Справа № 380/6960/21
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року справа №380/6960/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельника Юрія Анатолійовича (місцезнаходження: 02094, м.Київ, вул.Поправки Юрія, 6, офіс 16), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП№6456298 від 11.03.2021.

Обгрунтовуючи позов, позивач зазначив, що незаконність оскаржуваної ним постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП№6456298 від 11.03.2021 є наслідком протиправного прийняття приватним виконавцем виконавчого документа до примусового виконання не за місцем проживання, перебування позивача або знаходження його майна, тобто з порушенням правил територіальної діяльності виконавця. Позивач вказує на те, що його місцем проживання є місто Львів, у м. Києві він ніколи не був зареєстрований.

Ухвалою від 28.04.2021 суд відкрив провадження у цій справі.

Ухвалою від 28.04.2021 суд витребував від Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №6456298. Цю ухвалу відповідач виконав, 05.05.2021 відзив приватного виконавця та витребувані судом матеріали виконавчого провадження передано судді.

У відзиві відповідач заперечив позовні вимоги та зазначив, що оскаржувану постанову прийняв відповідно до вимог закону, а щодо покликання позивача на те, що порушено правила територіальної підсудності при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, то така позивачем не оскаржувалася, тому відсутні підстави для розгляду питання щодо законності встановлення виконавцем територіальної діяльності.

Суд встановив таке.

17.02.2021 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича надійшла заява ТОВ «Вердикт Капітал» про примусове виконання рішення, в якій стягувач просив відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №20979 від 03.02.2021, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округа Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з боржника, ОСОБА_1 , коштів на суму 108808,45 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Юрієм Анатолійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №64562989.

Приватний виконавець звернувся із запитами до ПФУ та до ДФС України щодо доходів ОСОБА_1 .

Згідно з отриманими на запит приватного виконавця відповідями, ним було встановлено, що ОСОБА_1 отримує дохід від ТзОВ «Ферозіт».

З урахуванням означеної інформації, 11.03.2021 відповідач виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, позивача.

Не погоджуючись з тим, що у відповідача не було підстав для винесення вищевказаної постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 11.03.2021, оскільки виконавче провадження відкрито не за місцем розташування боржника та його майна та відповідачем не вжито заходів звернення стягнення на майно боржника, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи спірні правові відносини, суд зазначає таке.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі-рішення)покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника (ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначений статтями 68-70 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

З урахуванням викладених норм, видно, що чинним законодавством передбачений окремий порядок здійснення відрахувань з заробітної плати в рамках виконавчого провадження шляхом надсилання постанови про звернення стягнення на заробітну плату роботодавцю боржника.

Як видно з матеріалів справи, в межах виконавчого провадження №64562989, прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 від 11.03.2021 та надіслано її ТОВ «Ферозіт», яку останній виконує.

Аргументи позивача, що оскаржувана постанова відповідача протиправна, так як на час відкриття виконавчого провадження та прийняття оскаржуваної постанови місце його проживання не відноситься до територіального округу відповідача, є безпідставними, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження №64562989 станом на час розгляду цієї справи не оскаржена, є чинною, тобто, оскаржувана постанова від 11.03.2021 прийнята в межах виконавчого провадження, протиправність відкриття якого не встановлена.

Суд також наголошує, що постанова про відкриття виконавчого провадження не є предметом спору у справі, що розглядається судом, а тому суд не дає оцінки її правомірності.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що приймаючи постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП№6456298 від 11.03.2021 у межах виконавчого провадження №6456298, постанова про відкриття якого є чинною, відповідач діяв у відповідності до вимог законодавства, відтак позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262, 287 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мельника Юрія Анатолійовича (місцезнаходження: 02094, м.Київ, вул.Поправки Юрія, 6, офіс 16) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Судові витрати покладаються на ОСОБА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Розділу VII Перехідні положення КАС України протягом десяти днів з дня складення рішення.

Суддя Лунь З.І.