Справа № 295/8770/15-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/8770/15-а

29 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Сапальової Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

у червні 2015 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася в Богунський районний суд м.Житомира із позовом до Управління Пенсійного фонду України у м.Житомирі (відповідача) про визнання дії Управління Пенсійного фонду України у м.Житомирі щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років у зв`язку із звільненням з роботи у розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати неправомірними, а також зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м.Житомирі здійснити перерахунок пенсії за вислугу років у відповідності до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 15 січня 2011 року у розмірі 90% від місячного заробітку, починаючи з 01 травня 2015 року на підставі поданих документів про суму заробітної плати та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії, перерахувавши її на особистий пенсійний рахунок.

Богунський районний суд м.Житомира постановою від 24.07.2015 позов задовольнив.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року постанову Богунського районного суду м. Житомира від 24.07.2015 апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі Житомирської області задоволено. Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 24.07.2015 скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог.

Не погоджуючись із судовим рішенням в січні 2020 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року за виключними обставинами.

Підставою для звернення ОСОБА_1 із заявою за виключними обставинами стало рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 справа № 3-209/2018(2413/18, 2807/19), яким визнано такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви про перегляд постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 за виключними обставинами, колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач перебуває на пенсійному обліку відповідача із серпня 2011 року та отримує пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції від 15.11.2011. Пенсія призначена та виплачується на підставі довідки прокуратури Житомирської області №18-255 від 08.08.2011, з розрахунку 90% від заробітної плати, що становить 6 896,33 грн.

Позивач продовжувала працювати на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Житомирської області та наказом прокурора області №143к від 15 квітня 2015 року була звільнена з посади начальника відділу захисту прав і свобод дітей прокуратури Житомирської області за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України Про прокуратуру з 30.04.2015.

05.05.2015 позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду України в м.Житомирі із заявою про поновлення виплати пенсії та її перерахунок, додавши довідку №18-188-вих. від 30.04.2015.

Розпорядженням від 13.05.2015 Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі здійснило позивачу перерахунок пенсії в зв`язку із звільненням зі спецпосади, і поновлено пенсію з 01.05.2015 в розмірі 90% від заробітку, виходячи з заробітної плати в сумі 6 896,33 грн., тобто того розміру, з якого обчислювалась пенсія до звернення за перерахунком.

Крім того, листом управління Пенсійного Фонду України у м. Житомирі № 8241/03 від 19.05.2015 року, повідомлено, що підстав для перерахунку пенсії позивачу за вислугу років відповідно до Закону України Про прокуратуру немає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при перерахунку пенсії позивачу має застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках від заробітної плати , яка діяла на момент призначення пенсії та не може застосовуватись норма, яка значно звужує обсяг прав пенсіонера при перерахунку його пенсії у порівняні з обсягом прав, який існував на день призначення йому пенсії.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що підстави та порядок перерахунку пенсій прокурорам були врегульовані частинами тринадцятою, вісімнадцятою статті 50-1 Закону "Про прокуратуру" від 5.11.1991 року № 1789-ХІІ (далі Закон № 1789-ХІІ).

Згідно з частиною вісімнадцятою статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Водночас, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VІІI від 28 грудня 2014 року, зокрема п.3 даного Закону частина вісімнадцята ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" викладена в наступній редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України". Даний Закон згідно п. 1 Прикінцевих положень набрав чинності 1 січня 2015 року.

Таким чином, на момент звернення позивача до відповідача із заявою про проведення перерахунку набула чинності та діяла ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" в редакції зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VІІІ від 28 грудня 2014 року, в той час як позивач свою вимогу щодо проведення перерахунку обґрунтовував на підставі редакції ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", яка на час звернення із заявою про перерахунок, втратила чинність.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначено, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 року №7-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Визнання Конституційним судом України неконституційним положення закону, яке стало визначальним при ухваленні постанови судом апеляційної інстанції, на думку ОСОБА_1 , є виключною обставиною у даній адміністративній справі.

Просить переглянути постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року, за наслідком чого її скасувати, а постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирській області - залишити без змін.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року за виключними обставинами, колегія суддів приходить до висновку про відмову у її задоволенні, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.362 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.ч.1,2,4 ст.361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п.1 ч.5 ст.361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є, зокрема, встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

В силу приписів ч.6 cт.361 КАС України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Таким чином, апеляційний суд зазначає, що встановлення Конституційним Судом України неконституційності окремого положення закону, застосованого судом при вирішенні справи, надає лише право на перегляд такого судового рішення за виключними обставинами, а не є беззаперечною обставиною за наявності якої суд зобов`язаний ухвалити судове рішення на користь особи, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 справа №3-209/2018(2413/18, 2807/19), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційним Судом України в рішенні від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 вказано про втрату чинності положеннями Закону N 1697-VII, з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, та установлено наступний порядок виконання цього Рішення:

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:

"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Таким чином, саме з 13 грудня 2019 року втратили чинність положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, згідно із якими повноваження щодо визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури делеговано Кабінету Міністрів України.

Відповідно, саме з 13.12.2019, з дня втрати чинності положеннями частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, підлягає застосуванню частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII в первинній редакції: "Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".

Таким чином, положення частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII, які передбачають умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, застосовуються з 13.12.2019, та не поширюють свою дію на правовідносини, які виникли до 12.12.2019 включно.

Оскільки, як на час виникнення спірних правовідносин, звернення позивача до суду, розгляду справи судом першої інстанцій, так і станом на дату прийняття Житомирським апеляційним адміністративним судом постанови 09 вересня 2015 року, положення частини двадцятої статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, діяли в прийнятій редакції і умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначалися Кабінетом Міністрів України, відсутні підстави вважати рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 виключною обставиною для перегляду постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у даній справі.

Визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправними дій/рішень відповідача, які були вчинені/прийняті до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету міністрів, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, а тому він не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

За таких обставин, Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року №7-р(II)/2019 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення.

У справі, що розглядається судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Конституційного Суду України № 1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Згідно з вказаним рішенням словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втратило чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Вказана правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду №808/1628/18 від 19 лютого 2021 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року, оскільки рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 не вплинуло на правильність висновків апеляційного суду під час ухвалення постанови про перегляд якої просив заявник.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 369 КАС України передбачено, що у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу. Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, доводи заяви про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у даній справі у зв`язку з виключними обставинами є необґрунтованими, що свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні такої заяви.

Керуючись ст.ст. 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 09 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Сапальова Т.В.