Справа № 520/3514/21
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2021-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

07.05.2021р. справа №520/3514/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши за процедурою письмового провадження у порядку ст. 263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання дій протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Матеріали позову одержані судом - 04.03.2021 р. Рішення про прийняття справи до розгляду було прийнято - 29.03.2021 р. Ухвалою від 14.04.2021 р. до участі у справі в якості другого відповідача було залучено Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, у зв`язку із чим розгляд справи розпочато спочатку. Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті може бути розпочатий з 30.04.2021 р.

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявник, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявив вимоги (з урахуванням уточнень) про: 1) визнання протиправною бездіяльності Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) страхових виплат за період з 01 березня 2017 року по 31 жовтня 2020 року; 2) зобов`язання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) заборгованість по страховим виплатам за період з 01 березня 2017 року по 31 жовтня 2020 року.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що громадянин має право на одержання виплат за раніше призначеними страховими виплатами, але внаслідок вчинення УВД ФСС протиправних діянь коштів за страховими виплатами за період з березня 2017 р. по жовтень 2020 р. не одержав

Відповідач, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі за текстом - УВД ФСС в Харківській області), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що для постановки на облік тероргані ФСС в Харківській області заявник звернувся лише 25.11.2020 р., а до цього перебував на обліку в Донецькій області. Страхові виплати заявнику поновлені і виплачуються з 1 листопада 2020 року. Отже, на думку відповідача, підстав для задоволення позову немає.

Відзив на позов надійшов до суду 08.04.2021р.

Відповідач, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі за текстом - УВД ФСС в Харківській області), з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що для постановки на облік тероргані ФСС в Харківській області заявник звернувся лише 25.11.2020 р., а до цього перебував на обліку в Донецькій області. Страхові виплати заявнику поновлені і виплачуються з 1 листопада 2020 року. Отже, на думку відповідача, підстав для задоволення позову немає.

Відзив на позов надійшов до суду 08.04.2021р.

Судом на виконання приписів ч. 4 ст. 9 КАС України було за власною ініціативою залучено до участі у справі в якості відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Відповідач, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (далі за текстом - УВД ФСС в Донецькій області), з поданим позовом не погодився, зазначивши, що припинення заявнику страхових виплат було зумовлено об`єктивними чинниками, а саме скасування довідки про статус внутрішньо переміщеної особи.

Відзив на позов надійшов до суду 28.04.2021р.

За таких обставин, суд не вбачає перешкод у вирішенні спору по суті, адже учасниками справи у прийнятні поза розумним сумнівом строки були реалізовані права на подачу відповідних процесуальних документів.

Суд, вивчивши доводи позову і відзиву на позов, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявник є громадянином України, має правовий статус внутрішньо переміщеної особи, як отримувач страхових виплат у період з жовтня 2014 року по лютий 2017 року перебував на обліку у Костянтинівського міському відділенні УВД ФСС в Донецькій області, з 01 березня 2017р. припинив одержувати кошти по страховим виплатам, що оформлено рішенням у формі постанови від 17.03.2017 р. №0534/71155/66387.1/28 про припинення страхових виплат.

У період з 01.03.2017р. по 30.10.2020р. страхових виплат заявник не одержував.

З 01.11.2020р. заявник знаходиться на обліку в УВД ФСС у Харківській області згідно власної заяви ОСОБА_2 від 25.11.2020р. Виплата страхових виплат з 01.11.2020р. поновлена.

Не погоджуючись із таким способом реалізації владних управлінських функцій УВД ФСС у Харківській області у спірних правовідносинах, позивач ініціював даний спір.

До відносин, які склались на підставі встановлених судом обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Згідно з ст. 46 Конституції України, ст. 25 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" заявник має право на одержання платежів у порядку соціального забезпечення у зв`язку з настанням страхового випадку, подія якого владним суб`єктом не заперечена.

Підстави припинення страхових виплат і надання страхових послуг закріплені у ч.1 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", де зазначено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

У ході розгляду спору судом достеменно встановлено, що у спірних правовідносинах відсутні визначені ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" приводи та підстави для припинення страхових виплат.

Вирішуючи спір, суд наголошує, що норми підзаконних нормативно-правових актів, у тому числі і постанов КМУ, на які посилається відповідач, не можуть змінювати приписів законів України, а тому дані аргументи є юридично неспроможними.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що УВД ФСС у Харківській області не приймало рішень та не вчиняло діянь з приводу припинення страхових виплат заявникові, адже на момент настання події припинення виплат заявник знаходився на обліку не в УВД ФСС у Харківській області

Тому відсутні підстави для визнання протиправними діянь УВД ФСС у Харківській області з приводу припинення виплати пенсії.

Натомість, станом на дату припинення виплат заявник перебував на обліку в УВД ФСС у Донецькій області.

Проте, вирішуючи спір за епізодом про визнання протиправною бездіяльності адміністративного органу з приводу непроведення виплат, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.2 КАС України предметом судової перевірки у порядку адміністративного судочинства є рішення та діяння (дія чи бездіяльність) владних суб`єктів.

Зміст рішення владного суб`єкта розтлумачено законодавцем у положеннях п.п. 18 і 19 ч.1 ст.4 КАС України.

Визначення ж змісту діяння (дії чи бездіяльності) владного суб`єкта норми КАС України не містять.

Разом із тим, у силу ч.6 ст.7 КАС України суд вважає за можливе застосувати загальні визначення рішення, дії, бездіяльності, наведені у п.п.1, 2 і 3 ч.2 ст.24 Митного кодексу України, згідно з якими рішення владного суб`єкта - це письмовий акт, дія владного суб`єкта - це вчинок компетентного працівника владного суб`єкта, бездіяльність владного суб`єкта - це невиконання обов`язку.

При цьому, суд зважає, що відмова владного суб`єкта як різновид форми реалізації адміністративного волевиявлення (управлінської функції) може бути втілена як у рішенні владного суб`єкта, так і в дії владного суб`єкта, котра має певну документальну фіксацію.

Тому, належним і ефективним способом захисту є як вимога про визнання неправомірної дії владного суб`єкта з приводу відмови, так і вимога про визнання протиправною відмови, оформленої відповідним письмовим документом, зокрема, і листом.

Між тим, у спірних правовідносинах має місце не подія вчинення адміністративним органом бездіяльності, а навпаки - подія прийняття УВД ФСС у Донецькій області відповідного письмового рішення управлінського характеру, котре підлягає скасуванню із застосуванням процедури ст. 9 КАС України.

Тому відсутність факту вчинення бездіяльності зумовлює відмову у позові за цією вимогою.

До того ж, оскільки обраний судом спосіб захисту права (інтересу) має бути одночасно і ефективним, і дієвим, і можливим до практичного виконання, а встановлена судовим розглядом відсутність визначених законом підстав для припинення страхових виплат зумовлює необхідність в усуненні перешкод, які заважають виплаті страхових виплат, суд, з огляду на зміст заявлених вимог та на приписи ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позову і захистити ущемлений інтерес заявника у спосіб скасування постанови про припинення страхових виплат як безпідставної перешкоди у проведенні платежів за раніше призначеними страховими виплатами.

При цьому, суд зауважує, що національний закон України не урегульовує того питання, яким саме територіальним органом системи ФСС мають бути проведені платежі із виплати страхувальнику страхових виплат за минулий період часу, а саме: тим органом, де страхувальник знаходився на обліку у минулому чи тим органом, де страхувальник знаходиться на обліку наразі.

Тому, розглядаючи справу, суд зважає, що відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. по справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05) Європейським судом з прав людини фактично надане тлумачення змісту ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та змісту верховенства права, згідно з яким національне законодавство має бути чітким та узгодженим, відповідати вимозі «якості» закону, забезпечувати адекватний захист осіб від свавільного втручання у права заявника, а у разі протилежного (тобто у разі неоднозначного трактування норми права) підлягає застосуванню найбільш сприятливий для заявника підхід.

Відтак, суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли платежі мають бути проведені тим територіальним органом ФСС, де заявник знаходиться на обліку наразі.

З приводу вимоги про зобов`язання пенсійного органу подати звіт з приводу виконання рішення суду по даній справі суд вважає, що положення ст. 382 КАС України в частині обтяження учасника справи обов`язком подати звіт про виконання рішення суду (безвідносно до події одержання позивачем виконавчого листа та стану виконавчого провадження) не повною мірою узгоджуються з положеннями Закону України "Про виконавче провадження", який за загальним правилом вимагає одержання позивачем виконавчого листа та подання цього документа до державного виконавця (приватного виконавця).

Тому випадок застосування судом згаданого вище правового механізму слід вважати виключенням із загального правила, котрий повинен мати вагомі причини.

Судом з матеріалів справи існування таких причини не виявлено.

Відтак, підстав для застосування у даному конкретному випадку приписів ст.382 КАС України суд не знаходить.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії"), надав оцінку усім юридично значимим факторам, доводам і обставинам справи, котрі мають вплив на правильне вирішення спору; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Заявником при зверненні до суду було сплачено судовий збір у сумі 908,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією від 26.02.2021 р. на відповідну суму. Отже, співвідносно до обсягу задоволених вимог, присудженню за рахунок владного суб`єкта підлягає судовий збір у сумі 454,00 грн.

Суд також враховує, що необґрунтована перешкода у здійсненні заявникові страхових виплат була створена рішенням УВД ФСС у Донецькій області, а тому присуджену позивачу компенсацію судових витрат зі сплати судового збору належить стягнути саме з вказаного владного суб`єкта.

Керуючись ст.ст. 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Вийти за межі позову.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 17.03.2017 р. №0534/71156/66387.1/28.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області поновити нарахування та провести страхові виплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) з 01.03.2017р. по 30.10.2020р.

Позов у решті вимог - залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (ідентифікаційний код - 41325231; місцезнаходження - 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, буд. 5) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ; місцезнаходження - АДРЕСА_1 ) 454 (чотириста п`ятдесят чотири) у якості компенсації витрат на оплату судового збору.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя Сліденко А.В.