Справа № 440/7246/20
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/7246/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

08.12.2020 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі - позивачі) звернулись до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області (далі - Михайлівської с/р, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, а саме просять:

- визнати протиправним та скасувати рішення Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області від 25.06.2020 №1782 "Про розгляд заяв громадян про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства" в частині відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у видачі дозволів на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ-01.03.);

- зобов`язати Михайлівську сільську раду Машівського району Полтавської області надати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ-01.03.), які знаходяться на території Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населених пунктів за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0109, яка перебуває в користуванні ТОВ "Коновалівське", ТОВ "Коновалівка-Агро".

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачі звернулися до Михайлівської с/р з клопотаннями про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтованою площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ-01.03). Водночас, спірним рішенням їм відмовлено у наданні дозволу, оскільки бажані земельні ділянки перебувають у користуванні ТОВ "Коновалівське". Звертаючись до відповідача з клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, позивачі виконали всі умови, визначені статтею 118 Земельного кодексу України для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, проте, відповідач протиправно відмовив їм у наданні дозволів з підстав, не передбачених статтею 118 Земельного кодексу України. На думку позивачів, відмова у наданні дозволів на розробку проекту землеустрою, оформлена рішенням від 25.06.2020 №1782, є безпідставною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №440/7246/20; вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 13.01.2021 /а.с. 76/.

06.01.2021 відповідачем до суду надані додаткові докази у справі та відзив. У наданому відзиві представник відповідача зазначив, що земельна ділянка з кадастровим номером :00:004:0109 на підставі договору оренди від 23.10.2008 та додаткової угоди від 10.10.2019 перебуває у оренді ТОВ "Коновалівське", а також в суборенді ТОВ "Коновалівка-Агро"; припиняти відносини оренди Михайлівська сільська рада не має наміру, а тому підстави для надання дозволу на розробку проекту землеустрою відсутні. Крім того, на думку відповідача, поділ сформованих земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, тоді як позивачі звернулися із клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою /а.с. 80-170/.

13.01.2021 до суду надійшло клопотання представника позивачів про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, проведення якої просить доручити Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області /а.с. 172-174/.

Протокольною ухвалою суду від 13.01.2021, керуючись положенням пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, суд перейшов до вирішення процесуальних питань у справі в порядку письмового провадження /а.с. 175/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 клопотання представника позивачів про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду задоволено. Відкладено підготовче засідання до 17.02.2021 /а.с. 176/.

Протокольною ухвалою суду від 17.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 17.03.2021 /а.с. 195/.

17.03.2021 з огляду на положення частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до положень пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення адміністративної справи здійснено судом у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 23.10.2008 між Машівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ "Коновалівське" (орендар) укладено договір оренди землі, згідно з пунктом 1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Ряськівської сільської ради, за межами населеного пункту Машівського району Полтавської області. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 103,22 га, у тому числі рілля 103,22 га (пункт 2 Договору). Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку Договору орендар має право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен письмово повідомити орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 7 Договору). Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої сторони, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору (пункт 37 Договору). Вищезазначена земельна ділянка передана у користування ТОВ "Коновалівське" на підставі акта прийому-передачі земельної ділянки від 23.10.2008 /а.с. 155-158/.

Земельна ділянка з кадастровим номером :00:004:0109, площею 103,2153 га зареєстрована 10.02.2009, та перебуває у власності територіальної громади села Михайлівка в особі Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області (право комунальної власності зареєстровано 27.03.2019), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 168-169/.

10.10.2019, зважаючи на надіслання ТОВ "Коновалівське" листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі №119 від 20.09.2019, між Михайлівською с/р (орендодавець) та ТОВ "Коновалівське" (орендар) укладено додаткову угоду по поновлення договору оренди землі від 23.10.2008 зареєстрованого за 12, за умовами якого об`єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 103,2153 га, у тому числі 103,2153 га ріллі, з кадастровим номером :00:004:0109, яка розміщена за межами населених пунктів на території Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області (пункт 2 Договору). Договір укладено на 10 років, терміном до 10.02.2029 (пункт 8 Договору). Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої сторони, а також реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору (пункт 35 Договору) /а.с. 163-166/.

01.01.2020 між ТОВ "Коновалівське" (орендар) та ТОВ "Коновалівка-Агро" (суборендар) укладено договір суборенди №8, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 103,2153 га, у тому числі 103,2153 га ріллі, з кадастровим номером :00:004:0109, яка розміщена за межами населених пунктів на території Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, право суборенди на яку зареєстровано 13.02.2020, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с. 168-169/.

Представник за довіреністю позивачів звернулася до Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області з клопотаннями від 20.05.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ - 01.03.), яка знаходиться на території Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населених пунктів за рахунок земельної ділянки (кадастровий номер :00:004:0109), яка перебуває у користуванні ТОВ "Коновалівське", ТОВ "Коновалівка-Агро" /а.с. 6-68/.

До клопотань додано: графічні матеріали, на яких зазначене бажане місце розташування земельної ділянки; копію документа, що посвідчує особу; копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера; копію посвідчення учасника бойових дій; довідку про безпосередню участь особи в антитерористичній операції; нотаріально засвідчену копію довіреності; копію документа, що посвідчує особу представника по довіреності; копію документа про присвоєння ідентифікаційного номера представника; нотаріально засвідчену копію погодження землекористувача (письмова згода ТОВ "Коновалівське" на вилучення частини земельної ділянки (кадастровий номер :00:004:0109); нотаріально засвідчену копію погодження землекористувача (письмова згода ТОВ "Коновалівка-Агро" на вилучення частини земельної ділянки (кадастровий номер :00:004:0109).

Рішенням тридцять шостої сесії сьомого скликання Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області №1782 від 25.06.2020 "Про розгляд заяв громадян про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства", розглянувши, зокрема, заяви позивачів, в інтересах яких діє ОСОБА_6 , про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та додані до них документи, відмовлено позивачам у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовним розміром по 2,0000 га кожному для ведення особистого селянського господарства, що утворюються шляхом поділу сформованої земельної ділянки площею 103,2153 га з кадастровим номером :00:004:0109, яка перебуває в оренді ТОВ "Коновалівське" згідно з договором оренди землі від 23.10.2008, що діє до 10.02.2029 /а.с.81-85/.

Підставою для відмови визначено те, що ТОВ "Коновалівське" у вересні 2019 року звернулося до сесії сільської ради з листом-повідомленням про продовження договорів оренди земельних ділянок. У той же час у березні 2019 року ТОВ "Коновалівське" надає погодження на вилучення частини земельної ділянки, тобто до укладення додаткових угод про поновлення договорів оренди землі та до подання вказаними вище громадянами клопотань про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Вказана обставина свідчить, що у діях ТОВ "Коновалівське" простежується недобросовісність щодо отримання земельних ділянок у користування. Окрім того, договори оренди землі від 10.02.2008 є чинними та не скасовані. Додаткові угоди про розірвання таких договорів не укладалися. Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Позивачі, вважаючи рішення №1782 від 25.06.2020 протиправним в частині, що стосується розгляду їх клопотань, звернулися до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Правовідносини у сфері забезпечення права громадян на землю урегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ (далі - ЗК України).

За змістом частин першої та другої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно із пунктом "в" частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 116 ЗК України визначено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Згідно з частиною п`ятою статті 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Пунктом "б" частини першої статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

За приписами частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.

Частиною першою статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Як встановлено судом, позивачі є громадянами України, а тому мають право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 га.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_6 в інтересах позивачів, звертаючись до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність орієнтовною площею 2 га кожному із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення особистого селянського господарства на території Ряськівської сільської ради Машівського району, додала, зокрема, графічні матеріали із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копії паспорта, ідентифікаційного номеру та погодження землекористувачів щодо надання згоди на вилучення частини земельної ділянки.

Представником позивачів у клопотаннях зазначено цільове призначення земельної ділянки, її орієнтовний розмір.

Таким чином, представником позивачів - Плискою Н.М. надано необхідний та повний пакет документів, визначений статтею 118 Земельного кодексу України, що не спростовано відповідачем, а тому у Михайлівської с/р виник обов`язок розглянути подані клопотання у строки, встановлені статтею 118 Земельного кодексу України.

Із спірного рішення слідує, що підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки слугувало те, що ТОВ "Коновалівське" у вересні 2019 року звернулося до сесії сільської ради з листом-повідомленням про продовження договорів оренди земельних ділянок. У той же час у березні 2019 року ТОВ "Коновалівське" надає погодження на вилучення частини земельної ділянки, тобто до укладення додаткових угод про поновлення договорів оренди землі та до подання вказаними вище громадянами клопотань про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Вказана обставина свідчить, що у діях ТОВ "Коновалівське" простежується недобросовісність щодо отримання земельних ділянок у користування. Окрім того, договори оренди землі від 10.02.2008 є чинними та не скасовані. Додаткові угоди про розірвання таких договорів не укладалися. Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Надаючи оцінку викладеним у спірному рішенні мотивам відмови у наданні позивачам дозволу на розробку проекту землеустрою, суд виходить з наступного.

Як зазначалось вище, єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою відповідно до статті 118 Земельного кодексу України є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому суд зауважує, що невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.

Однак, спірне рішення містить посилання на недобросовісність ТОВ "Коновалівське" щодо отримання земельних ділянок у користування, а також те, що договір оренди землі, що укладений з ТОВ "Коновалівське", є чинним та не є розірваним, а тому передача спірної земельної ділянки у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування можлива лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Суд зауважує, що статтею 118 ЗК України не передбачено таких підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою як недобросовісність дій орендодавця щодо отримання земельної ділянки, а також факт перебування спірної земельної ділянки в оренді.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що твердження відповідача щодо недобросовісності дій ТОВ "Коновалівське" щодо отримання земельних ділянок у користування ґрунтуються виключно на припущеннях та жодним чином не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Крім того, суд враховує, що факт перебування земельної ділянки у користуванні у третьої особи жодним чином не перешкоджає наданню дозволу на розроблення проекту землеустрою.

При цьому, як встановлено судом, кожний із позивачів отримав згоду від ТОВ "Коновалівське" та ТОВ "Коновалівка-Агро" на вилучення частини земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ 01.03), яка знаходиться на території Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населених пунктів за рахунок земельної ділянки (кадастровий номер :00:004:0109) для одержання її у власність, що підтверджується доданими до матеріалів заявами ТОВ "Коновалівське" та ТОВ "Коновалівка-Агро".

Отже, землекористувачами - ТОВ "Коновалівське" та ТОВ "Коновалівка-Агро" погоджено вилучення частини земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ 01.03), яка знаходиться на території Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населених пунктів за рахунок земельної ділянки (кадастровий номер :00:004:0109 ) для одержання її у власність позивачами.

На стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, достатнім є долучення до клопотання заявника на отримання дозволу письмової згоди землевласника (землекористувача), засвідченої нотаріально. Проте на стадії затвердження проекту землеустрою бажана до відведення земельна ділянка має бути вільною.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 у справі №120/4116/19-а.

При цьому у постанові від 17.10.2018 у справі № 380/624/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем не обґрунтовано правомірність рішення Михайлівської с/р від 25.06.2020 №1782 у частині відмови позивачам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача щодо того, що поділ сформованих земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, у той час як позивачі звернулися із клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, рішення Михайлівської с/р від 25.06.2020 №1782 у частині відмови позивачам у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не ґрунтується на вимогах закону, отже, його слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачам дозволи на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ-01.03.), які знаходяться на території Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населених пунктів за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0109, суд зазначає наступне.

Вирішення питання, про яке просять позивачі, у частині зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки перебуває поза компетенцією адміністративного суду, оскільки до юрисдикції суду в широкому розумінні не входить зобов`язання відповідача приймати на сесії будь-яке конкретне рішення, оскільки відповідно до чинного законодавства України суд не має права перебирати на себе повноваження, віднесені до компетенції, зокрема, органів місцевого самоврядування. Суд може за наявності достатніх правових підстав визнати рішення неправомірним та скасувати його, а також зобов`язати відповідача з урахуванням висновків суду повторно розглянути відповідне питання та прийняти за наслідками розгляду вмотивоване та обґрунтоване нормами законодавства рішення, при цьому, суд не може перебирати на себе функцію дозвільного органу, яка не покладена на суд законом.

Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №1340/5638/18.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивачів має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивачів, суд вважає за необхідне відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою ефективного захисту прав позивачів вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання позивачів про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ-01.03), які знаходяться на території Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населених пунктів, за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0109, з урахуванням висновків суду.

Така позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.12.2019 у справі №806/2540/17 та у постанові Великої Палати від 06.11.2019 у справі №509/1350/17.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 243-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_3 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 , рнокпп НОМЕР_4 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ) до Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області (вул. Молодіжна, буд. 17, с. Михайлівка, Машівський район, Полтавська область, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області від 25.06.2020 №1782 "Про розгляд заяв громадян про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства" в частині відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у видачі дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0109.

Зобов`язати Михайлівську сільську раду Машівського району Полтавської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно КВЦПЗ-01.03), які знаходяться на території Ряськівської сільської ради Машівського району Полтавської області за межами населених пунктів, за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0109, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна