Справа № 522/3491/21
Суддя: Косіцина В. В.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3491/21
Провадження № 2а/522/166/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 травня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого - судді Косіцина В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху, інспектора з паркування департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Ротар Андрія Валентиновича, за участю третьої особи на стороні відповідача: Директора Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Тетюхіна С.М. про визнання протиправною, нечинною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія МАЛ № 5657166 від 15.02.2021 року,

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2021 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до інспектора з паркування департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Ротар Андрія Валентиновича, за участю третьої особи на стороні відповідача: Директора Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Тетюхіна С.М. про визнання протиправною, нечинною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія МАЛ № 5657166 від 15.02.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 15.02.2021 року інспектором з паркування Ротар А.В. складено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії МАЛ № 5657166. Позивач не погоджується з вказаною постановою та вважає її протиправною, винесеною неуповноваженою особою з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, без всебічного та повного з`ясування всіх обставин справи, оскільки позивач не вчиняла будь-якого порушення, а машину зупинила у зв`язку з поганим самопочуттям та випадковим чином знайшла оскаржувану постанову між капотом та повітрозабірником. Особа, яка винесла постанову не дотрималась положень закону та розглянула справу на місці зупинки, стоянки транспортного засобу та грубо порушив вимог ст. ст. 278, 279 КУпАП.

02 березня 2021 року ухвалою суду адміністративний позов залишено без руху.

05 березня 2021 року до суду подано заяву про долучення фотокопії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 . Проте, заявником не вказано належне коло осіб.

09 березня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та встановлено для розгляду справи порядок спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 18 березня 2021 року.

17 березня 2021 року на електронну адресу суду від інспектора з паркування відділу Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Ротар Андрія Валентиновича надійшло клопотання про залучення Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради в якості співвідповідача.

18 квітня 2021 року представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд позову без їх участі.

18 березня 2021 року судове засідання було відкладено на 02.04.2021 року

Ухвалою суду від 02 квітня 2021 року залучено Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху у якості співвідповідача до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Ротар Андрія Валентиновича, за участю третьої особи на стороні відповідача: Директора Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Тетюхіна С.М. про визнання протиправною, нечинною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія МАЛ № 5657166 від 15.02.2021 року.

19 квітня 2021 року директором департаменту транспорту Тетюхіним С.М. подано на електронну адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі з підстав викладених у відзиві.

Справа була розглянута в порядку письмового провадження.

Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд за його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити повністю.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи сповіщені належним чином, що також підтверджується відповідними підписами на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.02.2021 року інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Ротарем Андрієм Володимировичем (далі-Інспектор) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія МАЛ5657166, у вигляді адміністративного штрафу у сумі 255 гривень.

Як зазначено у вказаній постанові, на площі Незалежності, 1 у м. Одеса водієм транспортного засобу VOLKSWAGEN TIGUAN, д/н НОМЕР_2 вчинено правопорушення передбачене п.15.9 «ґ» Правил дорожнього руху України (далі- ПДР) здійснено зупинку, стоянку безпосередньо на перехресті.

Вказаною постановою позивач притягнута до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У відповідності до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 15.9 (ґ) ПДР зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Так, зазначеною нормою передбачено заборона зупинки водіям на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини.

Згідно п. 15.10 ПДР України стоянка забороняється:

а) у місцях, де заборонена зупинка;

б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);

в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м;

г) ближче 50 м від залізничних переїздів;

ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху;

д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;

е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства;

є) на газонах.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2ст.77КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно доч.1ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену участині першійстатті 14-2цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбаченечастинами першою,третьоюташостоюстатті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки),частинами першою,другоютавосьмоюстатті 152-1цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену участині першійстатті 14-2цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену участині першійстатті 14-2цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Таким чином, вказаними нормами встановлено спеціальний порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руку, зафіксованих в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису).

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до відповідальності у відповідності до положень ст.14-2 КУпАП, як власника транспортного засобу. Стаття 279-1 КУпАП не передбачає процесуальних прав та гарантій, визначених у ч. 2 ст. 254 та ч. 1 ст. 268 КУпАП, а ч. 3 ст. 279-1 КУпАП передбачає обов`язок посадової особи уповноваженого на розгляд справи винести постанову про накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці виявлення вчиненого правопорушення. Справа про адміністративне правопорушення розглянута у відсутності позивача, що відповідає правилам розгляду справи щодо правопорушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), визначеному ст. 279-1 КУпАП.

Таким чином, доводи позивача щодо порушення порядку розгляду справи є безпідставними.

Позивач в своєму позові зазначає, що не порушував Правила дорожнього руху, а саме не здійснював зупинки та/або стоянки власного транспортного засобу. Однак, таке твердження позивача не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи, з огляду на наступне.

Факт скоєння позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є наявним та підтверджується наданим стороною відповідача доказом у вигляді фото фіксації з місця події (а саме неналежної стоянки автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, д/н НОМЕР_2 ). Водночас, з наданих до суду фотографій вбачається спосіб постановки транспортного засобу належного позивачу та наявність перехрестя та перехрестя де організовано круговий рух біля місця розташування транспортного засобу, постановленого позивачем, чим порушив п.п. 15.9 ґ ПДР України, в зв`язку з чим, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Стосовно тверджень позивача, що її транспортний засіб не створював перешкод іншим учасникам дорожнього руху та знаходився в безпечному місці слід зазначити, що даний відрізок дороги є перехрестям з круговим рухом що підтверджується встановленими знаками 4.10 «круговий рух» тому даний відрізок дороги є не «безпечним місцем», а безпосередньо перехрестям з круговим рухом на якому чинним законодавством України заборонено зупинку та стоянку.

Перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

Таким чином, межі перехрестя з круговим рухом містять в собі всю центральну круглу проїзну частину і невеликі частини прилеглих доріг, довжина, яких залежить від радіусу заокруглення проїзної частини конкретного перехрестя.

Позивач також стверджує, що автомобіль пакувала не вона. Оскільки мала погане самопочуття та додому її привіз незнайомий чоловік. Жодних доказів на підтвердження зазначеної обставини позивач не надала.

Водночас, ч. 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (у редакції до 15.12.2017 року).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України, у редакції до 15.12.2017 року).

Тобто, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року) розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Оскільки, частинами 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції) передбачено аналогічні положення, що й в ч. 1, 2 ст. 71 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року), то вищезазначений висновок Верховного суду з приводу обов`язку доказування в адміністративному судочинстві підлягає застосуванню й до положень частин 1, 2 ст. 77 КАС України (у чинній редакції).

Статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Разом з тим, оспорюючи факт вчинення адміністративного правопорушення в обгрунтування власної правої позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а наведені ним доводи не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи.

Судом при розгляді справи встановлено, що посадова особа відповідача дотрималася порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченого діючим КУпАП.

У зв`язку з цим, суд враховуючи все вищевикладене вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення законна та обгрунтована і є такою, що відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП.

Решта доводів та заперечень сторін по суті позовних вимог не спростовуються. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За таких обставин, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача, а тому відмовляє у їх задоволенні.

Згідно ч. 5 ст. 250 ЦПК України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Оскільки справу було розглянуто в порядку письмового провадження, на виготовлення повного тексту у суду є 5 днів, розгляд було призначено на 28.04.2021 року пятий день припадав на 2 травня 2021 року, тому датою складання та відповідно ухвалення рішення є перший робочий день 5 травня 2021 року.

Керуючись ст.ст. 122, 245, 251, 256, 280 КУпАП ст.ст. 242-246, 286, 293 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху, інспектора з паркування департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Ротар Андрія Валентиновича, за участю третьої особи на стороні відповідача: Директора Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Тетюхіна С.М. про визнання протиправною, нечинною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія МАЛ № 5657166 від 15.02.2021 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 5 травня 2021 року.

Суддя Косіцина В.В.

05.05.21