Справа № 420/5343/18
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/5343/18

Категорія: 2.2 Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

Час і місце ухвалення: 16:49, м. Одеса

Дата складання повного тексту: 29.03.2019 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Поварчук В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання неправомірними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (далі Суворовська РА ОМР) (з урахуванням уточнених позовних вимог) про:

- визнання неправомірною дію Суворовської РА ОМР, у створені перепон у реалізації права громадянки України ОСОБА_1 , на доступ до публічної інформації, яка виразилась у наданні відповіді №С-510 від 10 квітня 2018 року, відповідно вимог ч.2 ст. 22, та всупереч ч.1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації";

- визнання неправомірною бездіяльності Суворовської РА ОМР у створені перепон у реалізації права громадянки України ОСОБА_1 на доступ до публічної інформації, яка виразилась у ненаданні всіх затребуваних зверненням від 26 березня 2018 року №С-510 матеріалів та документів стосовно усіх попередніх звернень та проведених за ними перевірок щодо виконання рішення МВК №1500р від 29 березня 2003 року, про які було відомо відповідачу та на підставі яких відповідачем надавались відповіді №С-510 від 10 квітня 2018 року; №С-3094 від 15 січня 2018 року; №С-1279 від 17 листопада 2016 року; №С- 1279 від 19 жовтня 2016 року; №С-1279 від 16 вересня 2016 року; №С-278 від 23 березня 2016 року; №2-С-2185 від 06 лютого 2004 року; №2-С-2185 від 19 вересня 2003 року;

- зобов`язати відповідача надати для ознайомлення документи з матеріалами перевірок, які є публічною інформацією, та на підставі яких складались та надавались відповіді №С-510 від 10 квітня 2018 року; №С-3094 від 15 січня 2018 року; №С-1279 від 17 листопада 2016 року; №С- 1279 від 19 жовтня 2016 року; №С-1279 від 16 вересня 2016 року; № С-278 від 23 березня 2016 року; №2-С-2185 від 06 лютого 2004 року; №2-С-2185 від 19 вересня 2003 року, якими відповідач обґрунтовував свою бездіяльність та невиконання рішення МВК №1500р від 29 березня 2003 року щодо знесення незаконно збудованої тамбурної перегородки, а також такі документи, про наявність яких відомо: завірену приватним нотаріусом ОСОБА_2 заяву від 05 червня 2004 року; довідки ССБД "Одеський дворик 120" про згоду на будівлю тамбура 50 кв.; схематичний план-креслення незаконно збудованої тамбурної перегородки 50 кв. по АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що на засіданні Міжвідомчої комісії 29 жовтня 2003 року, затверджено протокол №14 від 29 жовтня 2003 року за розглядом звернення ОСОБА_1 , про знесення самовільно збудованого тамбуру на сходовому майданчику впритул до квартири її мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , та власником якої вона є. З відповіді відповідача №2 С-2185 від 06 лютого 2004 року вбачається, що зазначений витяг є із рішення МВК №1500р. від 30 жовтня 2003 року. Станом на теперішній час зазначене рішення МВК є законним та діючим, проте не виконаним. Крім того, позивачу стало відомо, що начебто нею давався дозвіл на незаконну будівлю, яка наносить шкоду та про знесення якої позивач зверталась до МВК. Як зазначено позивачем, нею неодноразово надавались письмові запити щодо виконання рішення МВК №1500р. Проте, відповіді на вказані запити не містили належної інформації. Надалі, позивач 26 березня 2018 року звернулась до відповідача із зверненням щодо забезпечення доступу для ознайомлення з матеріалами перевірок, тобто про доступ до інформації стосовно всіх документів на які у своїх відповідях постійно посилався відповідач. На вимогу надання для ознайомлення усіх документів з інформацією, на підставі яких надавались відповіді про відмову виконання рішення МВК, було надана відповідь №С-510 від 10 квітня 2018 року, яка стала підставою для звернення до суду за захистом права на отримання публічної інформації і припинення триваючої бездіяльності відповідача у невиконанні рішення МВК, переліку документів, доступ до інформації яких позивачу відмовлено відповідачем. Право на доступ до публічної інформації було порушене відповідачем, що виразилось у ненаданні інформації, тобто перешкоді у доступі до затребуваних документів, які містять публічну інформацію стосовно результатів усіх перевірок за зверненнями позивача, за якими начебто відповідачем проводились перевірки та повинні були складатись відповідні протоколи, креслення із зазначенням розмірів, (а не фотографії дверей), довідки, довіреності, заяви, тощо.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що 23 лютого 2016 року до Суворовської РА ОМР звернулась ОСОБА_1 із заявою про знесення незаконно збудованої споруди, посилаючись на рішення міжвідомчої комісії №1500р від 29 жовтня 2003 року. Для надання відповіді ОСОБА_1 . Суворовська районна адміністрація звернулась до КП "ЖКС "Північний". Надалі, 23 березня 2016 року Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради надала відповідь ОСОБА_1 з роз`ясненням відносно наданої нею заяви на адресу Суворовської районної адміністрації. ОСОБА_1 , 23 березня 2018 року надала до Суворовської районної адміністрації заяву про забезпечення доступу до її звернень у Суворовську районну адміністрацію та відповідних, у зв`язку з цим, перевірок на предмет збудованого тамбуру громадянином ОСОБА_3 Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради 10 квітня 2018 року також надано відповідь на вищезазначену заяву. Позивач, 29 жовтня 2018 року знову звернулась до відповідача з клопотанням про надання відповідей Суворовської районної адміністрації. Відповідачем, 12 листопада 2018 року районною адміністрацією була надана відповідь на заяву від 29 жовтня 2018 року №С-1864 та направлена ОСОБА_1 з повідомленням, що відповідно до Інструкції з діловодства за зверненнями громадян в органах державної влади і місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від форм власності, в засобах масової інформації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 1997 року №348 та номенклатурою справ Суворовської районної адміністрації звернення громадян та документи з їх розгляду зберігаються 5 років та підлягають знищенню. Для вирішення питання про отримання рішення міжвідомчої комісії від 29 жовтня 2003 року №1500 було рекомендовано звернутись до Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради та надано копії відповідей Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 10 квітня 2018 року за №С-510, від 15 січня 2018 року за №С-3094 в двох екземплярах, завірених належним чином, а також з повідомленням адреси електронної пошти. З огляду на вищевикладене, Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради було реалізовано право ОСОБА_1 на отримання відповідей на звернення відповідно до Закону України "Про звернення громадян" на підставі відповідного оформлення ОСОБА_1 власних звернень.

Позивачем, 27 грудня 2018 року надано до суду відповідь на відзив (а.с.83-84), в якій позивач зазначає, що предметом позову ОСОБА_1 , є бездіяльність відповідача у задоволенні заяви від 26 березня 2018 року, №С-510 про доступ до публічної інформації, якою до подання зазначеної заяви відповідач мотивував невиконання рішення МВК про знесення незаконної будівлі по АДРЕСА_3 , та неправомірну дію, яка виразилась у наданні відповідачем відповіді №С-510 від 24 квітня 2018 року, якою право на доступ до затребуваної публічної інформації забезпечено не було. При цьому, у зазначеній заяві ОСОБА_1 №С-510 наводився перелік документів, які цікавили позивача та які відповідали класифікації "публічна інформація", а саме - заяви, завіреної нотаріусом ОСОБА_2 та довідки ОСББ. Відзив позивача взагалі не наводить зміст заяви ОСОБА_1 №С-510 та відповіді відповідача №С-510, які стали приводом та предметом подання позову, узагальнюючи перелік звернень за 2016-2018 роки щодо виконання рішення МВК Про знесення незаконної будівлі.

Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради 30 січня 2019 року надано заперечення на відповідь на відзив (а.с.97-99), в яких зазначено, що Суворовська районна адміністрація виконала встановленні даним законом вимоги щодо надання ОСОБА_1 публічної інформації, яку, як повідомлялось у відповідях Суворовської районної адміністрації, вона мала у своєму розпорядженні.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Суворовської РА ОМР про визнання неправомірними дій та бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Зобов`язано Суворовську РА ОМР повторно розглянути заяву ОСОБА_1 №С-510 від 26 березня 2018 року.

Стягнуто з Суворовської РА ОМР за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704,80 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про зміну судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а також у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року в частині задоволення первинних вимог позову, а саме:

- визнати неправомірною дію Суворовської РА ОМР, у створені перепон у реалізації права громадянки України ОСОБА_1 , на доступ до публічної інформації, яка виразилась у наданні відповіді №С-510 від 10 квітня 2018 року, відповідно вимог ч.2 ст. 22, та всупереч ч.1 ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації";

- визнати неправомірною бездіяльність Суворовської РА ОМР у створені перепон у реалізації права громадянки України ОСОБА_1 на доступ до публічної інформації, яка виразилась у ненаданні всіх затребуваних зверненням від 26 березня 2018 року №С-510 матеріалів та документів стосовно усіх попередніх звернень та проведених за ними перевірок щодо виконання рішення МВК №1500р від 29 березня 2003 року, про які було відомо відповідачу та на підставі яких відповідачем надавались відповіді №С-510 від 10 квітня 2018 року; №С-3094 від 15 січня 2018 року; №С-1279 від 17 листопада 2016 року; №С- 1279 від 19 жовтня 2016 року; №С-1279 від 16 вересня 2016 року; № С-278 від 23 березня 2016 року; №2-С-2185 від 06 лютого 2004 року; №2-С-2185 від 19 вересня 2003 року;

- стягнути з Суворовської РА ОМР на користь ОСОБА_1 окрім компенсації судового збору у розмірі 704,80 гривень також судових витрат пов`язаних із зверненням до суду першої інстанції, а саме: прибуттям до суду - 98 гривень, оформленні довіреностей - 500 гривень, копіюванні документів на 42 гривні, загальною сумою 693 гривні разом з судовим збором у розмірі 1 397,80 гривень, та компенсувати втрачений заробіток та відрив від звичайних занять пропорційно до розміру мінімальної заробітної плати на поточний період.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції, дослідивши обставини справи та надані докази, склав досить вірну картину про обставин, які мали місце - на запит позивача ОСОБА_1 про доступ до інформації та надання необхідних копій документів.

Проте, відповідач такого доступу не забезпечив та можливості ознайомлення з затребуваною інформацією не надав, проте суд у рішенні звертає увагу, що "позивач звертаючись 26 березня 2018 року до Суворовської РА ОМР стосовно забезпечення права на ознайомлення з матеріалами та документами, з обов`язковим забезпеченням права на зняття копій документів фактично не реалізував своє право на ознайомлення з бажаними документами й матеріалами, адже документи та матеріали не були надані позивачу для ознайомлення, а лише повідомлено позивачу спосіб реалізації заявленого ним у зверненні права" - проте це і є предмет позову - неподання та перепони у фактичній реалізації свого права на здійснення ознайомлення.

Таким чином, ОСОБА_1 впевнена у порушенні відповідачем її права на здійснення ознайомлення з бажаними документами й матеріалами, коли замість можливості фактично реалізувати своє право Відповідачем надається відповідь не по суті запиту, а сам доступ до матеріалів не забезпечується.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 наголошує на тому, що судом першої інстанції зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи, а штучно роблять неправомірні дії відповідача не так контрастно видимими.

Вельми сумнівно виглядає всебічність й обґрунтованість рішення, в якому ухвалено зобов`язання відповідачу на виправлення неправомірної бездіяльності та вчиненні дії, попри відсутності визнання цієї неправомірної бездіяльності.

Крім того, на думку апелянта, остаточне рішення суду навіть не відповідає завданню адміністративного судочинства, адже надає відповідачу змогу й надалі не надавати доступу до інформації та обмежуватись відповідями не по суті запиту, адже суд ігнорував цю норму закону й зобов`язав вчинити дії, не визнавши факт неправомірної бездіяльності, яка мала місце відповідача.

Поряд з цим, апелянт вказує, що відповідно вимог ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з прибуттям до суду, компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять, вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Проте, головуючим у справі, залишено поза увагою факт понесення позивачкою додаткових витрат, серед яких: квитки проїзду у транспорті на загальну суму 98 гривень; послуги копіювального центру на 42 гривні; послуги поштового зв`язку на загальну суму 53 гривні; нотаріальну довідку про сплату за оформлення довіреності 500 гривень. Копії зазначених документів додаються до апеляційної скарги.

Разом з тим, ОСОБА_1 зауважує, що до розгляду судом першої інстанції вони не надавались, бо суд не пропонував розглянути докази витрат й у засіданні таких питань не піднімав, попри те, що це було прохальною вимогою до суду.

Тобто, апелянт впевнена в тому, що хоча норми закону й не зобов`язують, але й сам суд для захисту й забезпечення прав позивача мав винести додаткове судове рішення відповідно положень ст.ст. 252 та 143 КАС України, запропонувавши надати необхідні докази, що зроблено судом не було й має бути змінено судом апеляційної інстанції, як виправлення фактичного порушення процесуального права судом першої інстанції.

Суворовська РА ОМР не скористалася процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Судова колегія, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження:

ОСОБА_1 , протягом 2016 та 2018 років вела переписку із Суворовською РА ОМР стосовно виконання рішення міжвідомчої комісії №1500р від 29 жовтня 2003 року.

При цьому, предметом розгляду в рамках даної справи є саме заява позивача від 26 березня 2018 року (а.с. 108) про забезпечення права на ознайомлення з матеріалами та документами стосовно усіх звернень позивача та проведених за ними перевірок, з обов`язковим забезпеченням права на зняття копій документів належно завірених керівництвом Суворовської районної адміністрації.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 26 березня 2018 року звернулась до Суворовської РА ОМР із заявою, в якій просила забезпечити їй право на ознайомлення з матеріалами та документами стосовно усіх її звернень та проведених за ними перевірок, з обов`язковим забезпеченням права на зняття копій документів належно завірених керівництвом Суворовської районної адміністрації (а.с.108).

У відповідь на заяву позивача, Суворовською РА ОМР ради 10 квітня 2018 року за №С-510 надано відповідь, в якій позивачу повідомлено, що ознайомлення з матеріалами та документами, які були отримані або створені в процесі відпрацювання Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради звернень позивача, а також зняття та засвідчення відповідних копій здійснюється у відповідності до Закону України "Про доступ до публічної інформації" та Інструкції з діловодства у виконавчих органах Одеської міської ради, затвердженої розпорядженням Одеського міського голови від 09 лютого 2012 року №77-01р (зі змінами). Зважаючи на вимоги зазначеної Інструкції, у райадміністрації відсутнє рішення міжвідомчої комісії від 29 жовтня 2003 року №1500р. Додатково позивача проінформовано, що з 01 січня 2017 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 переданий в управління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Одеський дворик 120", та списаний з балансу комунального підприємства Одеської міської ради "ЖКС "Північний". У відповідності до Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" функції по забезпеченню і захисту прав членів ОСББ та дотриманню їхніх обов`язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення реалізації прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості покладені на ОСББ (а.с.50).

Позивач вважає, що вказаною відповіддю відповідач створив перепон у реалізації права громадянки України ОСОБА_1 , на доступ до публічної інформації, а також створив перепони у реалізації права громадянки України ОСОБА_1 на доступ до публічної інформації, яка виразилась у ненаданні всіх затребуваних зверненням від 26 березня 2018 року №С-510 матеріалів та документів стосовно усіх попередніх звернень та проведених за ними перевірок щодо виконання рішення МВК №1500р від 29 березня 2003 року. З вказаних підстав позивач звернувся до суду з даним позовом та просить зобов`язати відповідача надати для ознайомлення документи з матеріалами перевірок, які є публічною інформацією, та на підставі яких складались та надавались відповіді №С-510 від 10 квітня 2018 року; №С-3094 від 15 січня 2018 року; №С-1279 від 17 листопада 2016 року; №С- 1279 від 19 жовтня 2016 року; №С-1279 від 16 вересня 2016 року; №С-278 від 23 березня 2016 року; №2-С-2185 від 06 лютого 2004 року; №2-С-2185 від 19 вересня 2003 року, якими відповідач обґрунтовував свою бездіяльність та невиконання рішення МВК №1500р від 29 березня 2003 року.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що як вбачається з наявної в матеріалах справи відповіді Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради на заяву позивача стосовно забезпечення права на ознайомлення з матеріалами та документами стосовно усіх звернень позивача та проведених за ними перевірок, з обов`язковим забезпеченням права на зняття копій документів належно завірених керівництвом Суворовської районної адміністрації, відповідачем фактично надана відповідь, в якій відповідач надає роз`яснення щодо процедури такого ознайомлення. Крім того, на всі звернення позивача відповідачем надавались відповіді, а тому, з наведених обставин, суд не вбачає в діях Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради створення перепон у реалізації права громадянки України ОСОБА_1 , на доступ до публічної інформації.

А позивачем не надано до суду доказів, які б підтверджували вчинення Суворовською районною адміністрацією ОМР будь-який протиправних дій чи проявлення бездіяльності, які б прямо перешкоджали чи забороняли позивачу реалізувати право на доступ до публічної інформації.

З урахуванням встановлених судом обставин та для належного захисту порушених прав позивача, суд першої інстанції вважав за можливе, відповідно до ч.2 ст. 9 КАС України, виходячи за межі позовних вимог, та відповідно до приписів абз.2 ч.4 ст. 245 КАС України, зобов`язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № С-510 від 26 березня 2018 року.

Стосовно стягнення з Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, на користь позивача - ОСОБА_1 , транспортних витрат, оформлення необхідних довіреностей та всіх інших можливих непередбачених цією вимогою витрати не підлягають задоволенню з урахуванням ненадання позивачем жодних доказів на підтвердження понесених ним судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 19, 40, 55 Конституції України ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ст. 7 Закону України "Про інформацію", ч.1 ст. 2, ст.ст. 4, 5, ч.ч.1, 2 5 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації", які регулюють спірні правовідносини.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

За змістом ст. 7 Закону України "Про інформацію" передбачено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію. Забороняється вилучення і знищення друкованих видань, експонатів, інформаційних банків, документів з архівних, бібліотечних, музейних фондів, крім встановлених законом випадків або на підставі рішення суду. Право на інформацію, створену в процесі діяльності фізичної чи юридичної особи, суб`єкта владних повноважень або за рахунок фізичної чи юридичної особи, Державного бюджету України, місцевого бюджету, охороняється в порядку, визначеному законом.

Закон України "Про доступ до публічної інформації" визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Частиною 1 ст. 2 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Публічна інформація, згідно із ст. 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно ст. 4 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах:

1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; 2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; 3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Статтею 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено забезпечення доступу до інформації шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно положень ч.ч.1, 2 5 ст. 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі. З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Для визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною, особа, яка вважає, що її право порушене, повинна довести існування причинного зв`язку між такою протиправною бездіяльністю та її порушеним правом.

Поряд з цим, бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнано протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

В розумінні КАС України бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Водночас, дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може виражатись, як приклад, у певних рішеннях, актах, листах тощо (тобто мати певне вираження), які негативно впливають на права, свободи, інтереси фізичної чи юридичної особи.

Отже, невиконання суб`єктом владних повноважень своїх повноважень, встановлених законодавством становить бездіяльність цього суб`єкта, а дії, вчинені ним під час здійснення управлінських функцій, є діями суб`єкта владних повноважень у розумінні ст.5 КАС України.

Виходячи із заявлених позовних вимог та встановлених обставин у справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в матеріалах справи доказів вчинення Суворовською РА ОМР будь-який протиправних дій чи проявлення бездіяльності, які б прямо перешкоджали чи забороняли позивачу реалізувати право на доступ до публічної інформації, оскільки на всі звернення позивача відповідачем надавались відповіді та роз`яснення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта щодо наявності в діях Суворовської РА ОМР створення перепон у реалізації права громадянки України ОСОБА_1 на доступ до публічної інформації.

Поряд з цим, колегія суддів наголошує на тому, що відповідно ч.7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, з урахуванням вимог ч.7 ст. 139 КАС України, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат, які вона понесла під час розгляду справи, у зв`язку з неподанням позивачем доказів на підтвердження понесених нею судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

За таких обставин, колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, судова колегія,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 квітня 2021 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.