Суддя: Ткаченко О.Є.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
06 травня 2021 року Чернігів Номер провадження №ЗП/620/8/21
Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Ткаченко О.Є., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову,
06.05.2021 ОСОБА_1 до подання позовної заяви звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони Північній митниці ДМС до остаточного рішення суду по суті вчиняти дії, виносити рішення, які безпосередньо, на основі (на підставі, по причині, що випливають з) оскаржуваного позивачем рішення митниці.
Заява обґрунтована тим, що 30.04.2021 заявник з метою здійснення митного оформлення автомобіля Хонда Джаз 2002 р.в., придбаного у 2019 році в Литві за 300 євро, відповідно до положень ст. 257 Митного кодексу України подав електронну митну декларацію. Північною митницею ДМС на виконання вимог ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України винесено рішення про витребування додаткових документів, на думку заявника, без жодного обґрунтування законності їх витребування. По закінченню 10 днів після витребування додаткових документів або відмови заявника у їх наданні митний орган має право винести картку відмови у митному оформленні та здійснити самостійне коригування митної вартості. Оскільки дії щодо витребування додаткових документів будуть предметом позову, тому з метою захисту і відновлення прав та інтересів заявник просить забезпечити позов.
Вирішуючи подану позивачем заяву про забезпечення позову, суд виходить із наступного.
Відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Тобто, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Згідно із ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 154 КАС України).
Відповідно до ч. 4 ст. 152 Кодексу адміністративного судочинства України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення позову стягується судовий збір у розмірі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виходячи з наведеного судом, підставою розгляду заяви про забезпечення позову є сплата судового збору за ставками визначеними Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Проте, всупереч наведеній вище нормі, позивачем не надано доказів сплати судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову.
Натомість заявник просить звільнити його від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у зв`язку з тим, що він тимчасово не працює, не отримує доходу, має на утриманні малолітню дитину - сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 02.02.2018 серія НОМЕР_1 .
Згідно ч. 1 ст. 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Водночас, ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" перелічені умови, за яких суд може відстрочити, розстрочити або звільнити сторону від сплати судового збору, а саме:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Згідно частини другої вказаної статті Закону України "Про судовий збір" суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Аналіз наведених приписів законодавства дає підстави для висновку, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є скрутний майновий стан сторони, який повинен бути доведений достовірними доказами.
Беручи до уваги те, що позивачем не надано доказів наявності у списку суб`єктів, звільнених від сплати судового збору, у клопотанні про звільнення від сплати судового збору не доведено жодної умови передбаченої ст. 8 Закону України "Про судовий збір", яка надає право на звільнення від сплати судового збору, а також те, що в даному випадку заявником не надані докази у підтвердження неспроможності сплати судового збору, тому суд не вбачає підстав для звільнення його від сплати судового збору.
З огляду на викладене, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.
Відповідно до ч. 7 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.
За таких обставин, в зв`язку з відсутністю доказів для звільнення позивача від сплати судового збору або про його сплату за розгляд заяви про забезпечення позову, суд дійшов до висновку про не виконання позивачем вимог ч. 4 ст. 152 Кодексу адміністративного судочинства України, що має своїм наслідком повернення вказаної заяви на підставі ч. 7 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України без розгляду.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 150-154 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя
Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути без розгляду.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом 15 днів з дня її підписання.

Суддя О.Є. Ткаченко