Справа № 140/1086/21
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у задвооленні клопотань

06 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/1086/21
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчук В.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про направлення даної справи до Верховного Суду для вирішення питання про її розгляд Верховним Судом як судом першої інстанції в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державна судова адміністрація України, Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області, про визнання дій протиправними та стягнення суддівської винагороди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державна судова адміністрація України, Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області, про визнання протиправними дій щодо нарахування та виплати суддівської винагороди в обмеженому розмірі за період з 18 квітня 2020 року по 15 липня 2020 року на підставі статті 29 Закону України Про Державний бюджет України на 2020 рік у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня 2020 року; стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області на користь позивача недонараховану та невиплачену суддівську винагороду за період з 18 квітня 2020 року по 15 липня 2020 року в сумі 187309,54 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01.02.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

15.02.2020 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про направлення даної справи до Верховного Суду для вирішення питання про її розгляд Верховним Судом як судом першої інстанції, у порядку, визначеному статтею 290 КАС України.

Відповідно до частини третьої статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Таким чином, розгляд вказаних клопотань за встановленим судом порядком проведено у письмовому провадженні.

Клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження до задоволення не підлягає з огляду на таке.

Як передбачено пунктом 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно із частиною другою статті 12 КАС України спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

У свою чергу, відповідно до частин першої, другої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Як передбачено частиною четвертою статті 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частин п`ятої, сьомої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Разом з тим, відповідно до частини шостої статті 262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд зазначає, що відповідно до положень КАС України кожен з учасників справи має право ознайомлюватися з матеріалами справи, зокрема, і з аргументами іншої сторони та реагувати на них відповідно до вимог КАС України, надавати пояснення, наводити свої доводи та міркування. Разом з тим, подане представником відповідача клопотання не містить жодних конкретних обґрунтувань щодо необхідності розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження.

Отже, враховуючи, що дана справа не є справою, яка в розумінні частини четвертої статті 257 КАС України має розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження, а є справою незначної складності та підлягає вирішенню за правилами спрощеного позовного провадження, при цьому, характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, тому відсутні підстави для задоволення клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. При цьому, суд звертає увагу, що у заявленому клопотанні не вказано, для встановлення яких саме обставин, виходячи із характеру спірних правовідносин та предмету доказування, необхідно розглянути справу за правилами загального позовного провадження, та що об`єктивно перешкоджає розглянути цю справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у ній доказів та заяв по суті справи.

Крім того, на думку суду, клопотання представника відповідача про направлення даної справи до Верховного Суду для вирішення питання про її розгляд Верховним Судом як судом першої інстанції, у порядку, визначеному статтею 290 КАС України, також не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд зазначає, що відповідно до приписів пункту 21 та пункту 22 частини першої статті 4 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги; зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Згідно із положеннями пункту 7 частини першої статті 29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо справа підлягає розгляду як зразкова у порядку, визначеному статтею 290 цього Кодексу.

Приписами частини десятої статті 29 КАС України передбачено, що передача справи на вирішення Верховного Суду як зразкової справи здійснюється відповідно до вимог статті 290 цього Кодексу.

Суд зазначає, що положеннями статті 290 КАС України визначено, що якщо у провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції.

У поданні про розгляд справи Верховним Судом як зразкової зазначаються підстави, з яких суд, що надає подання, вважає, що справа має бути розглянута Верховним Судом як зразкова, в тому числі посилання на типові справи. До подання додаються матеріали справи.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що інститут зразкової справи запроваджений з метою вирішення Верховним Судом питань застосування норм матеріального права у значній кількості адміністративних справ, які характеризуються аналогічними позовними вимогами та підставами виникнення спору, однаковими нормами, які регулюють спірні правовідносини, а також відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень. Водночас, звернення суду із поданням до Верховного Суду про розгляд справи Верховним Судом як судом першої інстанції є правом, а не обов`язком суду, який розглядає одну чи більше типових справ. У поданні про розгляд справи Верховним Судом як судом першої інстанції судом, що надає подання, повинні бути зазначені підстави для розгляду цієї справи як зразкової та перелічені типові справи з наведенням ознак, що вказують на аналогічні позовні вимоги та підстави виникнення спору, однакові норми, які регулюють спірні правовідносини, тощо.

Враховуючи вищевикладене та з огляду на зміст заявленого представником відповідача клопотання, слід дійти висновку про те, що представником відповідача у поданому до суду клопотанні лише вказано про наявність у провадженні Волинського окружного адміністративного суду типових або аналогічних, на думку відповідача, справ, проте останній не дає можливості встановити ознаки типових справ, які характеризуються аналогічними позовними вимогами та підставами виникнення спору, однаковими нормами, які регулюють спірні правовідносини тощо.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для направлення справи до Верховного Суду для вирішення питання про її розгляд Верховним Судом як судом першої інстанції у порядку, визначеному статтею 290 КАС України, у зв`язку з чим клопотання представника відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 12, 166, 248, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та про направлення даної справи до Верховного Суду для вирішення питання про її розгляд Верховним Судом як судом першої інстанції відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Головуючий-суддя В.Д. Ковальчук