Справа № 340/3424/20
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 340/3424/20

головуючий суддя І інстанції - Казанчук Г.П.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,

суддів: Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 в адміністративній справі №340/3424/20 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, визнання неправомірними дій, стягнення недоплаченого грошового забезпечення та середнього заробітку за вимушений прогул,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 14.07.2020 №401 в частині застосування до інспектора взводу №1 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнати незаконним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 29.07.2020 №545 о/с в частині звільнення зі служби в поліції інспектора взводу №1 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді інспектора взводу №1 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.07.2020 по день поновлення на службі в поліції.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що спірні накази про звільнення останнього є протиправними, оскільки жодна особа не була притягнута до адміністративної відповідальності, а тому посилання відповідача щодо вчинення грубих порушень ПДР є безпідставним та необґрунтованим і носять лише характер припущень. Зауважено, що в межах дисциплінарного провадження не було індивідуалізовано протиправну діяльність, саме позивача та до складу комісії з проведення службового розслідування та до складу комісії з проведення службового розслідування ввійшла зацікавлена особа.

Департаментом патрульної поліції Національної поліції України було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в ГУ Національної поліції в Кіровоградській області на різних посадах з 04.03.2017 року, а з 01.08.2019 року - інспектор взводу №1 роди №4 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП (а.с.112-118).

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 16.04.2020 року № 733 було призначено службове розслідування відносно лейтенанта поліції ОСОБА_2 та лейтенанта поліції ОСОБА_1 за результатом якого складено акт від 12.06.2020 року.

Зазначеним висновком встановлено, що інспекторами взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_1 та лейтенантом поліції ОСОБА_2, які відповідно до розстановки сил та засобів роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП 01.02.2020 з 08 год 00 хв до 20 год 00 хв заступили в складі наряду патрульної поліції «Ліана - 1013», на службовому автомобілі Тоуоtа Рrius, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обладнаному спеціальними сигнальними світловими і звуковими пристроями, кольорографічними схемами Національної поліції України та відеореєстратором здійснювали патрулювання.

У період з 09:00 до 12:00 години 01.02.2020 року лейтенантом поліції ОСОБА_1 та лейтенантом поліції ОСОБА_2 здійснено зупинку вісьмох транспортних засобів, а саме: Chevrolet Lachetti реєстраційний номер НОМЕР_2 , Ford Escape, реєстраційний номер НОМЕР_3 , Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_4 , Hyundai Elantra, реєстраційний номер НОМЕР_5 , Nissan Maxima, реєстраційний номер НОМЕР_6 , ВАЗ 11183, реєстраційний номер НОМЕР_7 , ВАЗ 217230 реєстраційний номер НОМЕР_8 , ЗАЗ SENS, реєстраційний номер НОМЕР_9 , з водіями яких вказаними працівниками здійснювалось спілкування та перевірка документів.

Відповідно до відомостей обліків інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_3 та лейтенант поліції ОСОБА_1 не оформлювали матеріалів про адміністративні правопорушення, до вчинення яких можуть бути причетні водії зазначених автомобілів, чим не забезпечили притягнення їх до адміністративної відповідальності, незважаючи на вчинення ними адміністративних правопорушень. При цьому, дослідженням файлів відеореєстратора, що був встановлений у вказаному службовому автомобілі в період зазначеного часу була зафіксована передача деякими водіями зупинених транспортних засобів ОСОБА_1 предметів, схожих на згортку купюр Національного банку України, які останній поклав до лівої кишені однострою.

На підставі наведених висновків, пункту 2 наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 14.07.2020 року №401 «Про застосування до працівників управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції дисциплінарних стягнень» за порушення вимог частини першої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статей 3, 6, частини першої статті 8, пунктів 1 та 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 3, 4, 6, 7 та 11 частини третьої статті 1, частини восьмої статті 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, абзаців першого, другого та п`ятого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, пункту 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» до інспектора взводу №1 роти №4 батальйону управління патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 29.07.2020 року № 545 о/с «Про особовий склад», відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» позивача було звільнено зі служби в поліції.

Не погодившись з правомірністю прийняття наведених наказів, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що притягнення до дисциплінарної відповідності, у вигляді звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу Департаменту Національної поліції від 14.07.2020 року №401, здійснено в межах і в спосіб, передбачений законом та без порушення норм законодавства, що регулює дані правовідносини.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Приписам ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Дисциплінарний статут Національної поліції України) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ст. 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Приписами ч. 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Процедура проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування, визначена Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 (далі - Порядок № 893).

Згідно п. 1 розділу ІІ Порядку № 893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до п. 1, 13, 14, 17 розділу V Порядку № 893, проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

У письмовому поясненні поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові особи, що одержує пояснення; прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце роботи, посада, адреса проживання особи, що надає пояснення, а якщо пояснення надається поліцейським, додатково зазначаються відомості про освіту, час служби в поліції та на займаній посаді; попередження особи про право відмовитися надавати пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України; надання особою, що надає пояснення, згоди на обробку та використання в службових документах поліції її персональних даних.

Пояснення поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб може фіксуватися на бланку пояснення, зразок якого наведено в додатку до цього Порядку.

Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває під вартою, здійснюється через адміністрацію місця ув`язнення шляхом його повідомлення про необхідність надіслати пояснення на зазначену дисциплінарною комісією адресу.

Отримання пояснень від поліцейського, який перебуває на чергуванні або патрулюванні, здійснюється лише після закінчення ним чергування, патрулювання або заміни його іншим поліцейським, а від поліцейського, який перебуває у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, - після його протверезіння.

Письмове пояснення підписують особа, яка отримувала пояснення, та особа, яка надала пояснення, із зазначенням дати його надання.

Факт відмови поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інших осіб від надання пояснень фіксується шляхом складення акта про відмову надати пояснення.

В акті обов`язково зазначаються відомості про дату, час і місце його складення, посади, звання, прізвища, імена, по батькові осіб, які його склали, прізвище, ім`я, по батькові особи, якій було запропоновано надати пояснення та яка відмовилася це зробити, а також (у разі повідомлення) - причини такої відмови. Акт про відмову надати пояснення підписують член дисциплінарної комісії, присутній під час відмови, та інші особи, присутні під час відмови.

Акт про відмову надати пояснення реєструється в службі діловодства (канцелярії) органу (підрозділу, закладу, установи) поліції, ЗВО, в якому утворена дисциплінарна комісія, та долучається до матеріалів службового розслідування.

Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що недотримання працівником Національної поліції службової дисципліни, неналежне виконання обов`язків поліцейського, має наслідком вчинення ним дисциплінарного проступку та можливості подальшого притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності. При цьому, обставини дисциплінарного проступку мають встановлюватись під час службового розслідування, в тому числі шляхом відібрання усних чи письмових пояснень поліцейського, а факт відмови їх надати, фіксується у відповідному акті.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та прийняття спірних наказів були висновки відповідача щодо порушення позивачем вимог частини першої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статей 3, 6, частини першої статті 8, пунктів 1 та 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 3, 4, 6, 7 та 11 частини третьої статті 1, частини восьмої статті 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, абзаців першого, другого та п`ятого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09 листопада 2016 року № 1179, пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026, пункту 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395, пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII, пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», а саме вчинення навмисних дій щодо виявлення грубих порушень Правил дорожнього руху водіями та дій щодо уникнення вказаними водіями адміністративної відповідальності, а також у нездійсненні відеозапису з метою приховування даних фактів.

Встановивши зміст спірних правовідносин, колегія суддів апеляційного суду дійшла наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію України» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07 листопада 2015 року № 1395 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121 1, 121 2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124 1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132 1, частинами шостою і одинадцятою статті 133 1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152 1 КУпАП.

Згідно п.п. 3, 4, 5 розділу ІІ інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026 портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі - Журнал обліку) (додаток 1), який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.

Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Відповідно до п. 5 ч. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 року N 1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України "Про Національну поліцію", "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства України.

Як свідчать встановлені обставини справи, висновок службового розслідування, на підставі якого було прийнято спірні накази, ґрунтувався, зокрема на відеозаписі, що здійснений на відеореєстратор, встановлений у службовому автомобілі, на якому відбувалось патрулювання позивача.

Відповідно до наведеного відеозапису, у період з 09:00 до 12:00 години 01.02.2020 року лейтенантом поліції ОСОБА_1 та лейтенантом поліції ОСОБА_2 здійснено зупинку вісьмох транспортних засобів, а саме: Chevrolet Lachetti реєстраційний номер НОМЕР_2 , Ford Escape, реєстраційний номер НОМЕР_3 , Ford Transit, реєстраційний номер НОМЕР_4 , Hyundai Elantra, реєстраційний номер НОМЕР_5 , Nissan Maxima, реєстраційний номер НОМЕР_6 , ВАЗ 11183, реєстраційний номер НОМЕР_7 , ВАЗ 217230 реєстраційний номер НОМЕР_8 , ЗАЗ SENS, реєстраційний номер НОМЕР_9 , з водіями яких вказаними працівниками здійснювалось спілкування та перевірка документів з отриманням предметів схожих на купюри Національного банку України.

Зі змісту наведеного відеозапису вбачається, що водії наведених транспортних засобів у вказаний часовий проміжок допускали порушення Правил дорожнього руху України (проїзд на забороняючий червоний сигнал світлофора).

Відповідно до відомостей обліків інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_3 та лейтенант поліції ОСОБА_1 не оформлювали матеріалів про адміністративні правопорушення, до вчинення яких можуть бути причетні водії зазначених автомобілів, чим не забезпечили притягнення їх до адміністративної відповідальності, незважаючи на вчинення ними адміністративних правопорушень.

Поряд з вказаним, співставивши час зупинення вищезазначених автомобілей та час здійснення позивачем відеозапису на портативний відеореєстратор (нагрудний бодікам), при зупиненні вищеописаних автомобілей, позивачем відеозапис нагрудною камерою не вівся.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що в період часу з 10:23 01.02.2020 року по 14:56 01.02.2020 відеофіксація не здійснювалася взагалі.

Також, з матеріалів справи вбачається, що в межах дисциплінарного провадження, відповідачем було отримано пояснення у водіїв наведених транспортних засобів.

Відповідно до пояснень ОСОБА_4 від 27.05.2020 року, 01.02.2020 року приблизно о 09:45, останній керуючи належним йому транспортним засобом Nissan Maxima, реєстраційний номер НОМЕР_6 , рухаючись по вул. Мурманська, в м. Кропивницький здійснив проїзд на жовтий сигнал світлоформа, після чого був зупинений нарядом патрульної поліції, які повідомили про факт вчинення правопорушення та обмежелись усним зауваженням.

Згідно пояснень ОСОБА_5 від 27.05.2020 року, 01.02.2020 року, приблизно в обідній час, рухався на транспортному засобі Chevrolet Lachetti реєстраційний номер НОМЕР_2 , був зупинений працівниками поліції внаслідок проїзду на забороняючий сигнал світлофора. Зауважено, що ОСОБА_5 погодився з фактом вчинення правопорушення та був попереджений працівниками поліції про необхідність дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до пояснень ОСОБА_6 від 26.05.2020 року, 01.02.2020 року близько обіднього часу пори, останній рухався по вул. Мурманська на транспортному засобі Ford Escape, реєстраційний номер НОМЕР_3 та був зупинений працівниками поліції внаслідок проїзду на забороняючий сигнал світлофора. За результатом перевірки документів ОСОБА_6 було попереджено про необхідність дотримання правил дорожнього руху.

Згідно пояснень ОСОБА_7 від 26.05.2020 року, останній 01.02.2020 року, керуючи транспортним засобом ЗАЗ SENS, реєстраційний номер НОМЕР_9 та рухаючись по вул. Мурманський, здійснив проїзд на забороняючий сигнал світлофора та був зупинений працівниками поліції. Наведені працівники перевірили документи, попередили про необхідність дотримання правил дорожнього руху та дозволили подальший рух.

Отже, з зазначених пояснень вбачається, що поліцейськими патрульної поліції 01.02.2020 року, до яких відповідно до наданого відеозапису відноситься, зокрема позивач, було виявлено факти вчинення вказаними особами адміністративних порушень та внаслідок наведених обставин, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не приймались, а було фактично застосовано усне зауваження.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні порушення ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин), порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Отже, проїзд на заборонний сигнал світлофора зумовлює вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена тільки у вигляді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. При цьому, застосування такого виду адміністративного стягнення, як усне зауваження, санкцією наведеної правової норми не передбачено, а застосування приписів ст. 22 КУпАП, з урахуванням проїзду на заборонений сигнал світлофора, не є малозначним правопорушенням, тому як останнє є небезпечним для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху.

Згідно акту про відмову надати пояснення від 04.06.2020 року, позивач відмовився надати письмове пояснення, скориставшись правом, визначеним ч. 3 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України та ст. 63 Конституції України.

Таким чином, з встановлених обставин справи вбачається, що позивач, яким було зазначено про факт вчинення наведеними особами адміністративних порушень (проїзд на забороняючий сигнал світлофора) були порушенні приписи чинного законодавства в частині не притягнення до відповідальності осіб, які вчинили адміністративні правопорушення та не здійснено відеофіксацію на бодікамеру, як то передбачено п.п. 3, 4, 5 розділу ІІ інструкції з застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, а отже відповідачем, з урахуванням обставин вчинення дисциплінарного проступку та особи позивача, правомірно було застосовано до останнього такий вид дисциплінарної відповідальності, як звільнення зі служби в поліції.

Стосовно доводів представника позивача про те, що у висновку службового розслідування не індивідуалізовано відповідальності кожного з поліцейських екіпажу, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що у складі наряду патрульної поліції «Ліана - 1013», на службовому автомобілі Тоуоtа Рrius, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснював патрулювання 01.02.2020 року були інспектори взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП лейтенанти поліції ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_2 , якого, згідно пункту 2 спірного наказу також звільнено з органів поліції.

Поряд з вказаним, надані відповідачем докази у своїй сукупності належним чином та в достатній мірі підтверджують факт вчинення, в тому числі позивачем, інкримінованого йому дисциплінарного порушення.

Також, що стосується посилань позивача на протиправне вилучення у останнього начальником управління патрульної поліції ОСОБА_8 службового посвідчення, спеціального жетону та картки-замісника, незаконне відсторонення, на думку позивача, від виконання службових обов`язків, зменшення розміру грошового забезпечення, примушування до звільнення з поліції, як на підставу протиправності прийняття спірних наказів, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх необґрунтованими та погоджується з висновками суду першої інстанції, що правомірність наведених дій начальника управління патрульної поліції ОСОБА_8 не є предметом спору у даній справі та не впливає на факт вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення.

Відносно доводів позивача щодо включення до складу дисциплінарної комісії зацікавленої особи в результатах розслідування ( ОСОБА_8 ), то останні колегія суддів до уваги також не приймає, тому як матеріали службового розслідування, про проведення якого позивач знав, тому як відмовився в його рамках надавати будь-які пояснення, як і матеріали адміністративної справи, не містять будь-яких клопотань про відвід вказаної особи, як то передбачено Порядком № 893, а відповідно останнє не підтверджується допустимими та належними доказами, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України.

Стосовно доводів апеляційної скарги про порушення права на захист, у зв`язку з ненаданням для ознайомлення матеріалів службового розслідування, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що фактичні підстави та обставини притягнення до дисциплінарної відповідальності містяться в оскаржуваному наказі від 14.07.2020 року № 401, з яким позивач ознайомився 29.07.2020 року, маючи при цьому, на той час захисника. Крім того, матеріали справи відповідних заяв не містять і, останнє не нівелює факту дисциплінарного правопорушення, при тому, що позивач вчасно скористався правом оскарження спірних наказів до суду, обгрунтовуючи обставини, на його думку, незаконного звільнення.

Інші доводи позивача, що викладені в апеляційній скарзі до уваги колегією суддів не приймаються, тому як не мають правового значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірні накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності було прийнято обґрунтовано та останні відповідають приписам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311 ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.11.2020 в адміністративній справі №340/3424/20- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за виключенням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко

суддя В.Є. Чередниченко