Справа № 440/6964/20
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2021-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/6964/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання протиправним та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

26.11.2020 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (далі ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування постанови, а саме просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області №40 про накладення штрафу за порушення Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин", законодавства про харчові продукти та корми, якою накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі семи мінімальних заробітних плат у сумі 35000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила що постанова ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області від 17.11.2020 №40 прийнята за відсутності правових підстав для проведення позапланового заходу державного контролю позивача, оскільки згідно з частиною першою статті 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги. Звертає увагу на те, що скарга (звернення) гр. ОСОБА_2 є необґрунтованою та підлягає залишенню без реагування з огляду на відсутність у ній обов`язкової та необхідної інформації.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/6964/20; вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23.12.2020 /а.с. 25/.

22.12.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву. У наданому відзиві представник відповідача зазначив, що звернення гр. ОСОБА_2 слугувало підставою для початку проведення заходу державного контролю. У подальшому представником ФОП ОСОБА_1 не допущено до перевірки посадових осіб відповідача до здійснення державного контролю. За доводами відповідача, позивач порушив Закон України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин" та Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" /а.с. 30-86/.

23.12.2020 представником позивача надано клопотання про відкладення підготовчого засідання у справі /а.с. 88/.

Протокольною ухвалою суду від 23.12.2020 підготовче засідання відкладено до 20.01.2020 з огляду на задоволення клопотання представника позивача /а.с. 89/.

29.12.2020 до суду надано відповідь на відзив, у якій позивач підтримала заявлені позовні вимоги /а.с. 92-94/.

20.01.2021 до суду надані заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача підтримав фактичні обставини, викладені у відзиві /а.с. 95-107/.

Протокольною ухвалою суду від 20.01.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 02.02.2021 /а.с. 108/.

02.02.2021 представником відповідача надано клопотання про проведення підготовчого засідання за відсутністю відповідача /а.с. 111/.

02.02.2020 представником позивача подано клопотання про заміну позивача з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на фізичну особу ОСОБА_1 та витребування додаткових доказів у справі /а.с. 112-113/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.02.2021 клопотання представника позивача про заміну позивача та витребування додаткових доказів задоволено. Замінено позивача у справі з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на фізичну особу ОСОБА_1 ; витребувано додаткові докази у справі; підготовче засідання відкладено на 23.02.2021 /а.с. 117-118/.

16.02.2021 від Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб на виконання ухвали суду від 02.02.2021 надійшли листи, у яких зазначено, що за наявними обліками реєстру територіальної громади міста Полтави відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відсутні /а.с. 124-125/.

19.02.2021 представником позивача надані додаткові письмові пояснення та докази у справі /а.с. 127-129/.

Протокольною ухвалою суду від 23.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 17.03.2021 /а.с. 131/.

У судове засідання 17.03.2021 учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з частиною дев`ятою статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на положення частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до положень пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення адміністративної справи здійснено судом у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , з 15.09.2020 здійснює підприємницьку діяльність за основним видом економічної діяльності: 47.29 роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в спеціалізованих магазинах.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 30.11.2020 внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

До ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області за допомогою засобів електронного зв`язку надійшла скарга гр. ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) від 22.10.2020 про вжиття заходів реагування до ФОП ОСОБА_1 , яка здійснює свою господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , у магазині під назвою " ІНФОРМАЦІЯ_1 " /а.с. 9/. Свою скаргу обґрунтовувала тим, що 20.10.2020 гр. ОСОБА_2 придбала у магазині "Італійська лавка" харчовий продукт - сир "Рикотта" за ціною 57,00 грн. Водночас, при придбанні вказаного товару виявила відсутність на реалізованому товарі позивача маркування державною мовою, зрозумілою для інформування національного споживача щодо наявних харчових продуктів.

На підставі вказаного звернення, відповідно до наказу ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області від 26.10.2020 №3254-ОД, керуючись вимогами статті 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності", Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин", Закону України "Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів" відповідачем прийнято посвідчення (направлення) на проведення перевірки від 26.10.2020 №3056 ФОП ОСОБА_1 (магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ") /а.с. 13, 59-60/.

26.10.2020 складений акт №86 про відмову в допуску посадової особи компетентного органу до здійснення державного контролю з підстав, не передбачених законом, відповідно до якого суб`єкт господарювання не допустив посадових осіб ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області до проведення позапланової перевірки, у зв`язку з чим перевірка не відбулася. Під час здійснення заходу використовувався засіб відеофіксації /а.с. 15-16/.

Відповідно до протоколу про порушення Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин", законодавства про харчові продукти та корми від 05.11.2020, 26.10.2020 о 13 год. 36 хв. уповноважена особа ФОП ОСОБА_1 - Ванін О.В. відмовив у допуску посадової особи компетентного органу до здійснення державного контролю з підстав, не передбачених законодавством. Примірник цього протоколу вручено 05.11.2020 уповноваженій особі ФОП ОСОБА_1 - Ваніну О.В. /а.с. 17-19/.

ФОП ОСОБА_1 також повідомлена про розгляд справи, який призначений на 05.11.2020 о 14:00 год за адресою ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області: м. вул. Воскресенський узвіз, 7, м. Полтава, що підтверджується листом ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області від 30.10.2020 вих-01-27/02.2/7573 та копією рекомендованого повідомлення, які містяться в матеріалах справи /а.с. 69-70/.

17.11.2020 за результатами розгляду матеріалів справи (акта про недопущення до перевірки від 26.10.2020 №86 та протоколу про порушення від 05.11.2020) начальник Головного управління Г. Пікуль прийняв постанову про накладення штрафу №40, якою ФОП ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 35000,00 грн за вчинення порушення, передбаченого пунктом 17 частини першої статті 65 Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин" - відмова в допуску посадової особи компетентного органу до здійснення державного контролю з підстав, не передбачених законом /а.с. 82-83/.

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 877-V (далі - Закон №877- V).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини, його територіальні органи зобов`язані забезпечити дотримання з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин", виключно вимог частин першої, четвертої, шостої - сьомої, абзацу другого частини десятої, частин дванадцятої - чотирнадцятої статті 4, частин першої (крім вимоги щодо отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення позапланового заходу) та третьої статті 6, частин першої - четвертої, шостої, восьмої - десятої статті 7, частин першої та другої статті 12, статей 13 - 18, 20, 21 цього Закону (частина сьома статті 2 Закону №877-V).

Згідно з абзацами п`ятим-шостим частини першої статті 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів, зокрема, є: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи територіального органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом.

Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону (частина друга статті 6 Закону №877- V).

Правові та організаційні засади державного контролю, що здійснюється з метою перевірки дотримання операторами ринку законодавства про харчові продукти, корми, здоров`я та благополуччя тварин, а також законодавства про побічні продукти тваринного походження під час ввезення (пересилання) таких побічних продуктів на митну територію України визначає Закон України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин" від 18.05.2017 №2042-VIII (далі - Закон №2042-VIII).

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №2042-VIII дія цього Закону поширюється на суспільні відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю за діяльністю операторів ринку, які здійснюють виробництво та/або обіг харчових продуктів, інших об`єктів санітарних заходів та/або кормів, у тому числі ввезення (пересилання) на митну територію України харчових продуктів та/або кормів, з метою перевірки цієї діяльності на відповідність законодавству про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин. Дія цього Закону поширюється також на суспільні відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю побічних продуктів тваринного походження, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України, з метою їх перевірки на відповідність законодавству про побічні продукти тваринного походження. Дія цього Закону поширюється також на суспільні відносини, пов`язані із здійсненням державного контролю за діяльністю операторів ринку, які здійснюють органічне виробництво та/або обіг органічної продукції, у тому числі ввезення (пересилання) на митну територію України, з метою перевірки цієї діяльності на відповідність законодавству про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин, а також законодавству у сфері органічного виробництва, обігу та маркування органічної продукції.

Статтею 4 Закону №2042-VIII передбачено, що до органів виконавчої влади у сфері державного контролю належать: 1) Кабінет Міністрів України; 2) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів та у сфері ветеринарної медицини; 3) компетентний орган.

Компетентний орган у сфері державного контролю: надає особам, визначеним цим Законом, повноваження щодо здійснення окремих заходів державного контролю, контролює правомірність та ефективність їхньої діяльності, позбавляє таких повноважень за наявності підстав, визначених законодавством, а також веде облік та оприлюднює відомості про уповноважених осіб на офіційному веб-сайті; вживає у межах своїх повноважень заходів для усунення порушень цього Закону, законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин, а також для притягнення винних осіб до відповідальності, встановленої законом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом (пункти 7, 12, 13, частини першої статті 7 Закону №2042-VIII).

Систему компетентного органу складають компетентний орган, його територіальні органи, а також державні установи, підприємства та організації, підпорядковані компетентному органу. Територіальні органи виконують повноваження компетентного органу в межах відповідних адміністративно-територіальних одиниць. Керівник компетентного органу покладає виконання повноважень головного державного інспектора та головного державного ветеринарного інспектора на керівника територіального органу або його заступників, за умови їх відповідності вимогам, встановленим цим Законом відповідно до державного інспектора та державного ветеринарного інспектора (частини друга та третя статті 7 Закону №2042-VIII).

Згідно з частинами першою, другою статті 9 Закону №2042-VIII компетентний орган має право надавати особам, визначеним частиною другою цієї статті, повноваження щодо здійснення окремих заходів державного контролю, за умови їх відповідності вимогам, встановленим законодавством. Рішення компетентного органу про надання статусу уповноваженої особи має містити деталізований опис заходу державного контролю, повноваження щодо здійснення якого надається відповідній особі, та умов, за яких він має здійснюватися.

Для цілей цього Закону уповноваженими особами, зокрема, є: офіційні ветеринарні лікарі - мають право здійснювати на визначених компетентним органом потужностях (господарствах) повноваження державного ветеринарного інспектора у межах передбачених цим Законом заходів державного контролю харчових продуктів тваринного походження та живих тварин; уповноважені ветеринари - мають право здійснювати у визначених компетентним органом господарствах передбачені цим Законом заходи державного контролю живих тварин; працівники бійні, уповноважені на виконання обов`язків помічника державного ветеринарного інспектора, - мають право виконувати обов`язки помічника державного ветеринарного інспектора у межах державного контролю свіжого м`яса птиці та зайцеподібних у разі виконання умов, визначених розділом VI цього Закону, та лише в частині технічної допомоги, необхідної для виконання завдань державного ветеринарного інспектора; уповноважені лабораторії, у тому числі референс-лабораторії - мають право проводити лабораторні дослідження (випробування), а також здійснювати відбір зразків та виконувати інші функції у випадках, визначених цим Законом.

Підпунктами 1, 9 частини четвертої статті 9 Закону №2042-VIII передбачено, що компетентний орган не має права надавати особам, зазначеним у частині другій цієї статті, такі повноваження щодо здійснення заходів державного контролю: оформляти протоколи про порушення цього Закону, законодавства про харчові продукти та корми; інші повноваження щодо здійснення заходів державного контролю, які додатково визначені Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону №2042-VIII під час здійснення заходів державного контролю державні інспектори та державні ветеринарні інспектори мають, зокрема, такі права: 1) безперешкодного доступу без попередження до потужностей під час їх роботи; 2) здійснювати інспектування потужностей, випробувальних лабораторій, що розміщуються на потужностях і пов`язані з виробництвом та/або обігом харчових продуктів та/або кормів; 3) здійснювати відбір зразків з метою перевірки відповідності законодавству про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин; 4) проводити аудит постійно діючих процедур, заснованих на принципах НАССР, за умови наявності відповідної підготовки; 5) перевіряти документи щодо дотримання операторами ринку законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин і отримувати їх копії; 6) здійснювати інтерпретацію результатів лабораторних досліджень (випробувань) зразків; 7) видавати приписи щодо усунення порушень цього Закону, законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин; 8) збирати докази, що підтверджують порушення операторами ринку цього Закону, законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин, у тому числі здійснювати відбір зразків; 9) здійснювати позапланові інспектування потужностей з метою перевірки виконання операторами ринку приписів, розпоряджень та рішень, прийнятих за результатами здійснення попередніх заходів державного контролю; 10) за зверненням оператора ринку видавати (заповнювати) міжнародні сертифікати, що підтверджують відповідність вантажів з харчовими продуктами або кормами, що експортуються з України, вимогам країни призначення або вимогам законодавства України. Міжнародний сертифікат, що підтверджує відповідність вантажу, що експортується з України, вимогам законодавства України, видається за відповідним зверненням оператора ринку, лише якщо компетентними органами України та країни призначення не погоджено форму міжнародного сертифіката і законодавство країни призначення не передбачає обов`язковості супроводження такого вантажу міжнародним сертифікатом встановленої форми.

Посадові особи компетентного органу та його територіальних підрозділів самостійно приймають рішення в межах своїх повноважень та зобов`язані відмовитися від виконання будь-яких наказів, розпоряджень або вказівок, які суперечать законодавству, а також вжити інших заходів, передбачених законом (частина четверта статті 12 Закону №2042-VIII).

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 2042-VIII оператор ринку під час здійснення заходів державного контролю має, зокрема, наступні права: 1) вимагати від державних інспекторів, державних ветеринарних інспекторів, інших осіб, які здійснюють заходи державного контролю, дотримання цього Закону, законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин; 2) перевіряти наявність у державних інспекторів, державних ветеринарних інспекторів, інших осіб, які здійснюють заходи державного контролю, службового посвідчення (документа, що посвідчує особу); 3) одержувати копії направлення на проведення інспектування або аудиту; 4) не допускати державних інспекторів та державних ветеринарних інспекторів до здійснення інспектування та аудиту, якщо: а) інспектування або аудит здійснюється з порушенням вимог щодо періодичності інспектування та аудиту, встановленої щорічним планом державного контролю, та за відсутності підстав для проведення позапланових заходів державного контролю; б) державний інспектор або державний ветеринарний інспектор не надав копій документів, передбачених цим Законом, або якщо надані документи не відповідають вимогам цього Закону; в) державний інспектор або державний ветеринарний інспектор не вніс запис про здійснення відповідного заходу державного контролю до журналу реєстрації заходів державного нагляду (контролю) (у разі надання такого журналу оператором ринку); 5) бути присутнім під час здійснення заходів державного контролю, залучати до здійснення таких заходів юридичних і фізичних осіб, за умови що такі особи не перешкоджають здійсненню відповідних заходів;6) вимагати нерозголошення інформації з обмеженим доступом, що належить оператору ринку; 7) одержувати та ознайомлюватися з актами державного контролю, актами відбору зразків, розпорядженнями, приписами, рішеннями; 8) надавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження або заперечення до актів державного контролю, актів відбору зразків протягом п`яти робочих днів з дня отримання таких актів оператором ринку; 9) під час відбору зразків одержувати додаткові зразки для проведення альтернативного лабораторного дослідження (випробування); 10) вести журнал реєстрації заходів державного нагляду (контролю) та вимагати від державних інспекторів та державних ветеринарних інспекторів внесення до нього записів про здійснення інспектування та аудиту до початку їх проведення; 11) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні рішення, дії та бездіяльність посадових осіб компетентного органу та інших осіб, які здійснюють заходи державного контролю; 12) на відшкодування в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, шкоди (збитків), заподіяної (завданих) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю посадових осіб компетентного органу та інших осіб, які здійснюють заходи державного контролю.

Пунктами 1, 3 частини першої статті 16 Закону №2042-VIII передбачено, що оператор ринку зобов`язаний: допускати державних інспекторів, державних ветеринарних інспекторів та інших визначених цим Законом осіб до здійснення заходів державного контролю, за умови дотримання ними порядку здійснення державного контролю, передбаченого цим Законом; надавати документи, пояснення, іншу інформацію з питань, що виникають у зв`язку із здійсненням заходів державного контролю.

Частинами першою-п`ятою статті 18 Закону №2042-VIII визначено, що державний контроль здійснюється компетентним органом, крім випадків, встановлених цим Законом. Державний контроль має бути ризик-орієнтованим та здійснюватися з періодичністю, що є достатньою для досягнення цілей цього Закону. Заходи державного контролю здійснюються без попередження (повідомлення) оператора ринку, крім аудиту та інших випадків, коли таке попередження є необхідною умовою забезпечення ефективності державного контролю. Аудит постійно діючих процедур, заснованих на принципах НАССР, проводиться за умови повідомлення оператора ринку не пізніше ніж за три робочі дні до здійснення такого заходу. Повідомлення надсилається рекомендованим поштовим відправленням за місцезнаходженням (місцем проживання) оператора ринку, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, та/або відправленням електронної пошти на відповідну адресу оператора ринку, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, або вручається особисто під розписку керівнику чи представнику оператора ринку. Заходи державного контролю можуть здійснюватися позапланово у разі виявлення невідповідності або появи обґрунтованої підозри щодо невідповідності, а також в інших встановлених законом випадках. Державний контроль здійснюється на будь-якій стадії виробництва та обігу харчових продуктів та кормів. Періодичність здійснення планових заходів державного контролю кожної потужності визначається на підставі ризик-орієнтованого підходу та має враховувати.

Крім того, відповідно до частини сьомої статті 18 Закону №2042-VIII державний контроль у формах інспектування та аудиту здійснюється із застосуванням актів державного контролю. Акт державного контролю має містити вичерпний перелік питань для перевірки дотримання оператором ринку законодавства про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин. Кожне таке питання повинно містити посилання на вимогу нормативно-правового акта (статтю, частину, пункт, підпункт, абзац тощо), яка підлягає дотриманню оператором ринку. Якщо за результатами інспектування або аудиту виявлено невідповідність, в акті державного контролю наводиться детальний опис відповідних порушень законодавства. Акт державного контролю складається у двох примірниках, один з яких вручається оператору ринку протягом трьох робочих днів з дня його складення.

Заходи державного контролю здійснюються у формі аудиту, інспектування, передзабійного та післязабійного огляду, відбору зразків, лабораторного дослідження (випробування), документальної перевірки, перевірки відповідності, фізичної перевірки. У межах заходів державного контролю здійснюється державний моніторинг (частина перша статті 19 Закону №2042-VIII).

Інспектування передбачає перевірку дотримання операторами ринку законодавства про харчові продукти та корми, здоров`я та благополуччя тварин та відповідності їх діяльності вимогам щодо: 1) гігієни; 2) плану коригувальних дій, розробленого та впровадженого оператором ринку за результатами попередніх перевірок; 3) інцидентів, пов`язаних з безпечністю харчових продуктів та/або кормів. Інспектування може включати в себе перевірку потужностей, прилеглої території, приміщень, обладнання та інвентарю, транспортних засобів, а також харчових продуктів та кормів; сировини, інгредієнтів, допоміжних матеріалів для переробки, які використовуються для приготування та виробництва харчових продуктів та кормів, напівфабрикатів; предметів та матеріалів, що контактують з харчовими продуктами; засобів та процесів прибирання і догляду, а також пестицидів; маркування, зовнішнього вигляду та реклами (частина четверта статті 19 Закону №2042-VIII).

Пунктом 17 частини першої статті 65 Закону №2042-VIII передбачено, що оператори ринку несуть відповідальність за правопорушення - відмову в допуску посадової особи компетентного органу або його територіального органу до здійснення державного контролю з підстав, не передбачених законом, або інше перешкоджання її законній діяльності, що тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб у розмірі десяти мінімальних заробітних плат, на фізичних осіб - підприємців - у розмірі семи мінімальних заробітних плат.

Згідно з частинами першою, другою статті 66 Закону №2042-VIII провадження у справах про порушення юридичними особами та фізичними особами - підприємцями цього Закону, законодавства про харчові продукти та корми здійснюється відповідно до положень цієї статті. Штраф за порушення цього Закону, законодавства про харчові продукти та корми може бути накладено протягом шести місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Протокол про порушення цього Закону, законодавства про харчові продукти та корми, за результатами здійснення заходів державного контролю мають право складати державні інспектори та державні ветеринарні інспектори (частина третя статті 66 Закону №2042-VIII).

Таким чином, суд вважає, що перелік підстав для проведення позапланового заходу контролю визначений статтею 6 Закону №877-V. При цьому, проведення позапланових заходів з інших підстав, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону.

Водночас, правові та організаційні засади державного контролю, що здійснюється з метою перевірки дотримання операторами ринку законодавства про харчові продукти, визначає Закон №2042-VIII, який містить спеціальні норми по відношенню до Закону №877-V.

Отже, відповідач у своїй діяльності керується як нормами Закону №2042-VIII, так і нормами Закону №877-V в частині, неврегульованій спеціальним Законом.

Зважаючи на вищевикладене, у разі отримання звернення фізичної особи про порушення, що спричинило шкоду її правам чи здоров`ю, уповноважений орган державного нагляду (контролю) зобов`язаний отримати погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки, за наслідком чого видається відповідний наказ про здійснення позапланового заходу, який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Так, вимоги до звернення визначені в статті 5 Закону України "Про звернення громадян", зокрема: звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження.

Спірні правовідносини у цій справі виникли з огляду на звернення гр. ОСОБА_2 , як підставу для проведення позапланової перевірки господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Так, позивач зазначає, що для отримання погодження на проведення позапланової перевірки, отримана ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області заява потребує додаткових відомостей про особу звернення, як споживача. Зокрема, до таких відомостей має відноситися: ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, електронна поштова адреса, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним.

Водночас, незазначення у заяві вищевказаних відомостей, має наслідком неможливість отримання погодження на проведення позапланового заходу від центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), та повернення цього звернення заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження.

При цьому, відповідач вважає, що у вказаному зверненні надано достатньо інформації, що у сукупності надають можливість ідентифікувати заявника та організувати проведення позапланової перевірки.

Із системного аналізу норм статей 1, 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та статті 5 Закону України "Про звернення громадян" можна дійти висновку, що звернення без зазначення обов`язкових реквізитів не надає Держпродспоживслужбі можливості для об`єктивного, неупередженого розгляду та вжиття відповідних заходів реагування. У зв`язку з цим, з метою запобіганню проведення перевірок без достатніх на це правових підстав, органи Держпродспоживслужби повинні ретельно аналізувати інформацію, вказану у зверненні та за наявності порушень прав споживача, ініціювати проведення перевірки.

При цьому, громадяни у своєму зверненні з проханням провести перевірку певного підприємства мають зазначати наступні відомості: ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги.

Проте жодний із вищеперерахованих законодавчих актів не передбачає вимог до змісту звернення, яке подається фізичною особою, а саме: чіткого переліку відомостей, які мають бути зазначені в заяві для розгляду її в якості підстави для проведення позапланового заходу перевірки.

Проаналізувавши неведені положення законодавства, суд звертає увагу на те, що вказане звернення має відповідати вимогам, передбаченим статті 5 Закону України "Про звернення громадян", тобто містити прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання заявника, суть порушеного питання, власноручний (електронний) підпис фізичної особи, що подає заяву.

Крім того, з`ясування суті порушеного питання, яке може бути підставою для ініціювання проведення перевірки, належить до дискреційних повноважень Держпродспоживслужбі, яка має здійснити аналіз зазначених у зверненні порушень прав споживача суб`єктом господарювання.

Так, матеріалами справи підтверджено, що копія скарги (звернення) гр. ОСОБА_2 від 22.10.2020 не містить ім`я, по батькові, місця проживання заявника, як обов`язкових реквізитів скарги (звернення), а також електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомостей про інші засоби зв`язку з ним.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що з надісланої скарги (звернення) отримувач позбавлений можливості встановити особу звернення у зв`язку з відсутністю прізвища, ім`я, по батькові заявника.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у самій скарзі (зверненні) від 22.10.2020 зазначені прізвище, ім`я, по-батькові заявника: ОСОБА_2 , тоді, як електронна адреса, з якої надійшло вказане звернення належить ОСОБА_4 /а.с. 9/.

На запит суду, 16.02.2021 від Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб надійшли листи, у яких зазначено, що за наявними обліками реєстру територіальної громади міста Полтави відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3 ) так і ОСОБА_4 відсутні /а.с. 124-125/.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що звернення фізичної особи про порушення, що спричинило шкоду її правам як споживача, може бути підставою для вжиття Держпродспоживслужбою відповідних заходів реагування, якщо це звернення відповідає вимогам Закону України "Про звернення громадян" та суть зазначених у зверненні порушень є достатніми для висновку про ймовірне порушення прав споживача, що потребують подальшої перевірки за допомогою заходів позапланового контролю.

Водночас, у вказаному зверненні заявник зазначив недостатньо відомостей, що позбавляють можливості ідентифікувати таку особу для вжиття подальших заходів реагування.

Слід зазначити, що відповідач не позбавлений можливості, як суб`єкт владних повноважень, з метою реалізації своїх управлінських функцій, з`ясувати інформаційні данні заявника шляхом подання запитів до уповноважених органів державної влади.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначені висновки суду відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не доказав правомірності свого рішення, що є підставою для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, враховуючи задоволення позову, на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати, сплачені позивачем за подання цього позову.

26.03.2021 до суду від представника позивача надійшло клопотання про розподіл судових витрат, у якій позивач просить суд: стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

14.04.2021 відповідачем надано клопотання про зменшення розміру судових витрат. У наведеному клопотанні представник відповідача зазначив, що розмір судових витрат підлягає зменшення у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження їх обґрунтування. Додатково зазначав, що позивачем не надані докази будь-яких витрат на оплату правничої допомоги адвоката (платіжне доручення, квитанція тощо).

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою - третьою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 21.03.2018 у справі № 815/4300/17, від 11.04.2018 у справі № 814/698/160 від 18.10.2018 у справі № 813/4989/17.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не може втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, для включення всього розміру гонору до суму, що підлягає стягненню на користь позивача за рахунок відповідача у разі задоволення позову, судом має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону № 5076-VI. Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При цьому, на підтвердження здійснення правової допомоги суду має бути надано докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися в акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічні правові висновки зазначені у постановах Верховного Суду, зокрема, в постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17, від 29.10.2020 у справі № 910/3233/18.

На підтвердження складу та розміру понесених витрат на правничу допомогу позивачем приєднано до матеріалів справи:

- договір про надання правової допомоги від 26.10.2020 №32-2020;

- додатки до зазначеного договору: додаткова угода від 01.12.2020 №1 та акт прийому-передачі правової допомоги від 15.03.2021;

- рахунок фактура від 15.03.2021 №21;

- ордер від 26.10.2020 №205018.

При цьому, суд зазначає, що у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 134 КАС України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналогічний правовий висновок зроблений Верховним Судом, зокрема, у постанові від 30.09.2020 у справі № 826/6889/17.

При цьому, як зазначено вище, відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Так, з наданого позивачем акта прийому-передачі правової допомоги від 15.03.2021 вбачається, що усього визначено затраченого часу 16 годин, тому 1 година дорівнює 625 грн, (10000,00 грн/16 годин). Зокрема, до витрат на правничу допомогу представником позивача віднесено: участь у судових засіданнях 23.12.2020, 20.01.2020, 23.02.2021 та 17.03.2021 по 0,5 години.

Водночас, з наявних у матеріалах справи протоколів судових засідань вбачається, що 23.12.2020, 23.02.2021 та 17.03.2021 учасники справи у судове засідання не з`явились, фіксування судових засідань за допомогою технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з чим не рахуються 1,5 години - 937,50 грн (625 грн * 1,5 години).

Крім того, посилання відповідача на те, що витрати на правничу допомогу не підлягають стягненню з огляду на відсутність будь-яких доказів понесення витрат на оплату правничої допомоги адвоката (платіжне доручення, квитанція тощо) не беруться до уваги у зв`язку з те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх фактично сплачено стороною/ третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Отже, докази оплати послуг адвоката подавати не обов`язково.

Викладена правова позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №280/2635/20.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про зменшення витрат на правничу допомогу до 9062,50 грн.

При цьому, оскільки у спірних правовідносинах права позивача порушені прийняттям протиправного рішення відповідачем, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області (вул. Воскресінський узвіз, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 17.11.2020 №40 про накладення штрафу за порушення Закону України "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин", законодавства про харчові продукти та корми.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби у Полтавській області (вул. Воскресінський узвіз, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2102,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 9062,50 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна