Справа № 225/7489/20
Суддя: Болдирєва У. М.
Дата ухвалення: 2021-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 225/7489/20
Провадження № 2-а/185/28/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 травня 2021 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М. з участю секретаря судового засідання Таран Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) Відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Няньчура Олександра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до начальника віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Дергачі» Няньчура Олександра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення СхРУ № 074490 від 08 грудня 2020 року, відповідно до якої на неї накладено штраф у сумі 1700 грн за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилається на те, що вона проживає у місті Донецьку, на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, працює у Комунальному підприємстві «Компанія «Вода Донбасу», яке фактично знаходиться на тимчасово окупованій території, але залишилось під українською юрисдикцією. Для вирішення виробничих завдань та забезпечення стабільної роботи підприємства вона вимушена перетинати кордон з тимчасово окупованої території до підконтрольної органам державної влади України території. Так само 07 грудня 2020 року вона виїхала у відрядження для оформлення документів стосовно прийняття об`єктів після їх реконструкції за бюджетні кошти. Вона не мала можливості виїхати з тимчасово окупованої території до території, де органи державної влади виконують свої повноваження, у зв`язку з установленням обмежень владою так званої ДНР стосовно виїзду громадян на підконтрольну територію України. Тому вона була вимушена виїхати з непідконтрольної території через непрацюючий пункт пропуску «Маринівка» до Російської Федерації з подальшим в`їздом в Україну через пункт пропуску «Гоптівка». Відповідачем при винесені оскаржуваної постанови не було встановлено всі обставини справи та відсутність її вини.

16 лютого 2021 року адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до начальника віпс (тип А) відділу прикордонної служби «Дергачі» Няньчура Олександра Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення надійшла до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області для розгляду за підсудністю.

Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року позовну заяву було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків: подання уточненої позовної заяви, сплати судового збору у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

04 березня 2021 року зазначені недоліки були усунуті позивачем.

Ухвалою від 05 березня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

10 квітня 2021 року відповідачем отримана копія ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками.

Відзиву на позов не надійшло, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Постановою про накладення адміністративного стягнення серії СхРУ № 074490 від 08 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 грн (а.с.31-32).

Частиною 1 статті 204-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Як встановлено статтею 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», в`їзд осіб на тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб з таких територій здійснюються через контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Згідно з текстом оскаржуваної постанови 08 грудня 2020 року о 09:50 годині в пункті пропуску «Гоптівка» на вхід в Україну прикордонним нарядом «Перевірка документів» було виявлено громадянку України ОСОБА_1 , яка пояснила, що вона виїхала до тимчасово окупованої території Донецької області 24 січня 2020 року о 09:55 годині через КПВВ «Новотроїцьке», а 07 грудня 2020 року приблизно о 09:00 годині перетнула державний кордон з тимчасово окупованої території України до РФ через тимчасово непрацюючий пункт пропуску «Маринівка» в пішому порядку. Своїми діями ОСОБА_1 порушила вимоги статті 12 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», порушила порядок виїзду з тимчасово окупованої території України, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 204-2 КУпАП.

Тобто за змістом зазначеної постанови, відповідачем було встановлено факт порушення позивачем порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї зі слів позивача, таким чином обставини, викладені у постанові, позивачем визнаються.

Згідно з даними паспорта громадянина України, ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с.38-40).

Наказом директора Центральної контрольно-дослідницької та проектно-вишукувальної водної лабораторії комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» Донецької обласної ради №41 від 03 грудня 2020 року ОСОБА_1 було направлено у відрядження до міста Покровськ строком на п`ять днів, з 07 грудня 2020 року (а.с.35).

Посвідчення про відрядження ОСОБА_1 № 128 від 03 грудня 2020 року містить відмітки про вибуття з міста Донецька до міста Покровськ 07 грудня 2020 року (а.с.33-34).

У зв`язку з загрозою розповсюдження коронавірусної інфекції владою так званої ДНР було встановлено обмеження щодо в`їзду та виїзду громадян на територію, підконтрольну українській владі, тому позивач була фактично позбавлена можливості виїхати у відрядження для вирішення виробничих питань підприємства, яке через особливості його діяльності (неможливість перенесення мереж водопостачання та водовідведення) фактично знаходиться на території, тимчасово непідконтрольній українській владі.

Оскільки органи окупаційної влади перешкоджали в`їзду та виїзду громадян на підконтрольну територію України, позивач з метою виїзду у відрядження для вирішення питань, що забезпечують стабільну роботу підприємства, була змушена залишити тимчасово окуповану територію, перетнувши державний кордон з тимчасово окупованої території України до РФ.

Відповідно до статті 18 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Позивач мала невідкладну потребу виїхати з тимчасово окупованої території України до підконтрольної території у відрядження для вирішення виробничих питань, що забезпечують діяльність комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» Донецької обласної ради.

Позивачем було вчинено адміністративне правопорушення, яке не заподіяло значної шкоди встановленому порядку управління, однак було усунено небезпеку, що загрожувала її власним правам та свободам, що включають право на вільне пересування територією України, право на вільний вибір місця проживання. Також позивачем було забезпечено своєчасне вирішення питань, що стосуються функціонування комунального підприємства.

Таким чином суд приходить до висновку, що адміністративне правопорушення було вчинене позивачем у стані крайньої необхідності.

Згідно статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на викладене, оскаржувану постанову слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку із вчиненням дії особою у стані крайньої необхідності.

Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 420 грн 40 коп (а.с.30).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 при зверненні з адміністративним позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір»), що станом на день звернення позивача до суду складає 420 грн 40 коп. Саме у цьому розмірі підлягають відшкодуванню витрати позивача на сплату судового збору.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 244-246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 .

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії СхРУ № 074490 від 08 грудня 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 204-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення - штраф у сумі 1700 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 204-2КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

-начальник відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) Відділу прикордонної служби «Дергачі» Харківського прикордонного загону Няньчур Олександр Сергійович, 62310 Харківська область, Дергачівський район, смт Козача Лопань, вулиця Прикордонна, будинок 4.

Суддя У.М. Болдирєва