Справа № 640/4069/21
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/4069/21 Суддя першої інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Безименної Н.В. та Костюк Л.О.,

за участю секретаря - Король Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСУРСЕКОЕНЕРГО» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, за участю третіх осіб - Державного підприємства «Гарантований покупець», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрекоенергосистеми», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрі Енерджі», Товариства з обмеженою відповідальністю «Солар Квант Енерджи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Приморська енергогенеруюча компанія» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Екотехнік Велика Добронь», про визнання протиправним і скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року ТОВ «РЕСУРСЕКОЕНЕРГО» звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним та нечинним пп. 8 п. 1 Змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 26 квітня 2019 року № 641, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 15 січня 2021 року № 46, у частині викладення у новій редакції п. 9.3 глави 9 Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії.

Також позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного пункту Змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 26 квітня 2019 року № 641.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року вказану заяву було задоволено.

Не погоджуючись із ухвалою суду від 25 лютого 2021 року, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права. Скаржник вказує на те, що зупинення дії нормативно-правового акту допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом, що ТОВ «РЕСУРСЕКОЕНЕРГО» доведено не було. Також скаржник наголошує на неспівмірності застосованих судом заходів забезпечення позову між наслідками для позивача та для інших учасників правовідносин, які регулюються Порядком купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, врахував наслідки, що можуть настати у разі невжиття заходів забезпечення позову та прийняв законну і обґрунтовану ухвалу.

Під час судового засідання представник відповідача підтримала апеляційну скаргу і просила суд її задовольнити з підстав, викладених у ній та у доповненнях до апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та просив суд відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про вжиття заходів забезпечення позову, а підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Представник ДП «Гарантований покупець» в судовому засіданні зазначив, що повністю підтримує позицію відповідача.

Від представника ТОВ «Фрі Енерджі» 29 квітня 2021 року надійшло клопотання про відкладення розгляду справу у зв`язку із перебуванням у відрядженні. Доказів, які б на підтверджували направлення у відрядженні, до клопотання не приєднано.

Представник ТОВ «Приморська енергогенеруюча компанія» та ТОВ «Екотехнік Велика Добронь» також звернулася до суду із клопотаннями про відкладення розгляду справи у зв`язку із контактуванням з особою, якій підтверджено захворювання на коронавірусну хворобу COVID-19 та погіршенням власного самопочуття. На підтвердження своїх доводів представник надала копію замовлення на лабораторні дослідження від 29 квітня 2021 року.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 313 КАС України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів враховує, що ТОВ «Приморська енергогенеруюча компанія» та ТОВ «Екотехнік Велика Добронь» не були позбавлені можливості взяти участь в судовому засіданні через своїх керівників у порядку самопредставництва або залучивши іншого представника, а також викласти свою позицію щодо суті спору в письмових поясненнях.

Згідно з ч. 4 ст. 195 КАС України під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Положеннями ч. 1 ст. 45 КАС України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

ТОВ «Укрекоенергосистеми» та ТОВ «Солар Квант Енерджи», були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, проте явку своїх представників у судове засідання не забезпечили і про причини неявку до суду не повідомили.

З огляду на викладене колегія суддів прийшла до висновку про те, що причини неявки представників ТОВ «Укрекоенергосистеми», ТОВ «Фрі Енерджі», ТОВ «Солар Квант Енерджи», ТОВ «Приморська енергогенеруюча компанія» та ТОВ «Екотехнік Велика Добронь» у судове засідання не є поважними та вирішила розглядати справу без участі представників зазначених третіх осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг - задовольнити, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи із такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом встановлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26 квітня 2019 року № 641 «Про затвердження нормативно-правових актів, що регулюють діяльність гарантованого покупця та купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом та за аукціонною ціною» було затверджено, зокрема, Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії.

У подальшому постановою відповідача від 15 січня 2021 року № 46 затверджено зміни Змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг від 26 квітня 2019 року № 641 (далі - Зміни).

Положеннями пп. 8 п. 1 вказаних Змін передбачено, що у главі 9 «Правила функціонування балансуючої групи гарантованого покупця» Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії (далі - Порядок) пункти 9.2 - 9.4 замінюються п`ятьма новими пунктами.

Не погоджуючись із пп. 8 п. 1 Змін у частині викладення в новій редакції п. 9.3 глави 9 Порядку, ТОВ «РЕСУРСЕКОЕНЕРГО» звернулося до суду з позовом про визнання його протиправним та нечинним.

Дію саме цих змін позивач просив суд зупинити шляхом вжиття заходів забезпечення позову.

У свою чергу п. 9.3. Порядку визначає формулу, за якою розраховується обсяг частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця продавцем та споживачами за «зеленим» тарифом «p», що входять до балансуючої групи гарантованого покупця «GB», у розрахунковому періоді «t» торгової зони «z».

Приймаючи рішення про задоволення заяви ТОВ «РЕСУРСЕКОЕНЕРГО» про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з новими формулами розрахунку, наведеними у п. 9.3 Порядку, обсяг небалансу Гарантованого покупця, який підлягає відшкодуванню продавцем за «зеленим» тарифом, розраховується як різниця між обсягом електроенергії, придбаної Гарантованим покупцем за «зеленим» тарифом, та обсягом електроенергії, проданої на РДН, ВДР та ринку двосторонніх договорів. Із змісту нових формул випливає, що обсяг небалансу Гарантованого покупця дорівнює не обсягу витрат, понесених Гарантованим покупцем у зв`язку з врегулюванням небалансів, що виникли в результаті неточних прогнозів виробників (продавців) за «зеленим» тарифом, а сумі всіх збитків Гарантованого покупця від продажу електроенергії на балансуючому ринку. Разом з тим, факт продажу електричної енергії на балансуючому ринку може бути обумовлений, зокрема: рішеннями персоналу Гарантованого покупця, станом попиту на ринку та іншими факторами, які не залежать від виробників (продавців) за «зеленим» тарифом та не є наслідком відхилень фактичних обсягів відпуску електроенергії виробниками за «зеленим» тарифом від поданих ними прогнозних обсягів.

Суд першої інстанції врахував доводи позивача про те, що з прийняттям Змін на продавців за «зеленим» тарифом покладено фінансову відповідальність за весь небаланс Гарантованого покупця на ринку електроенергії замість покладення на них фінансової відповідальності перед Гарантованим покупцем лише у частці, визначеній п. 11 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії» - за власні небаланси кожного з них.

Витрати за весь небаланс Гарантованого покупця, не пов`язані з небалансами конкретних виробників (продавців) за «зеленим» тарифом, не можуть бути покладені на виробників (продавців) за «зеленим» тарифом, оскільки ч. 7 ст. 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено механізм забезпечення покриття економічно обґрунтованих витрат гарантованого покупця на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом та за аукціонною ціною шляхом надання гарантованим покупцем оператору системи передачі послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, яка надається гарантованим покупцем протягом строку дії «зеленого» тарифу. Така послуга надається гарантованим покупцем на фактичні обсяги відпущеної електричної енергії суб`єктами господарювання, які входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця.

Відповідно до пункту 10.7 Порядку, продавець здійснює оплату частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця гарантованому покупцю протягом перших трьох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного КЕП уповноваженої особи акта приймання-передачі. Навіть за наявності у продавця за «зеленим» тарифом зауважень до такого акта остаточний розрахунок частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюється в розмірі, визначеному в наданому гарантованим покупцем акті приймання-передачі, з подальшим коригуванням сплачених коштів після врегулювання розбіжностей. Наслідком нездійснення оплати частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця гарантованому покупцю, є втрата продавцем членства в балансуючій групі гарантованого покупця, що призведе до неможливості такого продавця здійснювати продаж електричної енергії за ЗТ гарантованому покупцю.

З огляду на викладене суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач буде змушений здійснювати оплату частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця у значно більшому обсязі, розрахованому на підставі формул, що містяться в оскаржуваній частині Змін. Задля відновлення порушеного права, ТОВ «РЕСУРСЕКОЕНЕРГО», у випадку прийняття судом рішення на його користь, змушене буде звертатися до суду з новим позовом про відшкодування збитків, спричинених нормативно-правовим актом, прийнятим всупереч положенням законодавства України.

Також суд першої інстанції врахував, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист оспорюваних прав та інтересів ТОВ «РЕСУРСЕКОЕНЕРГО», за яким воно звернулося до суду.

Одночасно суд зауважив, що не висловлює думку щодо законності чи правомірності постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 15 січня 2021 року № 46 у частині викладення у новій редакції п. 9.3 глави 9 Порядку, а рішення стосовно вжиття заходів забезпечення позову жодним чином не має визначального впливу на рішення, яке згодом буде ухвалено у цій справі.

Колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За загальним правилом, визначеним у ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Водночас Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, зміни до якого є предметом оскарження у справі, належить до нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 4 КАС України нормативно-правовий акт - це акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Згідно з п. 1.1. Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії він визначає: порядок купівлі-продажу гарантованим покупцем електричної енергії у виробників, яким встановлено «зелений» тариф, та суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку; правила функціонування балансуючої групи гарантованого покупця; розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що здійснюється гарантованим покупцем; порядок затвердження Регулятором розміру вартості послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел; розрахунок вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що здійснюється постачальником універсальних послуг.

Колегія суддів наголошує на тому, що положеннями ч. 5 ст. 151 КАС України визначені особливі, відмінні від загальних, підстави для забезпечення позову шляхом зупинення дії нормативно-правового акта.

Вказана норма права передбачає, що зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів, керуючись ч. 5 ст. 242 КАС України, враховує правову позицію Верхового Суду щодо особливостей вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії нормативно-правового акту, яка викладена в постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 640/9593/20.

Суд касаційної інстанції зазначив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову щодо скасування нормативно-правового акта, суд має з урахуванням аргументів, наведених позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існують очевидні ознаки протиправності нормативно-правового акта та ним порушуються права чи інтереси позивача; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням до ухвалення рішення у справі.

Дослідивши мотивувальну частину ухвали суду від 25 лютого 2021 року, колегія суддів встановила, що вона не містить висновку про наявність очевидних ознак протиправності змін, внесених до п. 9.3 Порядку. Оскаржувана ухвала містить висновок лише про те, що внаслідок продовження дії оскаржуваних змін ТОВ «РЕСУРСЕКОЕНЕРГО» зазнає збитків у зв`язку з необхідністю здійснювати оплату частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця у значно більшому обсязі.

Перевіривши висновок суду першої інстанції про те, що внаслідок застосування нової формули визначення обсягу частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця продавцем та споживачами за «зеленим» тарифом розмір витрат позивача значно збільшиться, колегія суддів встановила, що він не у достатній мірі обґрунтованим.

Так, суд першої інстанції фактично обмежився посиланням на те, що внаслідок зміни формули розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця поставлений у залежність від багатьох факторів, які об`єктивно не залежать від продавців енергії за «зеленим тарифом».

Разом з тим інформації про те, як саме зміниться розмір частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця внаслідок застосування нової формули ухвала суду від 25 лютого 2021 року не містить.

На виконання вимог ухвали суду від 01 квітня 2021 року представник Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг надав інформацію про обсяг частки відшкодування ТОВ «РЕСУРСЕКОЕНЕРГО» вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця за період дії п. 9.3 Порядку в редакції постанови від 15 січня 2021 року № 46. З наданих до суду письмових пояснень вбачається, що за січень 2021 року обсяг витрат позивача становив 15 грн 59 коп., а за лютий 2021 року - 20 грн 32 коп.

Під час судового засідання 29 квітня 2021 року представник ДП «Гарантований покупець» додатково надав суду копію акту приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця за січень 2021 року, яка містить таку ж інформацію про обсяг витрат позивача.

Понесення ТОВ «РЕСУРСЕКОЕНЕРГО» витрат у вказаних розмірах не свідчить про завдання йому значних збитків внаслідок застосування п. 9.3 Порядку в редакції постанови від 15 січня 2021 року № 46.

Представник позивача в судовому засіданні наголошував на тому, що обсяг частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця за січень і лютий 2021 року не є показовим, адже може істотно змінитися у наступних періодах.

Надаючи оцінку зазначеному доводу, колегія суддів виходить із того, що за змістом ч. 5 ст. 151 КАС України порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо оскарження нормативно-правового акта, має існувати на час звернення до суду із заявою про забезпечення позову.

Натомість припущення про можливе порушення прав позивача у майбутньому внаслідок продовження дії нормативно-правого акту (яке може і не настати) не може бути визначене судом достатньою підставо для забезпечення позову.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що за правилами ч. 2 ст. 152 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з п. 1.2 Порядку він поширюється на виробників електричної енергії за «зеленим» тарифом, кандидатів у такі виробники, переможців аукціону, гарантованого покупця, постачальників електричної енергії, що виконують функцію постачальника універсальних послуг, оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку.

Отже, зупиненні дії п. 9.3 Порядку в редакції постанови від 15 січня 2021 року № 46 вплине на права і обов`язки не лише позивача, а й на інших учасників правовідносин, що регулюються цим нормативно-правовим актом.

Співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить ТОВ «РЕСУРСЕКОЕНЕРГО», із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для інших заінтересованих осіб суд першої інстанції не аналізував.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ТОВ «РЕСУРСЕКОЕНЕРГО» вказувало на наявності очевидних ознак протиправності змін до п. 9.3 Порядку. Заявник вважає, що такі зміни встановлюють підвищену відповідальність виробників (продавців) за «зеленим» тарифом у порівнянні з відповідальністю, встановленою Законом України «Про ринок електричної енергії», чим погіршують їх становище на ринку.

У свою чергу відповідач вказує на те, що постанова від 15 січня 2021 року № 46 була прийнята у зв`язку з набранням чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії», яким внесено зміни до Закону України «Про ринок електричної енергії», зокрема, у частині посилення з відповідальності за небаланси виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 640/9593/20, наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, повинна, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень.

З огляду на доводи і заперечення сторін щодо відповідності змін до п. 9.3 Порядку вимогам Закону України «Про ринок електричної енергії», колегія суддів приходить до висновку про відсутність явних та очевидних ознак протиправності оскаржуваних положень нормативно-правового акту. Належна правова оцінка таких доводів потребує вчинення судом процесуальних дій, притаманних розгляду справи саме по суті заявлених вимог.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що ТОВ «РЕСУРСЕКОЕНЕРГО» не довело необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії пп. 8 п. 1 Змін у частині викладення у новій редакції п. 9.3 глави 9 Порядку. Ухвала суду від 25 лютого 2021 року також є необґрунтованою, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі про забезпечення позову та є підставою для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг - задовольнити, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 242, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 лютого 2021 року - скасувати.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕСУРСЕКОЕНЕРГО» про забезпечення позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді Н.В. Безименна

Л.О. Костюк

Постанова складена у повному обсязі 29 квітня 2021 року.