Справа № 500/862/20
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 500/862/20 пров. № А/857/1592/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання Головного управління ДПС у Тернопільській області про залишення позовної заяви без розгляду та апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року, головуючий суддя Шульгач М.П., ухвалене о 12:27 год. у м. Тернополі, повний текст якого складено 01.12.2020 року, у справі за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2020 року позивач ФОП ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУ ДПС у Тернопільській області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 24.12.2019 року № 2.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона не погоджується з висновками податкового органу щодо порушення нею вимог п. 184.7 ст. 184 Податкового кодексу України, вважає їх протиправними, такими, що суперечать законодавству України та не ґрунтуються на фактичних даних, а вказане податкове зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 161 022,00 та накладений штраф в розмірі 40 255,50 грн. таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено; скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 24.12.2019 року № 2.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідачем правомірно прийнято оскаржене рішення, таким чином правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Також, 03 березня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання ГУ ДПС в Тернопільській області, в якому заявник просить позовну заяву залишити без розгляду, у зв`язку з тим, що позивачем пропущений строк звернення до суду із даним адміністративним позовом.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги та поданого клопотання, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просив апеляційну скаргу та клопотання залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та поданого клопотання у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а клопотання про залишення адміністративного без розгляду підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ГУ ДПС у Тернопільській області було проведено документальну позапланову перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 15.02.2017 року по 06.05.2019 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 15.02.2017 року по 06.05.2019 року за результатами якої складено акт №343/19-00-32-02/ НОМЕР_1 від 20.11.2019 року за висновками якого було встановлено порушення:

1) п. 63.3 ст.63 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, а саме: неподання повідомлення за формою № 20-ОПП про об`єкти оподаткування і об`єкти пов`язані з оподаткуванням;

2) п. 184.7 ст. 184 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010р. №2755-VI, а саме занижено податкові зобов`язання з ПДВ в останньому звітному періоді на 161022,00 грн. в т.ч. по періодах: -червень 2018 року - 161022,00 грн.

На підставі вищезазначеного Акту перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 2 від 24.12.2019 року, яким за порушення вимог п. 184.7 ст. 184 Податкового кодексу України збільшено суму податкового зобов`язання ФОП ОСОБА_1 з податку на додану вартість у розмірі 201277,50 грн., з яких: за податковим зобов`язанням 161022,00 грн. за порушення п.184.7 ст. 184 Податкового Кодексу України та застосовано штрафні (фінансові) санкції - 40255,50 грн.

Позивач скористався процедурою адміністративного оскарження вказаного вище податкового повідомлення рішення.

За результатами розгляду вказаної скарги, ДПС України прийнято рішення про результати розгляду скарги №8351/6/99-00-08-05-04-06 від 04.03.2020 року, відповідно до якого податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 24.12.2019 року №2 залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Матеріалами справи підтверджується, що рішення ДПС України про результати розгляду скарги №8351/6/99-00-08-05-04-06 від 04.03.2020 року позивачем отримано 07.03.2020 року.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Правове регулювання застосування строку звернення до суду в податкових правовідносинах у разі оскарження платником податків рішень контролюючого органу вже було предметом дослідження судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду під час розгляду справи № 640/20468/18. У постанові від 11 жовтня 2019 року Верховний Суд зазначив, що процесуальна природа та призначення строків звернення до суду зумовлюють при вирішенні питання їх застосування до спірних правовідносин необхідність звертати увагу не лише на визначені в нормативних приписах відповідних статей загальні темпоральні характеристики умов реалізації права на судовий захист - строк звернення та момент обчислення його початку, але й природу спірних правовідносин, з приводу захисту прав, свобод та інтересів у яких особа звертається до суду.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Отже, КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 КАС України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Спеціальною нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Зі змісту пунктів 56.2, 56.3, 56.17 статті 56, пункту 57.3 статті 57 ПК України видно, що процедура адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення розпочинається з дня подання скарги до контролюючого органу вищого рівня, яка засвідчує безпосередню незгоду платника з визначеними йому грошовими зобов`язаннями, і закінчується настанням однієї з подій, передбачених пунктом 56.17 статті 56 ПК України. Строк для подачі первинної скарги за загальним правилом становить 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення.

У постанові від 11 жовтня 2019 року у справі № 640/20468/18 Верховний Суд здійснив системне тлумачення норм права, які регулюють питання обчислення строку звернення до суду в податкових спорах, висловивши правову позицію про те, що строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки.

Норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2020 року у справі №500/2486/19.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач скористався правом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області від 24.12.2019 року № 2.

Матеріалами справи також підтверджено, що рішення про результати розгляду скарги позивачем отримано 07.03.2020 року.

Однак із адміністративним позовом до суду вона звернулась лише 15.04.2020 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до адміністративного суду із позовом, відтак адміністративний позов слід залишити без розгляду.

У відповідності до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області задовольнити частково, клопотання Головного управління ДПС у Тернопільській області про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2020 року у справі №500/862/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 30.04.2021 року.