 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Аналогічні обставини викладені і в ухвалі судді Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 року, яка набрала законної сили.

Ухвалою суду від 13.04.2021 року закрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Ямницької сільської ради об`єднаної територіальної громади про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії у частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності стосовно неподання до суду висновку органу опіки і піклування щодо участі батька у вихованні дітей.

Відповідач скористався правом на подання відзиву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив. Вказав, що до 23.12.2020 року Ямницька сільська рада не мала достатньо повноважень щодо складання протоколів про адміністративні правопорушення по ч. 5, 6 ст. 184 КУпАП. Крім того зазначив, що оскільки позивач скористався своїм правом на звернення до суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, то відповідач на виконання вимог абз.2 ч.3 ст.19 СК України припинив розгляд поданих йому заяв.

У вступному слові представник позивача позов підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Вказав, що відповідачем протягом тривалого часу, незважаючи на неодноразові звернення позивача, здійснюється бездіяльність, що виражається у нескладенні протоколів про притягнення винних осіб до відповідальності за ч.5 ст.85 КУпАП.

Представник відповідача щодо задоволення позову заперечила з мотивів, наведених у відзиві. Пояснила, що складення протоколу про адміністративне правопорушення є правом, а не обов`язком органу опіки та піклування.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, заслухавши вступне слово представників сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 19.03.2019 та 29.03.2019 року позивачем подані заяви до Ямницької сільської ради про необхідність притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.184 КУпАП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.21, 23).

У відповідь на вищевказані заяви 25.03.2019 та 09.04.2019 відповідачем надано відповіді за №434 за №494 згідно із яким позивачу рекомендовано звернутися до суду (а.с. 22, 29).

Крім того, позивач протягом 2019 - 2020 років звертався до відповідача із заявами про необхідність складення протоколу про вчинення ОСОБА_8 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.184 КУпАП (а.с.33, 41-46, 51, 69, 99-100, 106-112, 133-136, 149-150).

22.08.2019 відповідачем надано відповідь на заяву ОСОБА_1 в якій зазначено, що ОСОБА_8 повідомила про відсутність вимог позивача до неї щодо участі у вихованні дітей та про її перебування разом із дітьми на відпочинку (а.с.37).

У відповіді Ямницької сільської ради об`єднаної територіальної громади від 04.12.2019 остання повідомила позивачу, що в 2020 році планується створення Служби у справах дітей на яку буде покладено обов`язок складення протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.184 КУпАП (а.с. 58).

Листом від 21.04.2020 року за №683 відповідач повідомив позивача про вжиття заходів та відібрання пояснень у ОСОБА_8 (а.с.76).

14.07.2020 відповідачем повідомлено, що з метою забезпечення належної роботи з контролю та дотримання вимог КУпАП на розгляд виконавчого комітету Ямницької сільської ради подано матеріали щодо визначення уповноваженої особи на складання протоколів про адміністративні правопорушення (а.с.137).

Крім того 03.08.2020 та 09.09.2020 відповідачем надано відповіді ОСОБА_1 , що на розгляді в Тисменицькому районному суді перебуває цивільна справа за його позовом до ОСОБА_8 .

Рішенням Ямницької сільської ради об`єднаної територіальної громади від 23.12.2020 створено Службу у справах дітей Ямницької сільської ради у статусі юридичної особи (а.с.207).

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст.184 КУпАП невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, - тягне за собою накладення штрафу від ста до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідаль ності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. У випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), пункт 57, Series A, № 93).

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні й конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Основного Закону України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

За змістом частини третьої статті 124 Основного Закону України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Стосовно поняття «охоронюваний законом інтерес» в тому ж Рішенні Конституційного Суду України вказано, що воно означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

З огляду на завдання адміністративного провадження, факт притягнення іншої особи до адміністративної відповідальності не може вплинути на особисті права та/або інтереси заявника.

Аналогічного висновку ВС КАС дійшов у постанові від 18.06.2019 року у справі №826/3585/18.

Одночасно, згідно ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення за частинами п`ятою і шостою статті 184 мають право складати уповноважені на те посадові особи органів опіки та піклування.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Аналогічного висновку ВС КАС дійшов у постанові від 15.08.2019 року у справі №513/943/16-а.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак наділення суб`єкта правом на складення протоколу про адміністративне правопорушення є надання йому таким чином права адміністративного розсуду, що виключає можливість зобов`язання судом такого суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту.

Одночасно суд звертає увагу на те, що позивач із відповідними заявами звертався до Ямницької сільської ради об`єднаної територіальної громади, в той час як відповідно до вимог КУпАП право складати протокол за ч.5 ст. 184 КУпАП мають уповноважені на те посадові особи органів опіки та піклування, а сам орган є відмінним від відповідача суб`єктом із статусом юридичної особи.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись положеннями ст. ст. 2, 19, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Ямницької сільської ради об`єднаної територіальної громади про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Згідно ст.255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до ч. 4 ст.286 КАС України рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: Ямницька сільська рада об`єднаної територіальної громади, , вул. Галицька, 36, с. Ямниця, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77422.

Суддя Д.В. Гриньків