Справа № 804/238/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року Справа № 804/238/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому проваджені) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання нечинними та скасування постанови,
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що інспекторами управління Державної служби з безпеки на транспорті у Дніпропетровській області проведені рейдові перевірки на маршрутах у м.Новомосковську Дніпропетровської області. За результатами перевірки складені акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №0063317 від 25.10.2017р., №0063375 від 20.10.2017р., №0063269, №0063282, №0063285, №0063286, №0063287 від 11.10.2017р., де зазначені виявлені порушення, відповідальність за які передбачена ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», тобто надання послуг з регулярних пасажирських перевезень без документів, передбачених ст.39 Закону.
На підставі актів керівником управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області винесено постанови №014070, №014071, №014072, №014073, 014074, №014075, №014076, №014077 від 23.11.2017р. про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно ФОП ОСОБА_1 у розмірі 1700грн.00коп. за порушення ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в обгрунтування якого зазначено правомірність оскаржених постанов, оскільки при розгляді справи про порушення суб`єктом господарювання законодавства про автомобільний транспорт, представник позивача не надав всі відсутні на час перевірки документи, що створило підстави для накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 19.02.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
15.03.2018р. позивачем подано уточнені позовні вимоги.
Ухвалою суду від 24.04.2018р. заяву про уточнення позовних вимог повернуто позивачу.
Суд, розглянувши подані документи і матеріали, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, при розгляді справи виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснює перевезення пасажирів на міському маршруті загального користування №1, №2, №14, №17, №18 (а.с.7-14).
11, 20 та 25 жовтня 2017 року посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області проведена рейдова перевірка транспортних засобів позивача на предмет додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів автомобільним транспортом за результатами якої складено акти проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №0063317 від 25.10.2017р., №0063375 від 20.10.2017р., №0063269, №0063282, №0063285, №0063286, №0063287 від 11.10.2017р., якими встановлені порушення ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині надання послуг з регулярних пасажирських перевезень без оформлення документів, перелік яких визначено ст.39 цього Закону, а саме: індивідуальна контрольна книжка водія. В графі актів перевірки «Пояснення водія про причини порушення» зазначено, що водій від підпису та пояснень відмовився (а.с.15-22).
З акту №0063286 від 11.10.2017р. вбачається, що водій транспортного засобу Мерседес-бенц, номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 не надав документ, що посвідчує особу водія (а.с.11).
На підставі зазначених актів відповідачем прийнято оскаржені постанови про застосування до ФОП ОСОБА_1 господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт від 23.11.2017р. №014070, №014071, №014072, №014073, №014074, №014075, №014076, №014077 у розмірі 1700грн. 00коп. (а.с.23-30).
Позивач вважає, що інспектори управління Укртрансбезпеки в Дніпропетровській області не проходили відповідний інструктаж згідно додатку 1 до Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перенвезення пасажирів та вантажів посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, тому порушено порядок проведення перевірки.
Крім того, зазначає, що в постанові №014076 від 23.11.2017 року є посилання на акт №0063275 від 20.10.2017 року, проте такий акт не складався взагалі.
Суд досліджуючи правомірність оскаржуваних постанов, виходить з того, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).
Відповідно до п.1 Положення, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені у Законі України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-III).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.
Відповідно до ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Щодо наявності у водія схеми маршруту, розкладу руху, полісу (сертифікату) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів суд зазначає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі відповідно до п.2.1 Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, як і інші документи з переліку:
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);
в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;
г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;
ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Відповідно до п.1.3, п.1.4 Наказу №278 від 07.05.2010р. автомобільний перевізник повинен забезпечити: водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, - таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху.
Схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред`являються водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті під час здійснення ними державного контролю та представникам Державної автомобільної інспекції МВС України.
Пунктом 2.1 Наказу №278 передбачено, що паспорт маршруту включає: схему маршруту, характеристику маршруту, у тому числі відомості щодо усіх залізничних переїздів, через які проходить автомобільний маршрут (у разі наявності); копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів та інші документи.
За п.2.10 Наказу №278 складові паспорта маршруту регулярних перевезень виготовляється в кількості, необхідній для забезпечення організації перевезень, та зберігаються в перевізника. Один примірник паспорта маршруту регулярних перевезень зберігається в організатора перевезень.
Паспорт маршруту регулярних спеціальних перевезень (в частині схеми автобусного маршруту та характеристики маршруту) згідно з п.п.33 п.4 Положення про Державну автомобільну інспекцію МВС, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997р. №341, погоджується відповідним підрозділом Державтоінспекції, зокрема, міського маршруту підрозділом Державтоінспекції міста, а приміського та міського маршруту підрозділом Державтоінспекції області за місцем знаходження перевізника п.2.12 Наказу №278.
Згідно з п.2.13 Наказу №278 затвердження паспорта діючого автобусного маршруту регулярних перевезень (додаток 1) здійснюється перевізником.
За п.п.33 ч.4 Положення про Державну автомобільну інспекцію МВС, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.1997р. №341 Державтоінспекція відповідно до покладених на неї завдань погоджує маршрути руху пасажирського транспорту, маршрути організованого руху громадян і місце їх збору, які можуть створити перешкоди дорожньому руху.
Також і п.3.3 Наказу №278 паспорт маршруту регулярних спеціальних перевезень після розроблення надається на погодження до відповідних підрозділів Державтоінспекції МВС України, після чого до організатора перевезень на відповідній території.Підрозділи
Державтоінспекції розглядають протягом 30 днів та в цей самий строк погоджують паспорти маршрутів (в частині схеми автобусного маршруту та характеристики маршруту) за умови дотримання вимог безпеки перевезень або надають обґрунтовану письмову відповідь із зазначенням причин відмови у погодженні.
Згідно п.34 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997р. перевізник зобов`язаний ознайомити водія з паспортом маршруту та видати водію витяг з нього.
Аналіз наведених норм Наказу №278 свідчить про те, що паспорт автобусного маршруту повинен містити схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду, графік режиму відпочинку водіїв, тощо, який повинен бути погоджений підрозділами Державтоінспекції згідно до вимог додатку 1 до п.2.13 Наказу №278. При цьому, перевізник зобов`язаний видати водієві витяг з паспорту, який повинен містити розклад руху та у разі вимоги пред`являється водієм при перевірці працівникам управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області.
Наявність у водія індивідуальної контрольної книжки протягом робочої зміни прямо законодавством не передбачена та презюмується із її призначення фіксувати робочий час та відпочинок водія. Все нормативне обґрунтування необхідності її ведення наведено у відзиві та запереченні. Щодо факту оформлення індивідуальної контрольної книжки, то слід зазначити, що оформлюється вона протягом робочої зміни працівника, що також випливає зі змісту необхідної до внесення інформації. Тобто оформлення цього документа здійснюється кожної робочої зміни та передбачає наявність її у водіїв ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на час, який відведений на її оформлення.
Крім того, відповідно до ст.18 Закону України «Про автомобільний транспорт» з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці і відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону і законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Абзацем 1 п.5 Наказу від 07.06.2010р. №340 зобов`язано Державній службу України з безпеки на транспорті забезпечити здійснення перевірок дотримання режиму праці та відпочинку водіїв, встановлених Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженим цим наказом.
Пунктами 1.2 та 1.3 Положення №340 також вказується, що це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку.
Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
Пункт 6.1 Положення №340 вказує, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Згідно з п.6.3 Положення №340 водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку (додаток 3).
Тобто, враховуючи, що транспортний засіб позивача не обладнаний тахографом, який є контрольним пристроєм, що встановлюється на транспортному засобі для показу та реєстрації інформації про його рух (п.1.5 Положення), то відповідно обов`язковою є наявність та ведення водієм індивідуальної контрольної книжки.
Саме шляхом перевірки даних тахографа або індивідуально - контрольної книжки водія Державна служба України з безпеки на транспорті реалізує свою контрольну функцію з питання дотримання режимів праці та відпочинку водіїв.
Також відповідно до п.145 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997р. №176 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2007р. №1184) автомобільний перевізник зобов`язаний, зокрема забезпечити дотримання персоналом вимог законодавства про автомобільний транспорт та захист прав споживачів; вживати заходів до забезпечення безпечної, зручної поїздки пасажирів і зберігання та/або доставки багажу згідно з договором перевезення і розкладом руху; організувати проведення контролю технічного та санітарного стану автобусів чи Легкових автомобілів перед початком роботи, крім автомобільного самозайнятого перевізника; видавати водіям та іншим працівникам передбачені законом документи; мати документи для здійснення перевезень згідно із законодавством, тощо.
Згідно п.147 водій автобуса зобов`язаний, зокрема виконувати вимоги цих Правил, Правил дорожнього руху та правил технічної експлуатації автобуса; мати із собою і пред`являти для перевірки уповноваженим особам передбачені законодавством документи; дотримуватися визначеного маршруту та розкладу руху автобуса; пройти перед виїздом на маршрут медичний огляд, забезпечити перевірку технічного стану і комплектності транспортного засобу; дотримуватися визначеного законодавством режиму праці та відпочинку.
Наявність протоколу перевірки технічного стану у перевізника встановлена прямо у законодавстві. Пункт 16 Ліцензійних умов вказує, що ліцензіат зобов`язаний зберігати, зокрема документи про проведення перевірки технічного стану та обов`язкового технічного контролю, технічних оглядів та ремонту транспортних засобів, акти виконаних робіт, платіжні документи, а в разі, коли на ліцензіата поширюються вимоги, визначені пунктом 23 цих Ліцензійних умов, - копії протоколів перевірки технічного стану транспортних засобів - протягом трьох років.
Наявність протоколу перевірки технічного стану визначена ст.35 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ (в редакції згідно із Законом №580-VIII від 02.07.2015), відповідно до якої транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті (частина перша).
На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті (частина друга).
Відповідно до положень ст.35 Закону України «Про дорожній рух» постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012р. №137 затверджено Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, відповідно до п.11-1 якого протокол перевірки технічного стану - документ, що засвідчує позитивні результати проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу і містить інформацію, необхідну для його ідентифікації.
Проте, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, при проведенні посадовими особами відповідача рейдової перевірки 18.10.2017р. транспортних засобів, які використовує ТОВ «АТП «КОРТЕЖ», останнім надавались послуги з регулярних перевезень пасажирів на автобусному маршруті без схеми маршруту, розкладу руху, оформленому відповідно до наказу №278, тимчасового реєстраційного талону на право керування транспортним засобом, індивідуальної контрольної книжки водія, квитково-касового листа, поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, протоколу технічного стану транспортного засобу.
Проте, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, при проведенні посадовими особами відповідача рейдової перевірки 11, 20 та 25 жовтня 2017 року транспортних засобів, які використовує ФОП ОСОБА_1 , останнім надавались послуги з регулярних перевезень пасажирів на автобусному маршруті без схеми маршруту, розкладу руху, оформленому відповідно до наказу №278, тимчасового реєстраційного талону на право керування транспортним засобом, індивідуальної контрольної книжки водія, квитково-касового листа, поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, протоколу технічного стану транспортного засобу.
Щодо пояснень позивача про порушення порядку проведення рейдових перевірок суд зазначає, що процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2016 року (далі - Порядок).
Згідно п.4 Порядку державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
У відповідності до пунктів 12-14, 19 Порядку рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.
Щотижневий графік складається з урахуванням проведення рейдових перевірок не частіше ніж один раз на квартал.
Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку.
Судом встановлено, що відповідачем видавались направлення на перевірку, на підставі яких здійснювались рейдові перевірки.
Крім того, твердження позивача щодо непроходження інструктажу посадовими особами відповідача, суд не приймає до уваги, оскільки таке проведення інструктажу не має жодного відношення до повноважень позивача.
Стосовно відсутності акту №0063275 від 20.10.2017 року, як підставу для винесення постанови №014076 від 23.11.2017 року, суд бере до уваги, що відповідач у відзиві посилався на описку у постанові в частині вказання номера акту та зазначив правильний номер акту - 0063375.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд вважає, необґрунтованими позовні вимоги позивача.
Згідно частин 1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими, а тому позов задоволенню не підлягає.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати на користь позивача відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 9, 90, 72-78, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання нечинними та скасування постанови - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова