Справа № 420/5553/19
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2021-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5553/19
У Х В А Л А

07 травня 2021 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., вивчивши заяву ОСОБА_1 на стадії виконання судового рішення в порядку ст. 383 КАС України,

ВСТАНОВИВ:

06.05.21 ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить суд:

визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо безпідставного зменшення розміру моєї пенсії с 01 травня 2021 року внаслідок перерахунку пенсії № 62 від 26 квітня 2021 року протиправними;

скасувати протокол (розпорядження) № 62 від 26 квітня 2021 року про перерахунок його пенсії.

зобов`язати негайно відновити с 01 травня 2021 року його право на отримання пенсії у раніше визначеному розмірі відповідно до протоколу (розпорядження) № 62 від 09 жовтня 2020 року та 24 листопада 2020 року про перерахунок його пенсії;

довести до відома Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлені у змісті ухвали обставини для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленому судом порушенню;

за явне порушення ст. 22 Конституції України, пенсійного та іншого законодавства у порядку ст. 249 КАС України на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області ОСОБА_2 накласти штраф у сумі двадцяти п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половину суми штрафу стягнути на мою користь, половину у дохід держави;

зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області повідомити ООАС про вжиті заходи не пізніше десяти днів після надходження окремої ухвали.

Судом встановлено, що в провадженні судді Одеського окружного адміністративного суду Іванова Е.А. перебувала справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому позивач просив суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови з 02.09.2018 року у проведенні перерахунку, пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ на підставі підвищень, посадового окладу які відбулися - з 01 січня 2017 року відповідно до частини третьої та пункту 11 частини п`ятої статті 81 Закону України "Про прокуратуру", окладу за військове звання - з 01 січня 2018 року відповідно до додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та надбавки за вислугу років - з 01 жовтня 2017 року відповідно до пункту 1 розділу IV наказу Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 року "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам"; скасувати індивідуальний акт - рішення відповідача №30 від 12.09.2019 року про відмову у проведенні перерахунку з 02.09.2018 року пенсії за вислугу років, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури; зобов`язати відповідача вчинити певні дії у вигляді: проведення перерахунку пенсії за вислугою років, без обмеження її граничного розміру, з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, яку обчислити з посадового окладу (військовий прокурор Болградського гарнізону (нині Білгород-Дністровського гарнізону) відповідно до частини третьої та пункту 11 частини п`ятої статті 81 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону № 1774-УІІІ від 06.12.2016 та № 1798-УІІІ від 21.12.2016) у розмірі півтора (1,5) 12 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; окладу за військове звання (підполковник юстиції) відповідно до додатку 14 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" у розмірі 0,8 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) - 1410 гривень; надбавки за вислугу років, відповідно до пункту 1 розділу IV наказу Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 року "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (45%); надбавки за службу в умовах режимних обмежень -15% посадового окладу; інших виплат (надбавка за виконання особливо важливих завдань або за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, згідно з постановою КМУ №505 від 31.05.2012 року у розмірі 50% посадового окладу з урахуванням надбавки за вислугою років; місячної премії, згідно з Постановою КМУ №505 від 31.05.2012 року у розмірі 40% суми грошового забезпечення, 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення, яка обчислюється з середньомісячного розміру грошового забезпечення; 1/12 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, яка обчислюється з середньомісячного розміру грошового забезпечення; індексації заробітної плати; надбавки ОУП, яка обчислюється шляхом множення загального розміру інших виплат (без посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років) та коефіцієнту підвищення посадового окладу та надбавки до нього за класний чин, розрахований відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства Фінансів України №226/509 від 11.08.2003 року; зобов`язати відповідача вчинити певні дії у вигляді виплати відповідної заборгованості з 02.09.2018 року по час проведення такого перерахунку з урахуванням вже отриманих виплат.

Рішенням ООАС від 06.11.19 позов задоволено в повному обсязі та 09.12.2019 вищенаведене рішення набрало законної сили.

Окремою ухвалою суду від 05.10.2020 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вчинені на виконання рішення суду від 06.11.2019 року по справі №420/5553/19 щодо застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 02.09.2018 року розміру окладу за військове звання, обчисленого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року (1762 грн.) замість необхідної ставки у розмірі 50% мінімальної заробітної плати станом на:01.01.2018 року (1861,50 грн.); 01.01.2019 року (2086,50 грн.); 01.01.2020 року (2361,50 грн.), доведено до відома Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлені у змісті ухвали обставини для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли встановленому судом порушенню та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомити Одеський окружний адміністративний суд про вжиті заходи не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали.

Ухвалою суду від 05.02.21 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зобов`язано надати до суду у 30-ти денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали звіт про виконання окремої ухвали суду від 05.10.2020 року по справі №420/5553/19.

Ухвалою суду від 23.04.21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати до суду у 30-ти денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали звіт про виконання окремої ухвали суду від 05.10.20 по справі № 420/5553/19.

Отже заява ОСОБА_1 від 04.05.21 надійшла до ООАС під час дії ухвали ООАС від 23.04.21 про надання відповідачу тридцятиденного строку для подання звіту про виконання окремої ухвали суду від 05.10.20 і перебування справи на контролі головуючого судді ОСОБА_3 та у його розпорядженні.

При цьому згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.21 о 16:01:25, головуючим суддею щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 04.05.21, поданої до суду в порядку ст. 383 КАС України, визначено суддю ОСОБА_4 , оскільки суддя Іванов Е.А. перебуває у відпустці.

Відповідно до ч. 2 ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 КАС України суд це суддя адміністративного суду, який розглядає і вирішує адміністративну справу одноособово, колегія суддів, інший визначений цим Кодексом склад адміністративного суду.

Статтею 34 КАС України визначено, що справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 КАС України при одноособовому розгляді справи суддя, який розглядає справу, є головуючим у судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, питання судового контролю за виконанням рішення вирішується судом, якій його ухвалив. Під судом, який ухвалив судове рішення, необхідно розуміти суддю, який ухвалив таке рішення одноособово, або колегію суддів, якщо судове рішення ухвалювалося таким складом суду. Тому є неприпустимим встановлення судового контролю за рішенням іншого суду (судді).

Як встановлено судом, по даній справі суддею ОСОБА_3 неодноразово встановлювався судовий контроль, в т.ч. строк на виконання якого ще сплинув.

Приписами статей 382383 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та, за наслідками розгляду даного звіту, як можливий варіант накладення штрафу; визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання рішення суду; визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності органу виконавчої служби, приватного виконавця.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами для їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі.

За правовою природою контроль за виконанням судового рішення є продовженням його ухвалення, а відповідна ухвала є його складовою, тому заява розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, питання щодо контролю за виконанням якого ставиться у відповідній заяві.

Результатом розгляду заяви про встановлення контролю за виконанням судового рішення є постановлення судом ухвали про задоволення заяви або відмову в задоволенні заяви.

В ухвалі про результати встановленого судового контролю суд надає оцінку діям суб`єкта владних повноважень з виконання його рішення, оцінює повноту та достатність дій, а також відповідність змісту судового розсуду за результатами вирішеного спору. Таким чином, судовий контроль є продовженням ухвалення судового рішення, а відповідна ухвала - є його складовою.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно з п.2 ч.1 ст.29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

За викладених вище обставин та правового регулювання, компетентним судом по розгляду заяви ОСОБА_1 на стадії виконання судового рішення в порядку ст. 383 КАС України є суддя Іванов Е.А., яким вирішено по суті спір у справі № 420/5553/19, а також встановлено судовий контроль за виконанням свого рішення, строк на виконання якого ще не завершений. При цьому суддя Завальнюк І.В. позбавлений можливості вирішити порушене позивачем питання в порядку ст. 383 КАС України через те, що матеріали справи № 420/5553/19 наразі перебувають у розпорядженні судді Іванова Е.А., яким встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення, у зв`язку із чим суддя вважає за необхідне передати справу на розгляд судді Іванова Е.А.

На підставі викладеного та керуючись з ст. ст. 4, 7, 29, 196, 383 КАС України,

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 на стадії виконання судового рішення в порядку ст. 383 КАС України передати на розгляд судді Іванову Едуарду Анатолійовича для вирішення її по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Завальнюк