Справа № 160/14224/20
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2021-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 160/14224/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Новошицькій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 р. (суддя Голобутовський Р.З.) по справі за позовом Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа Державне підприємство Національні інформаційні системи про визнання протиправним та скасування наказу

в с т а н о в и В:

02.11.2020 р. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, третя особа Державне підприємство Національні інформаційні системи про визнання протиправним та скасування наказу, де просив визнати протиправним та скасувати п. 5 наказу Міністерства юстиції України від 22.10.2020 р.№ 3693/5 «Про задоволення скарги» та п. 6 наказу Міністерства юстиції України від 22.10.2020 р. № 3693/5 «Про задоволення скарги» в частині тимчасового блокування доступу приватного нотаріуса ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці.

03.11.2020 р. позивач подав заяву про забезпечення позову, де просив зупинити дію п. 6 наказу Міністерства юстиції України від 22.10.2020 р. № 3693/5 «Про задоволення скарги» в частині тимчасового блокування доступу приватного нотаріуса ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 р. заява позивача про забезпечення позову задоволена та зупинена дія п. 6 наказу Міністерства юстиції України від 22.10.2020 р. № 3693/5 «Про задоволення скарги» в частині тимчасового блокування доступу приватного нотаріуса ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі і зобов`язано третю особу відновити доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвала суду мотивована тим, що правомірність оскаржуваного наказу є предметом розгляду адміністративної справи, а вжиття заходів забезпечення позову не вирішить даного спору, а тільки зумовить здійснення позивачем професійної діяльності.

Не погодившись з ухвалою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, де просив скасувати ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 р., ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зупинення дії спірного наказу фактично вказує на вирішення частини позовних вимог в адміністративному спорі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача просила задовольнити апеляційну скаргу, представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Представник третьої особи до суду не з`явився, про дату слухання справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи та докази по справі, а також, вислухавши учасників процесу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги в зв`язку з наступним.

Частинами 1, 2 ст. 150 КАС України закріплено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За приписами ч. 4 ст. 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову відповідають предмету адміністративного позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване, лише, на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

При розгляді та вирішенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову судом надається оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення позову забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; імовірності виникнення утруднень для виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; наявності зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не беруть участь у розгляді справи.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову, існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд звертає увагу, що обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

Як вбачається з матеріалів справи, пунктом 6 Наказу Міністерства юстиції України від 22.10.2020 р. № 3693/5 «Про задоволення скарги» тимчасово заблоковано доступ приватному нотаріусу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріус не може займатися підприємницькою, адвокатською діяльністю, бути засновником адвокатських об`єднань, перебувати на державній службі або службі в органах місцевого самоврядування, у штаті інших юридичних осіб, а також виконувати іншу оплачувану роботу, крім викладацької, наукової і творчої діяльності, а також діяльності у професійному самоврядуванні нотаріусів.

Враховуючи наведену норму, заявник не може займатись іншою оплачуваною роботою, окрім викладацької, наукової і творчої діяльності, а також діяльності у професійному самоврядуванні нотаріусів.

У відповідності до ст. 32 даного Закону, приватний нотаріус сплачує податки, встановлені ПК України.

Судом встановлено, що єдиним джерелом доходу заявника є здійснення нотаріальної діяльності та у приватного нотаріуса офіційно працевлаштовані дві особи: помічник та юрисконсульт.

Таким чином, судом встановлено, що оскаржуваний Наказ позбавляє можливості заявника отримувати дохід від професійної діяльності, сплачувати податки до бюджету та заробітну плату працевлаштованим особам, а тому в зв`язку з прийняттям відповідачем оскаржуваного Наказу порушене гарантоване Конституцією України право заявника на працю, оскільки діяльність позивача як приватного нотаріуса пов`язана із доступом до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Фактично заявника позбавили можливості отримувати дохід від професійної діяльності.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.05.2018 р. по справі № 826/15847/17.

Судом встановлено, що у справі № 160/14224/20 заявником оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень, якими заявнику заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Дія оскаржуваного Наказу про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно фактично унеможливлює здійснення позивачем професійної діяльності за наявності відповідного свідоцтва, отже, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам не тільки заявника, а й його офіційно працевлаштованих двох осіб, для відновлення, яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Оскільки, правомірність оскаржуваного Наказу відповідача досліджуватиметься тільки під час розгляду справи по суті, заходи забезпечення адміністративного позову, про що просить заявник, відповідають предмету адміністративного позову та вжиття таких заходів не вирішить даний спір по справі.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись статтями 315, 316,321,322,325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.11.2020 р. залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з моменту її виготовлення в повному обсязі.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова