Справа № 380/8320/20
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/8320/20 пров. № А/857/6132/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання Чопко Ю.Т.,

представника відповідача Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги Галицької митниці Держмитслужби та ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року (ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження у м. Львові, судом під головуванням судді Клименко О.М., дата складання повного тексту судового рішення - 17.02.2021 року) у справі № 380/8320/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, суд-

В С Т А Н О В И В :

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Галицької митниці Держмитслужби, в якому, із урахуванням заяви про нову редакцію позовних вимог від 21.10.2020 року, просив:

- визнати протравним та скасувати рішення Галицької митниці Держмитслужби України від 21.09.2020 року №7.4-1-18/10/24166 про відмову надати письмовий дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , для вивезення вказаного автомобіля за межі території України;

- зобов`язати суб`єкта владних повноважень - Галицьку митницю Держмитслужби України надати письмовий дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , для вивезення вказаного автомобіля за межі території України.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Галицької митниці Держмитслужби щодо неналежного розгляду заяв ОСОБА_1 від 09.09.2020 року про надання письмового дозволу на передачу права використання режиму тимчасового ввезення автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , для вивезення вказаного автомобіля за межі території України.

Зобов`язано Галицьку митницю Держмитслужби повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 09.09.2020 року про надання письмового дозволу на передачу права використання режиму тимчасового ввезення автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , для вивезення вказаного автомобіля за межі території України.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині вимог, які були задоволені відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що згідно інформації, наявної в облікових базах даних митниці, транспортний засіб «Renault Trafic», з р.н. НОМЕР_1 був ввезений на митну територію України 18.12.2019 іншою особою (громадянином-нерезидентом), через пункт пропуску «Рава-Руська-Хребенне» Галицької митниці Держмитслужби, як транспортний засіб особистого користування, що ввозився в митному режимі тимчасове ввезення до одного року, відповідно до положень частин першої та другої статті 380 Митного кодексу України. Відповідач з покликанням на вимоги статті 380 Митного кодексу України, частин 1 та 4 статті 4 глави III (Спеціальні положення) Конвенції про тимчасове ввезення зазначив, що можливість користування на митній території України тимчасово ввезених на митну територію України громадянами-нерезидентами транспортних засобів особистого користування визначена лише для таких громадян (осіб, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну). Крім зазначив, що Постанова Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 (із змінами та доповненнями) не обмежує громадян України та іноземців на виїзд з України. Також стверджує, що позивач не зазначає чим запровадження карантину в Україні заважає вивезення транспортного засобу за межі митної території України особою, яка його ввезла, а до позовної зави не долучено жодного документа, що засвідчує відсутність можливості ОСОБА_2 (громадянином-нерезидентом), вивезти за межі України ввезений транспортний засіб «Renault Trafic», з р.н. НОМЕР_1 , при цьому сам гр. ОСОБА_2 , не звертався до Галицької митниці Держмитслужби з цього питання, як особа, відповідальна за дотриманням митного режиму тимчасового ввезення.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. Водночас, просить скасувати рішення суду в частині яка стосується відмови позивачу у задоволенні позову та ухвалити у вказаній частині нове рішення про їх задоволення.

Позивач подав апеляційну скаргу, у якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції у частині позовних вимог у задоволенні яких йому було відмовлено. На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає про наявність у його права на отримання зазначеного письмового дозволу про який йдеться у його зверненнях. У зв`язку із вказаним позивач просить суд зобов`язати Галицьку митницю надати йому письмовий дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , для вивезення вказаного автомобіля за межі території України.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому вважає апеляційну скаргу необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення.

Позивач повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. В судове засідання позивач не прибув, про причини неприбуття не повідомив. Клопотань про відкладення слухання справи позивач не направляв.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що мав місце неналежний розгляд відповідачем заяв ОСОБА_1 від 09.09.2020 року, надісланих на адреси Галицької митниці Держмитслужби (вх. № 33140/10/18 від 14.09.2020) та Державної митної служби України (вх. № 4/1254 від 15.09.2020, вх. № 33283/10-18 від 15.09.2020).

Зокрема суд вказав, що позаяк у відповіді від 21.09.2020 року за № 7.4-1-18/10/24166 за результатами розгляду звернень позивача, відповідач обмежився лише цитуванням статті 380 МК України та норм Конвенції про тимчасове ввезення, а також вказав про відповідальність за порушення митних правил згідно ч.4 ст. 469 МК України. Більше того, вказана відповідь не містить і самої відмови у наданні дозволу на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 для вивезення вказаного автомобіля за межі території України, про що просив у своїх зверненнях позивач.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що транспортний засіб "Renault Trafic", з р.н. НОМЕР_1 був ввезений на митну територію України 18.12.2019 особою ОСОБА_2 (громадянином-нерезидентом), через пункт пропуску - "Рава-Руська-Хребенне" Галицької митниці Держмитслужби, як транспортний засіб особистого користування, що ввозився в митному режимі тимчасове ввезення до одного року.

ОСОБА_1 09.09.2020 року звернувся одночасно до Галицької митниці Держмитслужби та Державної митної служби України із заявами щодо надання йому письмового дозволу на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 для вивезення вказаного автомобіля за межі території України.

21.09.2020 року за № 7.4-1-18/10/24166 за результатами розгляду звернень позивача від 09.09.2020 року, надісланих на адреси Галицької митниці Держмитслужби (вх. № 33140/10/18 від 14.09.2020) та Державної митної служби України (вх. № 4/1254 від 15.09.2020, вх. № 33283/10-18 від 15.09.2020) щодо вивезення за межі митної території України транспортного засобу марки "Renault Trafic", р.н. НОМЕР_1 із Галицької митниці Держмитслужби позивач отримав відповідь в порядку Закону України "Про звернення громадян".

Не погоджуючись з вказаною відповіддю Галицької митниці Держмитслужби, що відображена у листі від 21.09.2020 року за № 7.4-1-18/10/24166, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту (b) статті 7 Додатка С до Конвенції транспорті засоби приватного використання можуть використовуватися третіми особами, які мають належний дозвіл користувача права на тимчасове ввезення; кожна Договірна Сторона може дозволити таке використання особою, яка постійно проживає на її території, зокрема якщо вона використовує його (транспортний засіб) від імені і згідно з інструкціями користувача права на тимчасове ввезення.

Частина ч. 4 ст. 380 МК України передбачає, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Статтею 109 МК України встановлено, що за заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, орган доходів і зборів надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо товарів будь-якій іншій особі за умови, що така інша особа:

1) відповідає вимогам, встановленим цим Кодексом;

2) та приймає на себе зобов`язання особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР (далі - Закон №393/96-ВР) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною першою статі 7 Закону № 393/96-ВР визначено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно з частинами першою, третьою та четвертою статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Частиною першою статті 18 Закону №393/96-ВР регламентовано, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

- об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

- на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

- скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

- забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

- письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

- вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

- у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

- не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Як наслідок приведених положень законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції проте, що в разі надходження до органу звернення чи скарги такий орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені в цьому зверненні чи скарзі обставини, за результатом проведеної перевірки прийняти відповідне рішення, яке забезпечить поновлення порушених прав заявника, та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Зі змісту звернень слідує, що позивач є власником автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно нотаріально засвідченої довіреності, право керування вказаним транспортним засобом ним було надано громадянину республіки Польща ОСОБА_2 , який в свою чергу ввіз транспортний засіб в Україну в режимі тимчасового ввезення. Враховуючи обставини, які склалися у зв`язку із запровадженням Україною карантину, гр. ОСОБА_2 не в змозі вивести за межі України ввезений ним в режимі тимчасового ввезення, належний позивачу транспортний засіб.

Керуючись нормами статті 109 Митного кодексу України, позивач, як власник, приймаючи на себе зобов`язання особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення просив надати йому письмовий дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 для вивезення вказаного автомобіля за межі території України, просив надати відповідачів письмовий дозвіл на передачу права користування режиму тимчасового ввезення вказаного автомобіля.

За результатами розгляду звернень позивача від 09.09.2020 року Галицька митниця Держмитслужби надала відповідь від 21.09.2020 року за № 7.4-1-18/10/24166, у якій виклала зміст статті 380 МК України та норми Конвенції про тимчасове ввезення, а також вказала про відповідальність за порушення митних правил згідно ч.4 ст. 469 МК України.

При цьому, обумовлена відповідь не містить жодного рішення по суті за результатом вказаних звернень позивача.

Вказана відповідь не містить мотивів щодо можливості та порядку в`їзду і виїзду громадян України та іноземців через митний кордон України під час запровадженого карантину Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №641 (із змінами та доповненнями) у ситуації, яка склалася у позивача.

Під час розгляду звернень не враховано і не надано правової оцінки:

- вимогам ст. 109 МК України на яку мало місце посилання у зверненні позивача;

- документам, які долучались позивачем до його звернень, а саме копії реєстраційного документа на транспортний засіб та копії довіреності на право користування транспортним засобом.

Як наслідок колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції з приводу того, що обставини приведені вище свідчать про неналежний розгляд відповідачем заяв ОСОБА_1 від 09.09.2020 року, надісланих на адреси Галицької митниці Держмитслужби (вх. № 33140/10/18 від 14.09.2020) та Державної митної служби України (вх. № 4/1254 від 15.09.2020, вх. № 33283/10-18 від 15.09.2020).

Позаяк, Законом №393/96-ВР регламентовано надавати відповідь на всі питання, які викладені у зверненні та належать до компетенції органу. У разі, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади зверненні, не входять до його повноважень, звернення повинно бути направлено за належністю.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги які зводяться до оцінки фактичних обставин з приводу можливості надання / чи ненадання позивачу такого дозволу, то колегія суддів зазначає, що приведені відповідачем доводи не спростовують обставин з приводу неналежного розгляду звернення позивача, як того вимагає Закон №393/96-ВР. Адже зміст спірних правовідносин стосується не забезпечення відповідачами належного розгляду звернень позивача, то колегія суддів надає лише оцінку вказаним правовідносинам без дослідження обставин стосовно права позивача на отримання зазначеного ним дозволу.

За наведених обставин справи, приведені відповідачем доводи висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відносно ж доводів апеляційної скарги позивача щодо наявності у його права на отримання зазначеного письмового дозволу про який йдеться у його зверненнях у зв`язку із чим позивач просить зобов`язати Галицьку митницю надати йому письмовий дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо автомобіля RENAULT TRAFIC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , для вивезення вказаного автомобіля за межі території України, то колегія суддів зазначає, що вказана вимога є передчасною, оскільки відповідачами по суті його звернення жодного рішення не приймалось.

Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно, у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 КАС України. При цьому, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу у випадку, якщо по суті звернення зацікавленої особи суб`єктом владних повноважень не було винесено жодного рішення.

За наведених обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції підставно винесено рішення про відмову позивачу у задоволенні вказаних позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційних скарг висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Дана справа віднесена до категорії справ незначної складності, визначених ст. 12 КАС України.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Галицької митниці Держмитслужби та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2021 року у справі № 380/8320/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 06 травня 2021 року.