Справа № 160/96/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-04-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 160/96/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В.,

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 року (головуючий суддя Бондар М.В.)

в адміністративній справі №160/96/21 за позовом заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури до відповідача Дніпропетровської обласної ради про визнання протиправним рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, звернувся 04.01.2021 року до суду з позовом до відповідача Дніпропетровської обласної ради, в якому просив визнати протиправним та нечинним з 28.02.2018 рішення Дніпропетровської обласної ради «Про підтримку мовної політики в Україні» № 333-14/УІ від 17.08.2012.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 року Позовну заяву заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури до відповідача Дніпропетровська обласна рада про визнання протиправним рішення повернуто позивачу.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що позовна заява підписана заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури - О.Савенко. До суду надана копія наказу № 994к від 15.12.2020 року про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури з 16.12.2020 року в порядку переведення з органів Полтавської обласної прокуратури. Суд вказав, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містить перелік осіб, які мають право вчинення дій від імені Дніпропетровської обласної прокуратури, у тому числі подавати позови до суду, проте ОСОБА_2 повноваження на підписання позовних заяв не надані, відтак дійшов висновку, що позов підписано особою, право якої на вчинення таких дій від імені Дніпропетровської обласної прокуратури не підтверджено у встановленому законом порядку.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що, реалізуючи право на подання позову, передбачене ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснював конституційну функцію представництва в суді інтересів держави, а не діяв від імені юридичної особи - Дніпропетровської обласної прокуратури, а тому його повноваження визначаються законом та службовим становищем, відтак безпідставними є висновки суду з приводу відсутності повноважень у заступника керівника обласної прокуратури Савенка О.А. на підписання позовної заяви, у зв`язку з невнесенням його прізвища до переліку осіб, які мають право на вчинення дій від імені Дніпропетровської обласної прокуратури, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом встановлено, що 04.01.2021 року заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської обласної ради, в якому позивач просить: визнати протиправним та нечинним з 28.02.2018 рішення Дніпропетровської обласної ради «Про підтримку мовної політики в Україні» № 333-14/УІ від 17.08.2012.

Позовна заява підписана заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури- О.Савенко.

До суду надана копія наказу № 994к від 15.12.2020 року про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури з 16.12.2020 року в порядку переведення з органів Полтавської обласної прокуратури.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції ухвали, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства та обставини справи.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, щодо спорів фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно- правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Статтею 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду у разі, якщо рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права або законні інтереси, і просити про їх захист. Частиною 3 зазначеної норми передбачено право звернення до суду в інтересах інших осіб органів та осіб, яким законом надано таке право.

Так, згідно зі ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру України покладається, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Функції прокуратури України здійснюються виключно прокурорами (стаття 5 Закону України «Про прокуратуру»), перелік посад яких наведено у статті 15 Закону.

Межі повноважень прокурора передбачені як процесуальним законодавством (Кодексом адміністративного судочинства України), так і Законом України «Про прокуратуру».

Зокрема, повноваження керівника обласної прокуратури визначені ст. 11 Закону України «Про прокуратуру»/

Згідно з п.1 ч.1 статті 11 цього Закону керівник обласної прокуратури представляє обласну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями.

У разі відсутності керівника обласної прокуратури його повноваження здійснює перший заступник керівника обласної прокуратури, а в разі його відсутності - один із заступників керівника обласної прокуратури (ч.3 ст. 11 Закону України «Про прокуратуру»).

При цьому, статтею 15 цього Закону визначено статус прокурора, зокрема, заступник керівника обласної прокуратури також має статус прокурора (п. 10 ч. 1 ст. 15).

Відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження , а також у разі відсутності такого органу.

В силу статті 53 КАС України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Із наведених правових норм вбачається, що прокурор у таких випадках виконує функцію представництва інтересів держави, яка одночасно є його конституційним обов`язком. Представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави у випадках та порядку, встановлених законом (ч.1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Право подання процесуальних документів при реалізації конституційної функції представництва інтересів держави визначено статтею 24 Закону України «Про прокуратуру».

Так, частиною 1 зазначеної статті 24 цього Закону передбачено, що право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Згідно пункту 1 частини 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

Отже, в силу аналізу зазначених норм заступник керівника обласної прокуратури має право подачі позовної заяви до суду.

04.01.2021 року заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури (як прокурор) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпропетровської обласної ради, в якому просить: визнати протиправним та нечинним з 28.02.2018 рішення Дніпропетровської обласної ради «Про підтримку мовної політики в Україні» № 333-14/УІ від 17.08.2012.

Позовна заява підписана заступником керівника Дніпропетровської обласної прокуратури О.Савенко.

Матеріали справи містять копію наказу № 994к від 15.12.2020 року про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури з 16.12.2020 року в порядку переведення з органів Полтавської обласної прокуратури.

Належним чином завірену копію зазначеного наказу долучено до позовної заяви, чим підтверджено повноваження особи, яка підписала позовну заяву.

З огляду на зазначене, позовну заяву підписано уповноваженою особою, а тому підстави для її повернення відповідно до п.3 ч.4 ст.169 КАС України відсутні.

Під час вирішення питання щодо наявності у особи повноважень на підписання процесуальних документів також необхідно враховувати і правову позицію Конституційного Суду України, викладену у постанові від 08.04.1999 у справі № З-рп/99, зокрема, що представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень та формами їх реалізації.

У зв`язку з цим не можна ототожнювати статус прокурора, що здійснює представництво інтересів держави в суді, зі статусом представника в адміністративному процесі, оскільки відносини між представником і довірителем ґрунтуються на договорі доручення.

Питання представництва сторін в адміністративному суді врегульовані нормами статей 55-60 КАС України та передбачають обов`язковий порядок правових відносин між представником та особою, яку він представляє.

Відповідно до вимог статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені іншої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

За змістом статті 60 КАС України представник для виконання своїх обов`язків наділяється довірителем відповідними повноваженнями і не може виходити за їх межі, якщо не отримає на це спеціального дозволу.

Водночас, прокурор, здійснюючи представництво інтересів держави, не обмежений волею суб`єкта, інтереси якого він представляє, і діє самостійно, незалежно від нього.

Зокрема, частиною 4 статті 54 КАС України передбачено, що відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від позову, поданого прокурором в інтересах держави, не позбавляє прокурора права підтримувати позов і вимагати вирішення спору по суті.

В той же час відповідно до частини 3 статті 58 КАС України прокурори не можуть бути представниками в суді, крім випадків, коли вони діють від імені відповідних органів, що є стороною або третьою особою у справі, чи як законні представники сторони чи третьої особи.

До прокурорів ці правила застосовуються у разі оскарження дій чи бездіяльності органів прокуратури та їх посадових осіб, коли прокурор в адміністративному судочинстві набуває статусу відповідача як суб`єкт владних повноважень. Проте в таких випадках прокурор не здійснює представництва інтересів держави.

Саме у справах такої категорії повноваження представників органів прокуратури, крім керівника прокуратури, можуть підтверджуватись не службовим посвідченням, а іншими документами, передбаченими статтею 59 КАС України.

Разом з тим, статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, зокрема відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо, а також дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи (п.13).

У даному випадку, реалізуючи право на подання позову, передбачене ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює конституційну функцію представництва в суді інтересів держави, а не діє від імені юридичної особи - Дніпропетровської обласної прокуратури, а тому його повноваження визначаються законом та службовим становищем.

Враховуючи викладене, безпідставними є висновки суду з приводу відсутності повноважень у заступника керівника обласної прокуратури Савенка О.А. на підписання позовної заяви, у зв`язку з невнесенням його прізвища до переліку осіб, які мають право на вчинення дій від імені Дніпропетровської обласної прокуратури, у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Також колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи містять відомості з державного реєстру згідно яких ОСОБА_1 є представником Дніпропетровської обласної прокуратури, може вчиняти дії від імені юридичної особи тому числі підписувати договори, тощо.

Отже, висновки суду першої інстанції про відсутність повноважень у Савенка О.А. щодо подачі позову є помилковими.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, норми частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», згідно якої зазначено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

З огляду на зазначене, ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 у справі №160/96/21 прийнята з порушенням норм процесуального права, у зв`язку підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.01.2021 року - скасувати.

Справу № 160/96/21 направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова