Справа № 215/321/21
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

05 травня 2021 року Справа № 215/321/21

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турлакова Н.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради Стародубського Петра Аркадійовича про визнання протиправною бездіяльності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до виконуючого обов`язки головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради Стародубського Петра Аркадійовича з позовними вимогами про:

- визнання протиправною бездіяльності, яка виявилась у не винесенні за результатами розгляду заяви від 25.05.20 р. вх.33, яка виявилась у неприйнятті рішення в порядку надання адміністративних послуг, яке стосується прав зазначених у ч.2, 3 ст.28, ч.1 ст.29, ч.3 ст.32, 34, 49 Конституції України та інтересів позивача, та зобов`язання прийняти рішення в розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАСУ;

- визнання протиправною бездіяльності, яка виявилась у порушенні управлінської функції відповідно п.19 ч. 1 ст.4 КАС України і ст. 3,19,144 Конституції України та встановити наявність у нього компетенції (повноважень) надати належно засвідчений клінічний протокол амбулаторного лікування позивача за листом непрацездатності № 520964 з 03.06.2010 р. по 18.06.2010;

- визнання протиправною бездіяльності за заявою від 25.05.20 р. вх.33, яка виявилась у невжитті заходів для усунення причин ненадання належно засвідченої симптоматики амбулаторного лікування позивача.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.01.2020р. позовну заяву ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради Стародубського Петра Аркадійовича про визнання бездіяльності протиправною передано за підсудністю на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2021р., справу №215/321/21 передано на розгляд судді Турлаковій Н.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів шляхом надання виправленого позову у відповідній сторін кількості, а саме: - надати до суду оригінал документа про сплату судового збору в розмірі 2724,00грн. або обґрунтоване клопотання про звільнення чи відстрочення його сплати із надання підтверджуючих доказів станом на момент звернення із даним позовом (довідка податкового органу з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, також інші докази на підтвердження скрутного матеріального стану станом на момент подання позову: довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, документів про нарахування субсидій, документів про надання соціальної допомоги тощо); - викласти позовні вимоги щодо предмету спору із зазначенням належного способу захисту прав позивача та навести їх обґрунтування із наданням доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги; - надати засвідчені належним чином у відповідній кількості сторін докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача (у т.ч заяву вх.№33 від 25.05.2020р.); - надати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням поважності пропуску таких строків із наданням підтверджуючих доказів; - надати копію паспорта громадянина України на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача.

Копія ухвали отримана позивачем 16.04.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Вказана ухвала суду від 02.03.2021р. позивачем не оскаржувалася, набрала законної сили з моменту підписання та є обов`язковою до виконання.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

26.04.2021 року позивач звернувся із заявою про відкриття провадження по справі після усунення недоліків.

Відповідно до ч.8 ст.171 КАС України питання про відкриття провадження в адміністративній справі суддя вирішує протягом п`яти днів з дня надходження до адміністративного суду позовної заяви, заяви про усунення недоліків позовної заяви у разі залишення позовної заяви без руху, або отримання судом у порядку, визначеному частинами третьою - шостою цієї статті, інформації про місце проживання (перебування) фізичної особи.

За правилами частини 6 статті 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

П`ятий день для вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі №215/321/21 припадає на вихідні (святкові) дні (01-04.05.2021р.), у зв`язку з чим, дана ухвала прийнята першим робочим днем - 05.05.2021р.

Дослідивши подану позивачем заяву, а також докази, долучені до неї, суд дійшов висновку, що позивачем вимоги ухвали суду від 02.03.2021 року не виконано, а тому позов підлягає поверненню, з огляду на наступне.

Як вбачається із змісту зазначеної вище заяви про відкриття провадження по справі після усунення недоліків, позивач просить повторно звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на скрутне матеріальне становище та поновити строк звернення до суду.

Крім того, у вказаній заяві позивач фактично висловлює свою не згоду із вказаною ухвалою від 02.03.2021р. та небажання її виконувати.

При цьому, суд зазначає, що заява позивача про звільнення від сплати судового збору вже була розглянута при вирішенні питання про відкриття провадження у справі та ухвалою суду від 02.03.2021 року позивачу було відмовлено у її задоволенні з підстав зазначених у тексті вказаної ухвали.

Суд зазначає, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень такого майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Повне звільнення від оплати усіх судових витрат застосовується судом до тих осіб, рівень статків яких не дозволяє взагалі робити будь-які судові витрати, інакше вони неспроможні будуть забезпечити свої найнеобхідніші життєві потреби (житло, харчування тощо).

Позивач не заявляє про наявність у нього пільг на сплату судового збору згідно із статтею 5 Закону № 3674-VI, відповідні докази не подає.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 3674-VI, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

- розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

- позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

- предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону № 3674-VI суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Загальною умовою для звільнення від сплати судового збору є те, що розмір судового збору за подання адміністративного позову перевищує 5% розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

На підтвердження майнового стану позивачем надано довідку Тернівського управління праці та соціального захисту населення м. Кривий Ріг від 02.04.2021 №2975 з якої вбачається, що ОСОБА_1 отримує:

- щомісячну компенсаційну виплату, як непрацююча працездатна особа, яка доглядає за особою з інвалідністю І групи ОСОБА_2 , яка становила за 2020 рік у розмірі 410,88 грн;

- компенсацію за надання соціальних послуг особам з інвалідністю І групи, яка становила за 2020 рік у розмірі 23913,12 грн.

Разом з тим, надана довідка Тернівського Управління праці та соціального захисту населення місті Кривому Розі не є документом, із якого можливо встановити всю суму доходу позивача за попередній календарний рік.

Зазначеним документом констатується факт нарахування позивачу щомісячних компенсаційних виплат, а не річного доходу, а тому не може бути доказом на підтвердження майнового стану особи.

Крім того, надана довідка не підтверджує відсутність у позивача інших джерел доходу, а інших доказів на підтвердження свого майнового стану (довідки органу доходів і зборів про доходи, або про відсутність інших доходів за попередній календарний рік тощо) позивач не надав.

Сплата судового збору або надання доказів, що підтверджують право особи на звільнення (зменшення розміру, відстрочку) від його сплати покладається саме на особу, що звертається до суду.

Зазначені висновки викладені, зокрема, у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 13.04.2021 у справі 160/11072/20, в ухвалах від 12.04.2021 у справі № 215/6182/20, від 12.04.2021 у справі № 215/5844/20, від 09.04.2021 у справі № 215/5128/20, від 09.04.2021 у справі 160/12721/20.

Необхідність підтвердження неможливості сплатити судовий збір підтверджується правовими позиціями, викладеними у судових рішеннях Верховного Суду, а саме: в ухвалі про залишення касаційної скарги без руху від 10 жовтня 2019 року у справі №215/3329/19 за касаційною скаргою ОСОБА_1 ; в ухвалі про відмову у відкритті касаційного провадження ОСОБА_1 від 16 жовтня 2019 року у справі №215/5288/18; в ухвалі про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без руху від 17 жовтня 2019 року у справі №215/3786/18.

Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в ухвалі про відмову у звільненні від сплати судового збору та повернення касаційної скарги ОСОБА_1 від 18 жовтня 2019 року у справі №215/5427/18 та ухвалі від 21 жовтня 2019 року у справі №215/1025/19 про повернення касаційної скарги ОСОБА_1 , в ухвалах від 15.03.2021 у справі № 160/1352/20, від 18.03.2021 у справі № 215/1419/19, від 07.04.2021 у справі № 215/7147/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України Про судоустрій і статус суддів Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

При цьому, позивачем не надано доказів на підтвердження усунення інших недоліків, зазначених в ухвалі від 02.03.2021 року, зокрема: не надано заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням поважності пропуску таких строків із наданням підтверджуючих доказів уточненої позовної заяви, копії паспорту громадянина України на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача та ін.

Щодо клопотання про поновлення пропущеного строку, суд повторно роз`яснює позивачу наступне.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Аналогічна позиція з даного приводу неодноразово була висловлена Верховним Судом у постановах від 20.03.2018 справа № 573/1759/17, від 03.05.2018 справа № 805/402/18.

Суд вважає за необхідне зазначити про те, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Тому, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Водночас, слід звернути увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Не звернення до суду з позовом за захистом своїх прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.09.2020 у справі № 640/12324/19.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача, що ним раніше вже пред`являвся до цього суду позов із такими вимогами, але його було повернуто, що не обмежує у праві звернення до суду із таким позовом, оскільки перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду.

Так, згідно правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-1763цс16 та у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-895цс15, перебіг строку звернення до суду не переривається, якщо суд відмовив у прийнятті позовної заяви або повернув її. Не перериває перебігу такого строку й подання позову з недодержанням правил підсудності, а також з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами.

Аналогічної позиції дотримується Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду (постанова від 14.07.2020 у справі № 400/3065/19).

Таким чином, Верховний Суд однозначно підкреслює, що якщо особа неправильно подала позовну заяву і є ухвала про її повернення, або подала цю заяву з недодержанням правил підсудності, то варіантів щодо строку давності немає. В такому випадку цей строк не переривається, не зупиняється та не поновлюється, оскільки неправильне подання позовної заяви не є поважною причиною.

За таких обставин, обґрунтування причин поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані позивачем, не приймаються судом в якості поважності причин пропущеного строку, оскільки не зазначено поважних обставин із наданням відповідних доказів.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що станом на 05.05.2021 року позивач вимоги ухвали суду від 02.03.2021 року не виконав, недоліки позовної заяви не усунув у встановлений судом строк, з відповідним клопотанням про продовження строку для виконання вказаної вище ухвали до суду не звернувся.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.п.1, 9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо:

- позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк;

- у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, у зв`язку з не виконанням вимог ухвали суду у встановлений судом строк та враховуючи не визнання судом поважними підстави пропуску строку звернення позивача з даним позовом адміністративний позов підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до виконуючого обов`язки головного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Криворізька міська лікарня №7» Криворізької міської ради Стародубського Петра Аркадійовича про визнання протиправною бездіяльності повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви направити позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Турлакова