Справа № 640/11360/20
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г. В.

суддів: Мєзєнцева Є. І., Файдюка В. В.

за участю секретаря Масловської К. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства юстиції України

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2021 року

у справі № 640/11360/20

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Міністерства юстиції України

третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Держане підприємство "Національні інформаційні системи"

про визнання протиправним та скасування наказу від 19.03.2020 року №1036/5,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2020 року ОСОБА_2 (надалі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (надалі - відповідач), третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Держане підприємство "Національні інформаційні системи", в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 19.03.2020 року №1036/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію".

В обґрунтування позовних вимог позивачами зазначено, що відповідачем в порядок та спосіб визначений Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", Порядком розгляду скарг на рішення, дії, бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав територіальних органів Міністерства юстиції України, затверджений Постановою кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1128 не було запрошено до розгляду скарги, чим на думку останнього, порушено його права та охоронювані законом інтереси.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано пункту 4 наказу Міністерства юстиції України від 19.03.2020 року №1036/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію".

В іншій частині позову - відмовлено.

Стягнуто з Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, б. 13, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.

Не погоджуючись з зазначеним вище судовим рішенням в частині задоволення позову, відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимоги відмовити повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ`єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам того, що під час проведення перевірки останній діяв виключно в межах та у спосіб визначений законодавством. Вказує, що позивача про розгляд справи було повідомлено телефонограмою, а також шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив рішення суду першої інстанції скасуванню.

Позивач та представник відповідач у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що відповідно до частини 3 статті 26, пунктів "а", "г" пункту 2 частини 6 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерством юстиції України прийнято наказ №1036/5 від 19.03.2020 року, яким наказано:

1. Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА" від 27.09,2019 № 2709/19 задовольнити частково.

2. Скасувати рішення від 02.08.2018 №№ 42352929, 42354893, 42354980, 42350476, 42355571, 42355483.42354041, 42355754. 42356005, 42355915, 42352499, від 11.10.2018 № 43458722, прийняті державним реєстратором комунального підприємства "Бюро нерухомості "Поділля" Кметем Володимиром Леонідовичем.

3. У задоволенні інших вимог відмовити.

4. Анулювати доступ державному реєстратору комунального підприємства "Бюро нерухомості "Поділля" Кметю Володимиру Леонідовичу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

5. Виконання пункту 2 наказу покласти на Департамент нотаріату та державної реєстрації.

6. Виконання пункту 4 наказу покласти на державне підприємство "Національні інформаційні системи".

ОСОБА_2 категорично не погоджується зі спірним рішенням, вважає, що Міністерством юстиції України суттєво порушено процедуру розгляду скарги на рішення у сфері державної реєстрації, що, в свою чергу, свідчить про протиправність такого рішення. Вказане і зумовило звернення позивача до суду із даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів, що підтверджують повідомлення ОСОБА_2 , як суб`єкта державної реєстрації про розгляду скарги у сфері державної реєстрації, що є свідченням порушення Мін`юстом положень пункту 11 Порядку №1128 та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року №1952-IV, Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 (надалі - Порядок №1128).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

При цьому, згідно з частиною 9 статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаного припису постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 затверджено Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1150), абз. 3 пункту 2 якого визначено, що для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Наказом Міністерства юстиції України від 09 січня 2020 року №24/34307 затверджено Положення про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції.

Згідно із ч. 3 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Відповідно до п 2 ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується.

З системного аналізу вказаної вище норми права вбачається, що приписи п. 2 ч. 8 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зобов`язують Міністерство юстиції України та його територіальні органи при розгляді скарг на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав перевіряти чи відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується.

Згідно із п. 10 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1128 для розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально Мін`юст чи відповідний територіальний орган запрошує скаржника, державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіальний орган Мін`юсту, рішення, дія або бездіяльність яких оскаржується, а також інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі у сфері державної реєстрації або встановлених відповідно до відомостей реєстрів.

У відповідності до пункту 11 Порядку №1128 Мін`юст чи відповідний територіальний орган своєчасно, але не пізніше ніж за два дні до дня розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально повідомляє особам, визначеним у пункті 10 цього Порядку, про час і місце засідання колегії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту та додатково одним з таких способів:

1) телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел);

2) засобами електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у скарзі у сфері державної реєстрації, доданих до неї документах, повідомлено заінтересованою особою або встановлено з інших офіційних джерел).

Отже, розміщення оголошення на сайті Мін`юсту без додаткового повідомлення телефонограмою або засобами електронної пошти (з урахуванням того, що з офіційних джерел можливо встановити адресу електронного пошти) не можна вважати достатнім способом повідомлення державного реєстратора про розгляд скарги на його рішення.

Як зазначив суд першої інстанції та не спростовано апелянтом, що в матеріалах справи міститься телефонограма, яка складена ОСОБА_3 29.01.2020 року о 9 год. 13 хв., яким повідомляється позивача про розгляд справи у сфері державної реєстрації 30.01.2020 року о 10 год. 20 хв. (стор. 51 (зворотній бік) том І).

Колегією суддів досліджено телефонограму та встановлено, що вона складено особою (не зазначено посаду) менше чим за два дні до проведення засідання комісії щодо до розгляду скарги у сфері державної реєстрації, як зазначено у пункті 11 вищевказаного Порядку.

Так, суд першої інстанції звернув увагу, що в матеріалах справи відсутні належні та достатні докази на підтвердження того, що номер телефону, вказаний у телефонограмі ) є контактним номером позивача та/або такий номер вказаний у скарзі.

Судом апеляційної інстанції не береться до уваги твердження про те, що номер, який зазначений в телефонограмі належить позивачу, оскільки даний номер зазначений станом на 02 вересня 2019 року, а не на січень 2020 року.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що оголошення про проведення засідання Колегії з питань розгляду скарг у сфері реєстрації було розміщено своєчасно на сайті відповідача.

Для з`ясування всіх обставин справи, колегією суддів витребувано у відповідача належним чином засвідчені докази розміщення на сайті відповідача оголошення про проведення засідання Колегії з питань розгляду скарг у сфері реєстрації 30.01.2020 року.

На адресу суду апеляційної від відповідача надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи лист Держаного підприємства "Національні інформаційні системи" від 29.01.2020 року №273/14.2-11.

Так, в листі Держаного підприємства "Національні інформаційні системи" від 29.01.2020 року №273/14.2-11 зазначено, що оголошення про засідання Колегії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, яке відбудеться 30 січня 2020 року, розміщено на офіційному вебсайті Міністерства юстиції України 28 січня 2020 року о 15:43 за наступним посиланням https://minmst.gov.ua/rn/ogoloshenriva-pro-zasidannva-kolegii-30-sichnva-2020-roku.

Колегія суддів звертає увагу, що засідання Колегії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації призначено на 30 січня 2020 року о 10 год. 20 хв., що не заперечується відповідачем.

Отже, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що оголошення про розгляд скарги розміщено на сайті Міністерства юстиції України менше, як за два дні до проведення засідання, що в свою чергу свідчить про не дотримання відповідачем вимоги пункту 11 Порядку №1128

Отже, Міністерство юстиції України зобов`язане було повідомити позивача про розгляд скарги не лише шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Мін`юсту, але й додатково телефонограмою або засобами електронної пошти, чого дотримано не було.

Судом першої інстанції встановлено, а апелянтом не спростовано, встановлені обставини справи, за яких позивача фактично позбавлено можливості взяти участь в розгляді скарги, в контексті наведених норм свідчать про порушення суб`єктом розгляду скарг (Комісією) вимог Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 щодо належного розгляду скарги, а відтак про протиправність наказу Міністерства юстиції України від 19.03.2020 року №1036/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію".

Аналогічний правовий підхід до спірних правовідносин застосовано в постанові Верховного Суду від 26.04.2019 року по справі №821/669/17 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості прийняття пункту 4 наказу Міністерства юстиції України від 19.03.2020 року №1036/5 "Про скасування рішень про державну реєстрацію" про анулювання доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а наведені відповідачем доводи в апеляційній скарзі не спростовують фактичних обставин справи та висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково державного реєстратора.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на позиції Європейського Суду з прав людини, які він висловив, зокрема, в п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 43 рішення у справі «Кобець проти України», відповідно до якої, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Тобто, встановлюючи істину в справі суд повинен базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби в суду не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

З аналізу матеріалів справи та норм права, колегія суддів доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст. ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде складено протягом п`яти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя Г. В. Земляна

Судді Є. І. Мєзєнцев

В. В. Файдюк

Повний текст постанови складено 30 квітня 2021 року.