Справа № 620/1371/21
Суддя: Лобан Д.В.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2021 року Чернігів Справа № 620/1371/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лобана Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства ''Обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф'' Чернігівської обласної ради про визнання неправомірними дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом, в якому просить визнати неправомірним не зазначення відповідачем, всупереч до положень пункту 3 частини 4 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», у відповіді № 114 від 02.02.2021 на запит 21.01.2021, мотивованої підстави відмови у задоволенні зазначеного запиту про надіслання копій клінічних протоколів та інших відомостей, що стосуються надання 16.07.2020 о 18 год. 43 хв. медичної допомоги бригадою Швидкої медичної допомоги (код бригади 081).

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що у наданій відповіді на запит відсутні правові підстави відмови у задоволенні зазначеного запиту.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного письмового провадження без виклику сторін і встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов.

Представником відповідача, в межах встановленого судом строку, подано відзив на позов, в якому останній просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідь на запит була надана по суті запиту.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

27 січня 2021 року до відповідача цінним листом надійшов запит на отримання нібито публічної інформації від начебто громадянина ОСОБА_1 , в якому останній просив надати відомості, що стосуються надання 16 липня 2020 року о 18 год. 43 хв. медичної допомоги бригадою швидкої медичної допомоги за адресами: вул. Шевченко, 13 (Чернігівський відділ поліції ГУНП України в Чернігівській області) і вул. Шевченко 116-а в м. Чернігові (Ізолятор тимчасового тримання № 1 ГУНП в Чернігівській області) та просив надати копій клінічних протоколів, на підставі яких повинно було бути запропоновано лікарем швидкої медичної допомоги проведення досліджень і лікувальних заходів громадянину ОСОБА_1 відповідно до встановленого лікарем діагнозу, а також при наданні відповіді чітко посилатися на конкретні положення нормативно-правових актів (а.с. 12-16).

На вказаний запит позивача, відповідачем було направлено письмову відповідь від 02.02.2021 № 114, у якій зазначено, що у відповідності до норм чинного законодавства бригадою швидкою медичної допомоги № 081 позивачу була надана медична допомога 16 - 17 липня 2020 року, що підтверджується картами виїзду швидкої медичної допомоги від 16 липня 2020 року № 0301, № 0364 та від 17 липня 2020 року № 0109, копії яких були надані позивачу. Крім того, у вказаній відповіді позивача повідомлено про те, що наказом Міністерства охорони здоров`я України № 1269 від 05 червня 2019 року затверджений клінічний протокол «Екстрена медична допомога і догоспітальний етап», який знаходиться у вільному доступі на офіційному веб-сайті Міністерства охорони здоров`я України moz.gov.ua., з яким позивач можете ознайомитись за вказаною електронною адресою (а.с. 17, 47).

Вважаючи, що вищевказана відповідь не містить мотивованої підстави відмови у задоволенні запиту позивача, він звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зважає на таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені конституцією та законами України.

Законом України «Про доступ до публічної інформації» визначається порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

- суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

- юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

- особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

- суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Водночас, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що до розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють: інформацією про стан довкілля; інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту; інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян; іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.03.2019 у справі №800/369/17, (провадження №11-1471заі18), зазначила, що порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених Законом № 2939-VI, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає цей Закон.

У п. 6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

За змістом ч. 1 ст. 5 цього Закону доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації та надання інформації за запитами.

Згідно ст. 19 Закону № 2939 запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше 5-ти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше 5-ти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно частини другої статті 11 Закону України «Про інформацію» до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Відповідно до статті 40 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків.

Згідно статті 285 Цивільного кодексу України, статті 39 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» пацієнт, який досяг повноліття, має право на отримання достовірної і повної інформації про стан свого здоров`я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються його здоров`я.

Батьки (усиновлювачі), опікун, піклувальник мають право на отримання інформації про стан здоров`я дитини або підопічного.

Медичний працівник зобов`язаний надати пацієнтові в доступній формі інформацію про стан його здоров`я, мету проведення запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, у тому числі наявність ризику для життя і здоров`я.

Якщо інформація про хворобу пацієнта може погіршити стан його здоров`я або погіршити стан здоров`я фізичних осіб, визначених частиною другою цієї статті, зашкодити процесові лікування, медичні працівники мають право надати неповну інформацію про стан здоров`я пацієнта, обмежити можливість їх ознайомлення з окремими медичними документами.

Разом із тим, статтею 39-1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні.

Як вбачається зі змісту запиту позивача, він стосується інформації про стан здоров`я, медичне обстеження та огляд під час надання 16 липня 2020 року медичної допомоги громадянину ОСОБА_1 , що в свою чергу належить до конфіденційної інформації.

Крім того, суд зазначає, що в порушення частини 4 пункту 1 статті 16 Закону України «Про захист персональних даних» у запиті позивач не зазначив реквізити документа, що посвідчує його, як належну особу, яка може отримати конфіденційну інформацію, яка стосується його медичного обстеження, огляду та сану здоров`я.

Отже, відповідач навіть не міг пересвідчитись чи є особа, яка звернулась із запитом дійсно саме ОСОБА_1 , що виключає можливість надання запитуваної інформації.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 лютого 2021 року за вих. № 114, керуючись принципами добросовісності та розуміння, відповідач надав позивачу відповідь, у якій послався на нормативно-правові акти у сфері надання екстреної медичної допомоги (а.с. 47).

Крім цього в останньому абзаці відповіді відповідач вказав на те, що клінічний протокол «Екстрена медична допомога і догоспітальний етап», який затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05 червня 2019 року № 1269, на підставі якого позивачу надавалася медична допомога знаходиться у вільному доступі на веб-сайті Міністерства охорони здоров`я України і з яким він може безоплатно ознайомитись.

Відповідно до Основ законодавства України в сфері охорони здоров`я, клінічні протокол це уніфікований документ, який визначає вимоги до діагностичних, лікувальних, профілактичних та реабілітаційних методів надання медичної допомоги та їх послідовності.

Такі протоколи приймаються Міністерством охорони здоров`я України та затверджуються відповідними наказами і знаходяться у формі відкритих даних у вільному та безоплатному доступі до них.

Відповідно до статті 10-1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація у формі відкритих даних - це публічна інформація у форматі, що дозволяє її автоматизоване оброблення електронними засобами, вільний та безоплатний доступ до неї, а також її подальше використання.

Розпорядники інформації зобов`язані надавати публічну інформацію у формі відкритих даних на запит, оприлюднювати і регулярно оновлювати її на єдиному державному веб-порталі відкритих даних та на своїх веб-сайтах.

Публічна інформація у формі відкритих даних є дозволеною для її подальшого вільного використання та поширення.

Будь-яка особа може вільно копіювати, публікувати, поширювати, використовувати, у тому числі в комерційних цілях, у поєднанні з іншою інформацією або шляхом включення до складу власного продукту, публічну інформацію у формі відкритих даних з обов`язковим посиланням на джерело отримання такої інформації.

Крім того, на переконання суду, доводи позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, в даному випадку, є абстрактними, не містять жодного обґрунтування негативного впливу спірними діями відповідача на його права, свободи чи інтереси, в частині, що стосується отримання публічної інформації, тому у позові слід відмовити.

У відповідності до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Комунального некомерційного підприємства ''Обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф'' Чернігівської обласної ради (вул. Шевченко, 160, м. Чернігів, 14020) про визнання неправомірними дій - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 06 травня 2021 року.

Суддя Д.В. Лобан