Справа № 320/5218/21
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05 травня 2021 року м. Київ № 320/5218/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

до суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька 13/15), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачеві вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку;

- стягнути з відповідача на користь позивача вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку 33098,82 грн.;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільнені за період часу з 25.12.2019 по день ухвалення судового рішення з розрахунку середньомісячної заробітної плати у розмірі 1539,48 грн.;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача вихідної допомоги та середнього заробітку за весь час затримки виплати вихідної допомоги при звільнені у межах стягнення за один місяць.

Як вбачається із матеріалів справи 21 грудня 2019 року позивач наказом Генерального прокурора №2137ч був звільнений з посади прокурора відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіальних управлінь Державного бюро розслідувань, Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України.

З даним наказом позивача було ознайомлено 24 грудня 2019 року.

Позивач вказує, що при звільнені відповідачем не виплачену вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Відповідно до частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою, п`ятою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Цією ж статтею встановлений спеціальний строк для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, що становить місячний строк.

Слід зазначити, що початок перебігу строку звернення до суду у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Порівняльний аналіз термінів дізнався та повинен був дізнатись, що містяться у частині 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду 27 квітня 2021 року (вх. №5364/21 від 30.04.2021), проте матеріали справи не містять обґрунтованих пояснень та доказів на їх підтвердження, що перешкоджало позивачу звернутися в місячний строк з 24.12.2019 (день ознайомлення позивача з наказом від 21.12.2019 №2137ч) до суду за захистом порушеного права.

Також позовна заява не містить обґрунтування чому саме в березні 2021 року позивач вирішив дізнатися та звернутися до відповідача щодо виплати вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку, а не протягом місяця з дня ознайомлення позивача з наказом про звільнення від 21.12.2019 №2137ч.

Твердження позивача про те, що він дізнався про порушення свого права саме з листа відповідача від 24.04.2021, а відтак позивач не пропустив строк на звернення до суду, суд не приймає до уваги, оскільки позовна заява не містить жодної інформації про те, що перешкоджало позивачеві звернутись до відповідача за таким роз`ясненням одразу після звільнення, а саме 24.12.2019, а не після спливу більш ніж 1 рік після звільнення, чому саме у цей період часу він вирішив дізнатись про всі складові заробітної плати, які йому були виплачені при звільненні.

Відповідно до правової позиції, що викладена у постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних гарантій Касаційного адміністративного суду від 31.03.2021 по справі №240/12017/19 Верховний Суд відійшов від раніше викладених правових позицій щодо строків на звернення до суду та вказав, що отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Таким, чином звертаючись в квітні 2021 року за захистом своїх прав, суд зазначає, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду, що передбачений Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд вважає за доцільне звернути увагу позивача, що звертаючись до суду поза межами місячного строку, позивач повинен також довести той факт, що у нього не було об`єктивної можливості дізнатися про порушення права у період, що передував фактичному зверненню до суду.

Будь-яких пояснень щодо обставин, які об`єктивно заважали позивачеві звернутись до суду у визначений законодавством строк, позовна заява не містить, як і не містить заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Крім цього, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Відповідно до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом подання до суду:

- обґрунтованих пояснень та доказів на їх підтвердження, чому саме в березні 2021 року позивач вирішив дізнатися та звернутися до відповідача щодо виплати вихідної допомоги при звільнені, а не протягом місяця з дня коли позивач ознайомився з наказом про звільнення від 21.12.2019 №2137ч; що перешкоджало позивачеві з`ясувати стан його справ відразу після звільнення, а не після спливу більш ніж року після звільнення та у випадку необхідності заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтованими поясненнями та доказами на їх підтвердження.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачеві необхідно усунути недоліки позовної заяви у спосіб, визначений даною ухвалою.

Копію ухвали надіслати позивачеві за адресою, зазначеною у позовній заяві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Панченко Н.Д.