Справа № 367/7472/20
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 367/7472/20 Суддя (судді) першої інстанції: Саранюк Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника відділу Ірпінського МВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області Ковальової Надії Арнольдівни, про визнання протиправними та скасування постанови про накладення адмніністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Заступника начальника відділу Ірпінського МВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області Ковальової Надії Арнольдівни, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення серії ПН МКО № 000771 від 31 жовтня 2020 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 грн у справі про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Позовні вимоги мотивовані, зокрема тим, що під час складання протоколу він повідомляв посадовим особам Ірпінського МВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, що він є громадянином України, оскільки його було документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 17.05.2005 року МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області і станом на день складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього були відсутні правові підстави вважати його іноземцем або особою без громадянства. Незважаючи на це, та ігноруючи його доводи, і наявну інформацію, посадовою особою Ірпінського МВ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області було протиправно складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення та винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення. Крім того, позивач звертав увагу суду, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області по справі №158/2688/20 від 03.11.2020 відмовлено в задоволенні адміністративного позову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусове видворення за межі України з підстав відсутності у нього статусу іноземця або особи без громадянства. Також позивач вказує про те, що судження про вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджено поясненнями свідків, показаннями технічних засобів, будь-яким іншим доказом, а також звертає увагу на відсутність перекладача під час складання протоколу та постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. Разом з тим, позивач звертав увагу суду, що на даний час ним оскаржується у судовому порядку рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 02.07.2020 року про скасування рішення УМВС України в Харківській області від 13.05.2005 року про набуття ним громадянства України за територіальним походженням.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2021 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою та посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, не повне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує доводи аналогічні викладеним у позовній заяві та разом з цим наголошує, що він адміністративного правопорушення не вчиняв, а у справі немає жодного доказу, який би доводив протилежне.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У судове засідання учасники судового процесу, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, до суду не з`явились та явку уповноважених представників не забезпечили, позивач причини неявки суду не повідомив, відповідачем до початку судового засідання було подано до суду клопотання про апеляційний розгляд даної справи без його участі.

За наведених обставин та керуючись положеннями ст. 313 КАС України колегія суддів дійшла висновку, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розгляду справи та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України вирішила розглянути дану справу у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення про адміністративне правопорушення серії ПР МКО №000771, 31.10.2020, було виявлено громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав в Україні без документів на право проживання в Україні, чим скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП.

В подальшому, відповідачем розглянуто справу про адміністративне правопорушення на підставі протоколу про адміністративне правопорушення серії ПР МКО №000771 від 31.10.2020 року та складено постанову про накладання на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Згідно вказаної постанови на ОСОБА_1 покладено обов`язок сплатити штраф у розмірі 5100 гривень.

Не погоджуючись з прийнятим суб`єктом владних повноважень рішенням, позивач звернулась за захистом порушених прав та інтересів до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Зестафоні, с.Путі республіки Грузія.

В травні 2005 року ОСОБА_1 звернувся до ВГІРФО УМВС України в Харківській області із заявою про оформлення набуття громадянства України відповідно до ст. 8 Закону України "Про громадянство України" за територіальним походженням.

До заяви було надано рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.04.2005 року про встановлення факту постійного проживання на території України в період з січня 1990 року по січень 1991 року.

13 травня 2005 року ВГІРФО УМВС України в Харківській області було прийнято рішення про набуття ОСОБА_1 громадянства України за територіальним походженням згідно зі ст. 8 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 року.

13 травня 2005 року позивачем було подано декларацію про відмову від іноземного громадянства, в якій передбачено зобов`язання не користуватись правами громадянина Грузії та зобов`язання повернути паспорт громадянина Грузії до уповноважених органів цієї держави.

17 травня 2005 року МВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області було документовано паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

З часу отримання громадянства України позивач постійно мешкає та зареєстрований в м.Харкові, був взятий на облік Дзержинським РВК м.Харкова в травні 2005 року, як громадянин України приймав участь у виборчих процесах, отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

12 червня 2020 року Управлінням стратегічних розслідувань в Харківській області було направлено листа на адресу Голови Державної міграційної служби України М. Соколюка, в якому зазначалось, що відповідно до офіційної відповіді Міністерства внутрішніх справ Грузії від 09.06.2020 МІА О 20 01101938, копія якої додавалась до листа, від громадянина ОСОБА_1 заяви про здачу паспорта громадянина Грузії № НОМЕР_2 від 31.05.1999 не надходило.

Головним управлінням ДМС України в Харківській області, враховуючи отриману інформацію, що свідчить про невиконання ОСОБА_1 поданого зобов`язання про повернення паспорту громадянина Грузи до уповноважених органів цієї держави, 02.07.2020 було прийняте рішення про скасування рішення УМВС України в Харківській області від 13.05.2005 про набуття громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України за територіальним походженням.

У зв`язку з прийняттям вказаного рішення, відповідачем 06.07.2020 року на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про скасування рішення про набуття ним громадянства України.

Не погодившись зі спірним рішенням відповідача, позивач оскаржив його до суду.

Водночас, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі № 520/10731/2020, яке було залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 02.07.2020 року про скасування рішення УМВС України в Харківській області від 13.05.2005 про набуття громадянином ОСОБА_1 (іден.код НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України за територіальним походженням - відмовлено.

Отже, вказане судове рішення набрало законної сили.

У свою чергу частиною першою статті 203 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, зокрема проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.

Згідно з частиною другою статті 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Статтею 256 КпАП України визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Як правильно було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи згідно з даними Витягу з підсистеми ЄІАС УМП «Недійсні документи» про статус паспорта громадянина України ОСОБА_1 , вказаний паспортний документ є недійсним та підлягає вилученню.

Також, колегія суддів враховує, що відповідачем 06.07.2020 на адресу ОСОБА_1 було направлено повідомлення про скасування рішення про набуття ним громадянства України.

Разом з тим, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі № 520/10731/2020, яке набрало законної сили 03 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 02.07.2020 року про скасування рішення УМВС України в Харківській області від 13.05.2005 про набуття громадянином ОСОБА_1 (іден.код НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянства України за територіальним походження, було залишено без задоволення.

За наведених обставин та враховуючи, що станом на час складання протоколу про адміністративне правопорушення та прийняття оскаржуваного рішення проживав на території України без документів на право проживання в Україні, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було правомірно прийнято оскаржуване рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Апелянтом не спростовано законності прийняття відповідачем оскаржуваного рішення та не спростовано правильності висновків суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта в обгрунтування позовних вимог на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 листопада 2020 року у справі № 158/2688/20, оскільки у вказаному рішенні судом було зазначено, що статус особи без громадянства - не встановлено. Проте, припинення громадянства України відносно ОСОБА_1 на даний час підтверджується довідкою ДМС України у Харківській області(а.с.36). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що при затриманні ОСОБА_1 було правомірно застосовано Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Водночас, суд відмовив у задоволенні адміністративного позову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні та примусове видворення за межі України з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що ДМС прийнято рішення про примусове повернення ОСОБА_1 в країну походження, яке є обов`язковим.

Отже, посилання апелянта на зазначене судове рішення також не спростовує допущення ним адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Також, колегією суддів під час апеляційного розгляду справи не встановлено порушення відповідачем процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності та прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.

Разом з цим, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів які б свідчили про протиправність дій суб`єкта владних повноважень та наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріально та процесуального права.

У свою чергу, вказані позивачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 272, 286, 308, 311, 313, 315-316, 321-322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан