Справа № 120/7986/20-а
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2021-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/7986/20-а

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

21 квітня 2021 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С.

за участю:

секретаря судового засідання: Бень Я.О.,

представника відповідача: Іванова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати відповідь на звернення від 18.02.2020 року, стягнення моральної шкоди в сумі 10000 гривень,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо неналежного розгляду скарги ОСОБА_1 від 18.02.2020 року на протиправні дії та бездіяльність посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, щодо неповного виконання рішення суду, спрямованої на адресу Міністра юстиції України - Малюськи Дениса Леонтійовича; зобов`язання Міністерства юстиції України розглянути скаргу ОСОБА_1 від 18.02.2020 року на протиправні дії та бездіяльність посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, щодо виконання рішення суду, відповідно до Закону України "Про звернення громадян"; зобов`язання Міністерства юстиції України сплатити 10000,00 грн моральної шкоди та 500,00 грн фактично понесених витрат шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державною Казначейською службою України.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що 14.02.2020 він підготував та підписав скаргу, однак здав її у відділення Укрпошти 18.02.2020. Водночас, суд першої інстанції проігнорував доказ направлення скарги на адресу відповідача. При цьому згідно з додатковими поясненнями відповідач визнав факт отримання скарги від 14.02.2020.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Позивач в судове засідання не з`явився, повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

14 квітня 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до міністра юстиції України Малюськи Дениса Леонтійовича зі скаргою на посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини щодо невжиття заходів, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», на яких покладена відповідальність за координацію, контроль і виконання рішенням Європейського суду з прав людини. Скарга стосується виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яворовенко та інші проти України" від 17.07.14 року по вжиттю додаткових індивідуальних заходів для завершення його виконання.

Відповіді на звернення позивач не отримав, у зв`язку з чим звернувся до суду з адміністративним позовом у даній справі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що скарга ОСОБА_1 від 18.02.2020 року до відповідача не надходила та в Міністерстві юстиції України не реєструвалась, а існування чеку про відправлення листа не доводить наявність нерозглянутої скарги у цьому відправленні та вручення цього листа, а лише доводить відправлення скарги позивачем до відділення AT «Укрпошта» і отримання відповідних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів, а також забезпечення можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення регулюються Законом України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (далі - Закон № 393/96-ВР в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону № 393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно з ч.4 ст.3 Закону № 393/96-ВР скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Частиною 1 ст. 16 Закону № 393/96-ВР передбачено, що скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема: одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Статтею 19 Закону № 393/96-ВР передбачено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Таким чином, звернення громадянина розглядається і вирішується протягом місяця, а про прийняте рішення орган державної влади зобов`язаний письмово повідомити скаржника.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що скарга ОСОБА_1 не була розглянута у встановлений Законом строк, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з позовними вимогами, ОСОБА_1 просить визнати протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України щодо неналежного розгляду скарги від 18.02.2020 року.

При цьому до позовної заяви позивач долучив копію скарги від 14.02.2020 (а.с.5-6).

Водночас, суд першої інстанції не встановив той факт, що долучена до позову копія скарги є зверненням, щодо якого заявлено позов, і не з`ясував обставини виникнення розбіжностей в даті скарги.

З матеріалів справи встановлено, що до позовної заяви ОСОБА_1 долучив копію квитанції про направлення 18.02.2020 листа з рекомендованим повідомленням за №576 (а.с.7).

Крім того, в позовній заяві ОСОБА_1 заявив клопотання про витребування з Мін`юсту матеріалів розгляду його скарги.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

В той же час суд першої інстанції не вжив заходи щодо з`ясування всіх обставин у даній справі та не витребував у відповідача інформацію про надходження листа з рекомендованим повідомленням за №576 та розгляд скарги ОСОБА_1 .

Згідно з матеріалами справи 09.02.2020, тобто після ухвалення рішення по суті позовних вимог, до Вінницького окружного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення Міністерства юстиції України, до яких відповідач долучив копію скарги ОСОБА_1 від 14.02.2020, копію конверта з номером поштового відправлення №576, копію листа "Про надання відповіді" №2544/Я-5739/20.1 від 24.03.2020 (а.с.47-62).

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що 14.02.2020 він підготував та підписав скаргу, однак здав її у відділення Укрпошти 18.02.2020.

Таким чином, у справі встановлено, що зазначена в позовній заяві скарга від 18.02.2020, яка направлена на адресу відповідача 18.02.2020 за номером поштового відправлення №576, є скаргою від 14.02.2020, копія якої долучена позивачем до позовної заяви.

З матеріалів справи судом встановлено, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявив клопотання про витребування у відповідача матеріалів розгляду скарги, що скерована 18.02.2020 міністру, для огляду в судовому засіданні та долучення до матеріалів справи належним чином завіреної копії.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2021 року витребувано у Міністерства юстиції України матеріали розгляду скарги ОСОБА_1 від 14.02.2020 в оригіналі.

На виконання вказаної ухвали відповідач долучив до відзиву на апеляційну скаргу копію матеріалів розгляду скарги ОСОБА_1 від 14.02.2020.

Крім того, в судовому засіданні від 21.04.2021 судом досліджено оригінали матеріалів розгляду скарги ОСОБА_1 від 14.02.2020.

Ч. 1 ст. 308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами.

Відповідно до ч.3 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч.4 ст.308 КАС України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки суд першої інстанції не дослідив докази, що мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для врахування та надання оцінки поданим до апеляційного суду матеріалам розгляду скарги ОСОБА_1 від 14.02.2020.

З матеріалів розгляду скарги ОСОБА_1 встановлено, що скарга від 14.02.2020 надійшла до відповідача 24.02.2020 та зареєстрована за вх.№Я-5739.

При цьому доводи позивача про те, що поштове відправлення зі скаргою за №576 вручено 21.02.2020 не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, інформація з сервісу трекінгу поштових відправлень за вказаним номером на офіційному веб-сайті ПАТ "Укрпошта" відсутні.

24.03.2020, тобто в межах одного місяця з дня отримання, на скаргу ОСОБА_1 від 14.02.2020 надано відповідь листом "Про надання відповіді" №2544/Я-5739/20.1.

Копія листа "Про надання відповіді" №2544/Я-5739/20.1 від 24.03.2020 направлена на поштову адресу позивача листом з рекомендованим повідомленням за №455.

Вказана поштова адреса самостійно вказана ОСОБА_1 в скарзі від 14.02.2020, а також в позовній заяві та апеляційній скарзі у даній справі.

Згідно з довідкою ПАТ "Укрпошта" від 05.05.2020, прикріпленою до конверта, поштове відправлення №455 повернуто відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.

При цьому в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що не отримав вказаний лист від відповідача, оскільки після виписки з лікарні 06.03.2020 за рекомендацією лікаря перебував на самоізоляції в селі і не знав про вказане поштове відправлення.

З урахуванням встановлених у справі обставин та законодавства, яке регулює спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач розглянув скаргу ОСОБА_1 у встановлений Законом № 393/96-ВР строк та направив письмову відповідь на поштову адресу позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає також про те, що відповідач не мав правових підстав направляти скаргу ОСОБА_1 для розгляду до Департаменту державної виконавчої служби, Уповноваженого у справах ЄСПЛ чи Відділу примусового виконання рішень, дії яких оскаржуються.

Водночас, згідно з позовною заявою предметом позову у даній справі є бездіяльність відповідача та відсутність відповіді на скаргу ОСОБА_1 , а отже доводи щодо змісту наданої Міністерством юстиції України відповіді виходять за межі заявлених у даній справі позовних вимог та не підлягають врахуванню під час апеляційного перегляду даної справи.

Таким чином, Міністерство юстиції України дотримало вимоги чинного законодавства щодо розгляду та письмового повідомлення скаржника про результати розгляду його звернення, а отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та фактично понесених витрат.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , однак мотиви вказаної відмови є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції не надав оцінку всім доводам позовної заяви та не перевірив підстави звернення позивача до суду.

Зважаючи на вищенаведене, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для зміни рішення є рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати відповідь на звернення від 18.02.2020 року, стягнення моральної шкоди в сумі 10000 гривень змінити в мотивувальній частині з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 квітня 2021 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.