Справа № 540/3891/20
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 р.м. ХерсонСправа № 540/3891/20
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Щасливцевської сільської ради про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

І. Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ), від імені якого діє адвокат Буженко Юрій Сергійович (далі - представник позивача) звернувся до суду з позовом до Щасливцевської сільської ради (надалі - відповідач) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 2736 від 19.11.2020 року, прийняте 133 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання, яким відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0999 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що розташована на території земель Щасливцевської сільської ради, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 05.07.2020 року;

- зобов`язати Щасливцевську сільську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0999 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, що розташована на території земель Щасливцевської сільської ради та детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 05.07.2020 року.

ІІ. Позиція позивача та заперечення відповідача

Вказані вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що у липні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до відповідача з клопотанням про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0999 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, додавши до нього графічні матеріали з детальним позначенням розміру та бажаним місцерозташуванням земельної ділянки. Проте, рішенням Щасливцевської сільської ради від 24.07.2020 року № 2438 відмовлено ОСОБА_1 у задоволені вказаного клопотання у зв`язку з наданням такого дозволу іншій особі. Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року по справі № 540/2318/20 вказане рішення Щасливцевської сільської ради було визнано протиправним та скасовано, зобов`язано Щасливцевську сільську раду на найближчій сесії повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 05.07.2020 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарській будівель та споруд, орієнтовною площею 0,0999 га, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, з урахуванням висновків, викладених судом у рішенні. На виконання вказаного судового рішення, Щасливцевська сільська рада рішенням від 19.11.2020 р. повторно відмовила ОСОБА_1 , у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність вказану земельну ділянку з аналогічних підстав. Представник позивача вказує, що дане рішення Щасливцевської сільської ради є протиправним, оскільки ст. 118 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та серед них така підстава як: " у зв`язку з наданням дозволу на розробку проекту землеустрою на бажану земельну ділянку іншій особі" - відсутня. Відтак, ОСОБА_1 повторно відмовлено в задоволенні його клопотання від 05.07.2020 року у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно вищевказаної земельної ділянки, не врахувавши висновків Херсонського окружного адміністративного суду у рішенні від 02.11.2020 року по справі № 540/2318/20. Представник позивача з посиланням на усталену практику Верхового Суду вказує, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, а тому надання тотожних дозволів щодо розробки проекту землеустрою на одну й ту саму земельну ділянку не порушує прав інших осіб, яким наданий такий дозвіл. Таким чином, відповідач протиправно надав позивачеві формальну відмову з підстав, не передбачених чинним законодавством, а тому, враховуючи те, що позивач звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу про розробку проекту землеустрою та всіма документами, передбаченими законодавством України, єдиним ефективним способом захисту порушеного права позивача, є зобов`язати відповідача надати такий дозвіл.

Відповідач у справі не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, про яке йому було роз`яснено ухвалою суду від 18.01.2021 р. року про відкриття провадження у справі, яка була отримана останнім 22.01.2021 р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про її вручення уповноваженому представнику відповідача.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 07.12.2020 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 18.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини 5 ст.262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Цією ухвалою зобов`язано Щасливцевську сільську раду Генічеського району Херсонської області разом з відзивом на позовну заяву надати до суду належним чином засвідчені копії:

- клопотання позивача з доданими до нього графічними матеріалами щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельну ділянку;

- документів, що підтверджують надання земельної ділянки, яка позначена у графічних матеріалах ОСОБА_1 іншій особі;

- інших матеріалів, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення (державний акт на право власності на земельну ділянку, витяг з Єдиного реєстру нерухомого майна, тощо);

- витяг з протоколу земельної комісії щодо розгляду клопотання ОСОБА_1 від 05.07.2020 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Крім того, вказаним судовим рішенням відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи - виконавчий комітет Щасливцевської сільської ради. Відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.01.2021 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача від 20.01.2021 року про залучення до участі у справі виконавчий комітет Генічеської міської ради у якості 3-ї особи на стороні співвідповідача та залучення до участі у справі Генічеську міську раду у якості співвідповідача.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

05.07.2020 року ОСОБА_1 , було надіслано засобами поштового зв`язку до Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області клопотання про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0999 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, до якого додано графічні матеріали із відповідними розмірами та бажаним місце розташуванням земельної ділянки.

19.11.2020 року рішенням Щасливцевської сільської ради № 2736 відмовлено ОСОБА_1 , у задоволенні вказаного клопотання у зв`язку з тим, що на запитуєму земельну ділянку рішенням надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення її у власність для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд іншій особі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Щасливцевської сільської ради, позивач оскаржив його до суду.

02.11.2020 року рішенням Херсонського окружного адміністративного суду по справі № 540/2318/20 позов ОСОБА_1 до Щасливцевської сільської ради, Виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, зокрема,

- визнати протиправним та скасувати рішення Щасливцевської сільської ради від 24.07.2020 р. № 2438 в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні клопотання від 05.07.2020 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0999 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

- зобов`язати Щасливцевську сільську раду Генічеського району Херсонської області (75580, Херсонська область, Генічеський район, с.Щасливцево, вул.Миру, 26, ) на найближчій сесії повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) від 05.07.2020 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (безоплатно) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарській будівель та споруд, орієнтовною площею 0,0999 га, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, з урахуванням висновків, викладених судом у рішенні.

19.11.2020 року на 133 сесії Щасливцевської сільської ради сьомого скликання прийнято рішення № 2736 "Про повторний розгляд заяви ОСОБА_1 , на виконання рішення суду", згідно якому на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 року у справі № 540/2318/19, враховуючи рішення № 1685 від 12.06.2019 року, прийняте 93 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання, керуючись ст. ст. 12,19, 38, 39, 118,121 Земельного кодексу України та ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" відмовлено ОСОБА_1 , у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,0999 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у зв`язку з тим, що надано дозвіл на розробку проекту землеустрою на бажану земельну ділянку іншій особі.

Вважаючи рішення Щасливцевської сільської ради № 2736 від 19.11.2020 р, яким повторно відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою протиправним, представник позивача звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Статтями 13, 14 Конституції України встановлено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Конституції України систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР), який передбачає, зокрема,

- сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (ч. 1 ст. 10);

- виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (п. 34 ч. 1 ст. 26 );

- акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 ).

Положеннями Земельного кодексу України від 24.10.2001 року №2768-ІІІ (далі - ЗК України) передбачено, зокрема,

- громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.1 ст. 116 );

- сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122);

- громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. (ч. 6 ст. 118);

- відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. ( абз. 1 ч. 7 ст. 118)

VI. Оцінка суду

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, питання щодо безоплатної передачі у власність громадян земельних ділянок із земель комунальної власності для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської ради шляхом прийняття відповідних рішень.

При цьому, положеннями ст. 118 ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення таких земельних ділянок у власність і чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень вказаної статті ЗК України.

Як встановлено судом, предметом спору у даній справі є правомірність відмови Щасливцевської сільської ради щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки, а підставою - відсутність законних підстав для ненадання такого дозволу.

Зі змісту оскаржуваного рішення Щасливцевської сільської ради вбачається, що повторною підставою для відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність спірної земельної ділянки є надання дозволу на розробку проекту землеустрою на бажану земельну ділянку іншій особі.

Ухвалою суду від 18.01.2021 р. зобов`язано Щасливцевську сільську раду надати суду належним чином завірені копії матеріалів 133 сесії Щасливцевської сільської ради 7 скликання від 19.11.2020 року, на підставі яких було прийнято оскаржуване рішення.

Проте, дане судове рішення відповідачем не виконано, витребувані судом докази не надано.

Згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. ( частина 6 статі 77 КАС України).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, графічні матеріали ОСОБА_1 на яких зазначено ним бажане місце розташування земельної ділянки, не містять конкретної адреси, а саме, АДРЕСА_2 , проте вказана адреса з невідомих причин відповідачем вказана в оскаржуваному рішенні.

При цьому, матеріали справи не містять будь-яких доказів щодо пов`язаності земельної ділянки, зазначеної в оскаржуваному рішенні Щасливцевської сільської ради, із розташуванням земельної ділянки, на яку претендує ОСОБА_1 , саме АДРЕСА_2 .

При цьому, суд приймає до уваги позицію представника позивача, що статтею 118 Земельного кодексу України встановлений вичерпний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, проте вказана норма ЗК України не містить такої підстави для відмови у наданні дозволу, як надання дозволу на розробку проекту землеустрою на бажану земельну ділянку іншій особі, а надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншій особі не означає позитивного рішення про надання її власність.

Щодо вказаного питання існує усталена практика Верховного Суду, висловлена в постановах від 31 жовтня 2019 року у справі № 607/4538/16-а, від 03 квітня 2019 року у справі 509/4722/16-а та від 29 серпня 2019 року у справі № 540/2441/18, яка полягає у тому, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншій особі не означає позитивного рішення про надання її власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою є тільки першою стадією, а тому надання тотожних дозволів щодо розробки проекту землеустрою на одну й ту саму земельну ділянку не порушує права іншої особи. Рада може відмовити у затвердженні проекту та наданні земельної ділянки у власність з підстав, визначених законом.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, суд зазначає, що юридичне (правове) значення першої стадії земельно-правової процедури під час звернення особи за отриманням дозволу та безпосередньо його отримання, як і наступних етапів вказаної процедури, полягає в тому, що з отриманням такого дозволу у особи виникає обґрунтоване сподівання, що у разі проходження нею усіх визначених законом стадій цієї процедури (розробки, погодження і затвердження проекту землеустрою) бажана земельна ділянка, за умови дотримання цією особою усіх приписів закону, буде їй надана у власність або користування, а тому у особи після отримання дозволу щодо певної земельної ділянки виникає легітимний інтерес, який може бути захищений в судовому порядку.

З огляду на вказане, реалізуючи принцип "належного урядування", суб`єкт владних повноважень під час прийняття рішення про надання дозволу особі за умови, якщо на розроблення даної земельної ділянки вже надано відповідний дозвіл іншій особі, має враховувати цю обставину та у випадку прийняття рішення про надання такого дозволу мотивувати (обґрунтувати) можливість (необхідність, доцільність) його надання, з урахуванням критеріїв, визначених частиною 2 статті 2 КАС України, про що зазначити у відповідному рішенні. В протилежному випадку, неврахування легітимного інтересу особи, якій вже надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, може бути розцінено як порушення прав цієї особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 розтлумачив поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Використаний у частині 1 статті 2 КАС України термін "інтерес" відповідає терміну "охоронюваний законом інтерес", яке було розтлумачено Конституційним Судом України у вищенаведеному рішенні. Отже, прагнення до користування конкретним матеріальним благом - земельною ділянкою, може бути змістом охоронюваного законом інтересу.

Так, у рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі "Пайн В єлей Девелопментс ЛТД" проти Ірландії" зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Поняття "майно" у статті 1 Першого протоколу має автономне значення, яке не обмежується власністю на фізичні речі. Воно є незалежним від формальної класифікації в національному праві: деякі інші права та інтереси, що складають активи, можуть розглядатися як право власності і таким чином, як "майно" в цілях даного положення. Відповідно, вказана стаття може застосовуватися для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей у майбутньому.

Як зазначалось вище, оскаржуваним рішенням Щасливцевської сільської ради № 2736 від 19.11.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача, у зв`язку із наданням дозволу на розробку проекту землеустрою на цю земельну ділянку іншій особі.

Натомість, на виконання вимог суду відповідачем не надано жодних доказів того, що внаслідок надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою на вказану земельну ділянку сільська рада порушила б законні сподівання іншої особи на отримання земельної ділянки у власність.

Крім того, відповідачем не надано до суду доказів невідповідності місця розташування спірної земельної ділянки, на момент прийняття оскаржуваного рішення, вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, що могло б бути підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою у відповідності до ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Таким чином, суд вважає, що рішення Щасливцевської сільської ради № 2736 від 19.11.2020 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0999 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області не відповідає вищевказаним нормам Земельного кодексу України, а тому не є обґрунтованим та законним, що є підставою для визнання його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Щасливцевську сільську раду надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, суд виходить з наступного.

Як встановлено судом, то в контексті ж розгляду цієї справи та враховуючи висновки суду в адміністративній справі № 540/2318/20, суд вважає, що відповідач повторно відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з аналогічних підстав, які зазначені у попередньому рішенні Щасливцевської сільської ради від 24.07.2020 року № 2438 про відмову ОСОБА_1 , у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки, тим самим не врахувавши висновки суду, викладених у рішенні в справі №540/2318/20.

При цьому суд, вказує, шо на законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні, регламентовано частиною 6 статті 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що в межах даних спірних правовідносин зазначені повноваження не є дискреційними, а тому належним способом захисту прав позивача в даному випадку є зобов`язати Щасливцевську сільську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0999 га та для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 05.07.2020 року.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Щасливцевську сільську раду подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, то суд враховує таке.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27.02.2020 року у справі № 0640/3719/18.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги предмет спору та обставини даної справи, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю щодо виконання рішення в даній справі, оскільки представником позивачки не наведено доводів та не надано доказів, які свідчать про те, що відповідач ухилятиметься від його виконання за наслідками набрання даним рішенням законної сили.

Щодо вимоги позивача постановити окрему ухвалу про притягнення посадових осіб Щасливцевської сільської ради до відповідальності за повторне грубе порушення земельного законодавства, то суд вказує про таке.

Так, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

В даному випадку суд не вбачає підстав, визначених ст. 249 КАС України для постановлення окремої ухвали.

VII. Висновок суду

Частиною 1 ст. 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. (ч. 2 ст.77 КАС України)

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів представника позивача та враховуючи не надання відповідачем жодних доказів на підтвердження правомірності свого рішення, суд дійшов висновку про задоволення позову.

VIII. Розподіл судових витрат

Згідно положень ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат в частині судового збору суд вказує про таке.

Частиною 1 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом, при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., що підтверджується платіжним документом від 30.12.2020 р. за № 0.0..1.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України, головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними рішеннями про місцеві бюджети можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 року № 1691 визначено порядок формування Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів.

З огляду на викладене та враховуючи, що за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , тому судовий збір у сумі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу суд враховує те, що 26.02.2021 р. від представника позивача надійшла заява, в якій вказує, що ним буде подано заяву про вирішення судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог в частині стягнення з виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради витрат на професійну правничу допомогу, наразі подати такі докази не представляється можливим, оскільки подання таких доказів залежить від вирішення даної справи, результат якої сьогодні невідомий.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області (місцезнаходження 75580, Херсонська область, Генічеський район, с. Щасливцеве, вул. Миру, 26, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасування рішення № 2736 від 19.11.2020 року, прийняте 133 сесією Щасливцевської сільської ради 7 скликання, яким відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення безоплатно земельної ділянки орієнтовною площею 0,0999 га, розташованої за адресою: Херсонська область, Генічеський район, с. Генічеська Гірка, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцем розташування, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 05.07.2020 року.

Зобов`язати Щасливцевську сільську раду прийняти рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки орієнтовною площею 0,0999 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована на території Щасливцевської сільської ради Генічеського району Херсонської області, яка детально позначена в графічних матеріалах із відповідними розмірами та бажаним місцерозташуванням, доданих до клопотання ОСОБА_1 від 05.07.2020 року.

Стягнути з Щасливцевської сільської ради ( 75580, Херсонська область, с. Щасливцеве, вул. Миру, 26, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 840,80 (вісімсот сорок грн. 80 коп.) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

кат. 109020100