Справа № 473/1167/21
Суддя: Вуїв О. В.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/1167/21
РІШЕННЯ

іменем України

"06" травня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказував, що 23 березня 2021 року інспектор УПП в Миколаївській області Білоконь М.М. виніс відносно нього постанову серії ДП18 №338699, якою встановлено, що 23 березня 2021 року об 11 год. 40 хв. на 147 км. автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» позивач керував навантажувачем телескопічним «JCB 533-105», реєстр. номер НОМЕР_1 , не маючи документа, що надає йому право на керування транспортним засобом категорії F, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України.

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Проте ОСОБА_1 просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі, вказуючи на те, що:

-в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП (позивач керував транспортним засобом, який не підпадає під категорію F та не потребує наявність документів на право керування транспортними засобами вказаної категорії);

-провадження в адміністративній справі відбувалося з грубими процесуальними порушеннями (працівники поліції зупинили позивача без передбачених законом підстав та будь-яких порушень).

06 травня 2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому останній просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

У відзиві представник відповідача вказував, що оскаржувана постанова винесена у повній відповідності з вимогами закону, а саме, за керування позивачем транспортним засобом категорії F за відсутності у нього права керування таким транспортним засобом (що підтвердилося здобутими під час здійснення адміністративного провадження доказами) та з повним дотриманням порядку розгляду адміністративної справи (в тому числі за наявності передбачених законом підстав для зупинки керованого позивачем транспортного засобу), а тому не вбачав підстав для її скасування.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.

Суд з урахуванням вимог ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи, оскільки матеріали містять достатньо інформації для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ДП18 №338699 від 23 березня 2021 року, винесеної інспектором УПП в Миколаївській області Білоконем М.М., 23 березня 2021 року об 11 год. 40 хв. на 147 км. автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» ОСОБА_1 керував навантажувачем телескопічним «JCB 533-105», реєстр. номер НОМЕР_1 , не маючи документа, що надає йому право на керування транспортним засобом категорії F, чим порушив вимоги п. 2.1 «а» ПДР України.

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Окремого фіксування обставин події в протоколі про адміністративне правопорушення інспектор поліції не здійснював, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 254, ч.ч. 2-5 ст. 258 КУпАП, п. 4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395 (далі - Інструкція).

Аналізуючи вимоги та заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху України фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Сторонами не оспорювався той факт, що 23 березня 2021 року об 11 год. 40 хв. на 147 км. автодороги Н-24 «Благовіщенське-Миколаїв» позивач керував навантажувачем телескопічним «JCB 533-105», реєстр. номер НОМЕР_1 , маючи документ, що надає йому право на керування транспортними засобами категорії А та не мав документа, що надавав йому право керування транспортними засобами категорії F.

Водночас, з копії довідки Головного управління Держпродспоживслужби в Миколаївській області від 27 квітня 2021 року №14.13-2-09/2799-21 вбачається, що згідно бази даних «AgrоTech» станом на 27 квітня 2021 року ОСОБА_1 отримав посвідчення машиніста серії НОМЕР_2 від 20 березня 2007 року та має право керувати машинами категорії А, тобто тракторами з потужністю двигуна до 73,5 кВт.

Проте, згідно копії свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 (а.с. 4) навантажувач телескопічний «JCB 533-105», реєстр. номер НОМЕР_1 має об`єм двигуна 4 400 см. куб. та потужність двигуна 74,20 кВт.

В той же час, згідно п. 4 «Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 1994 року №217 (в редакції, чинній на час отримання позивачем посвідчення) машини, керування якими здійснюються за наявності посвідчення, залежно від їх типів і призначення поділяються на такі категорії: A - трактори колісні класу до 20 кН включно і трактори гусеничні класу до 30 кН включно; В - трактори колісні класу більше 20 кН і трактори гусеничні класу більше 30 кН; С - самохідні зерно- і кукурудзозбиральні машини; D - самохідні кормозбиральні машини; Е - самохідні машини для збирання коренеплодів, картоплі, овочів, фруктів і ягід; F - самохідні меліоративні та дорожньобудівні машини, в тому числі екскаватори з ковшом місткістю до 0,65 куб. метрів включно.

Також, згідно п. 4 «Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 квітня 1994 року №217 (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови) машини, керування якими здійснюються за наявності посвідчення, залежно від їх типів і призначення поділяються на такі категорії: А1 - трактори з потужністю двигуна до 73,5 кВт; А2 - трактори з потужністю двигуна понад 73,5 кВт; B1 - самохідні зерно- і кукурудзозбиральні машини; B2 - самохідні кормозбиральні машини; B3 - самохідні машини для збирання коренеплодів, картоплі, овочів, фруктів і ягід; С - самохідні дорожньо-будівельні машини; D1 - екскаватори з об`ємом ковша до 4 куб. метрів; D2 - екскаватори з об`ємом ковша понад 4 куб. метри; E1 - навантажувачі з потужністю двигуна до 147 кВт; E2 - навантажувачі з потужністю двигуна понад 147 кВт; F1 - автогрейдери масою до 18 тонн; F2 - автогрейдери масою понад 18 тонн; G1 - бульдозери з потужністю двигуна до 73,5 кВт; G2 - бульдозери з потужністю двигуна понад 73,5 кВт; H - інші самохідні машини, які підлягають реєстрації в територіальному органі Держпродспоживслужби.

Тракторист-машиніст має право керувати машинами тих категорій, позначення яких дублюється у посвідченні у графі «Відмітка про дозвіл».

Згідно п. 25 Положення №217 посвідчення на право керування машинами має необмежений термін дії і обмінюється у разі його непридатності для користування та у разі заміни посвідчення.

У разі заміни посвідчення в новому посвідченні замість категорії A відкривається категорія A1, замість B-A2, C-B1, D-B2, E-B3, а замість категорії F відкривається одна або кілька таких категорій, як C, D1, D2, E1, E2, F1, F2, G1 і G2.

Таким чином, посилання на те, що керування навантажувачем телескопічним «JCB 533-105», реєстр. номер НОМЕР_1 не потребувало отримання позивачем категорії F (на час винесення постанови категорії Е1) є хибними, а тому доводи позову про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 не знайшли свого підтвердження.

Що стосується доводів ОСОБА_1 про наявність грубих процесуальних порушень під час здійснення провадження в адміністративній справі, то суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупинити транспортний засіб у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно ч. 1 ст. 268 КУпАП, п. 4 розділу ІІІ Інструкції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (ст. 278 КУпАП, п. 5 розділу ІІІ Інструкції).

Розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ст. 279 КУпАП, п. 9 розділу ІІІ Інструкції).

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (ч.ч. 1-3 ст. 283 КУпАП, п.п. 1, 2, 5 розділу IV Інструкції).

З матеріалів справи, зокрема рапорту інспектора УПП в Миколаївській області С. Говкіса вбачається, що зупинка ОСОБА_1 була викликана передбаченою законом підставою, а саме тим, що керований позивачем транспортний засіб під час руху порушив вимоги ПДР України (здійснював рух одночасно на двох смугах для руху автодороги).

З досліджених судом копій відеозаписів з нагрудних камер відеореєстраторів поліцейських встановлено, що інспектор під час розгляду справи про адміністративне правопорушення роз`яснив позивачу його права і обов`язки, роз`яснив суть правопорушення, надав можливість особі, яка притягувалася до відповідальності, надати клопотання та пояснення, з`ясував обставини порушення та виніс законну та обґрунтовану постанову, копія якої негайно була вручена порушнику.

Таким чином, оскільки в цій частині доводи позову також не знайшли свого належного підтвердження, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

В силу вимог ст. 139 КАС України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 77, 139, 241-246, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв