Справа № 200/1296/21-а
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2021 р. Справа№200/1296/21-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про скасування запису, визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

04 лютого 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради, в якому позивачка просить суд:

- скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.08.1997 року про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Донецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 08.08.2019 року № Ф-408296-46.

Позов обґрунтований тим, що реєстрація позивачки з 29.08.1997 року в якості фізичної особи підприємця, що зроблена виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області є незаконною, оскільки вона ніколи не заповнювала та не надавала органу реєстрації реєстраційну картку встановленого зразка, яка є водночас заявою про державну реєстрацію; ніколи не проживала та не була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; отримала довідку про присвоєння їй ідентифікаційного номеру лише 01 вересня 1999 року.

Крім цього, відносно позивачки, Головним управлінням ДПС у Донецькій області 08 серпня 2019 року було винесено вимогу зі сплати єдиного внеску, яка станом на 31 липня 2019 року склала 23 785, 08 грн. Приморським відділом державної виконавчої служби, на підставі вказаної вимоги, 23 січня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61044984. 03 червня 2020 року в рамках виконавчого провадження № 61044984 було накладено арешт на кошти позивачки, які містяться на її особистих рахунках.

Зазначену вимогу позивачка вважає такою, що підлягає скасуванню, оскільки державна реєстрація її як фізичної особи-підприємця була проведена з порушенням норм законодавства, а також оскільки вона винесена відносно неї в той період коли платники єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів де проводилась антитерористична операція, звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Підсумовуючи, позивачка просить суд при вирішенні даного адміністративного спору врахувати висновки, що викладені у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 420/3449/19 П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Зі змісту наданого Головним управлінням ДПС у Донецькій області відзиву, з урахуванням уточненого відзиву, на адміністративний позов ОСОБА_1 вбачається, що за даними інформаційної системи ДПС України ОСОБА_1 з 20.03.2013 року перебуває на обліку як фізична особа-підприємець, на загальній системі оподаткування в Приморській державній податковій інспекції Головного управління ДПС у Донецькій області, на підставі отриманої відомості з ЄДР щодо «включення відомостей про фізичну особу - підприємця з відміткою, що свідоцтво недійсне». Дата державної реєстрації фізичної особи-підприємця - 29.08.1997 № 0032306, адреса платників податків: АДРЕСА_1 .

Відповідач відзначає, що відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (чинним на той період), який набрав чинності з 01 січня 2011 року позивачка є платником такого внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування.

Починаючи з 01 липня 2017 року, у разі, якщо у фізичній особи-підприємця, який застосовує загальну систему оподаткування , та особам, які провадять незалежну професійну діяльність, яким не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування ЄВ, встановленої Законом «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (чинним на той період ), який набрав чинності з 01 січня 2011 року.

Згідно з даними інформаційної системи ДПС України у позивачки станом на 31 липня 2019 року обліковується заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 23 785, 08 грн. Борг виник у 2018-2019 роках. У зв`язку із тим, що, за даними інформаційної системи ДПС України у позивачки обліковувалась сума недоїмки з єдиного соціального внеску, відповідно до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідачем було сформовано вимогу від 08 серпня 2019 року № Ф-408296-46 на загальну суму 23 785, 08 грн., яка була направлена згідно з даними інформаційної системи ДПС України, на адресу платника, а саме: АДРЕСА_1.

У зв`язку із наведеним вище Головне управління ДПС України в Донецькій області вважає оскаржувану вимогу такою, що сформована відповідно до вимог діючого законодавства, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Зі змісту наданого Департаментом по роботі з активами Маріупольської міської ради відзиву на адміністративний позов ОСОБА_1 вбачається, що на підставі отриманих відомостей від тимчасової міжвідомчої спеціальної комісії, 19 лютого 2013 року державним реєстратором було проведено включення відомостей про фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію вважається недійсним. Відповідач зазначив, що у відділі на зберіганні перебувають реєстраційні справи юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, документи яких були прийняті державним реєстратором на державну реєстрацію зі вступом в законну силу Закону України «Про держану реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», тобто з 01 липня 2004 року. Державним реєстратором було включено відомості про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію, вважається недійсним на підставі відомостей отриманих від тимчасової міжвідомчої спеціальної комісії, яка була створена Міністерством юстиції України.

Також відповідач вказує не те, що включення відомостей про позивачку, як про фізичну особу-підприємця до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію вважається недійсним, було здійснено державним реєстратором не самовільно, як вважає позивачка, а на виконання вимог п. 5 Наказу Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року №575/5, яким зобов`язано державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців забезпечити включення до Єдиного державного реєстру відомостей про не включених суб`єктів на підставі аналітичної інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

У зв`язку із чим Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач надала відповідь на відзив Головного управління ДПС у Донецькій області в якому зазначила доводи, що були нею наведені у своїй позовній заяві, а також вказала на те, що навіть в тому разі, якщо б позивачка дійсно реєструвалась та здійснювала підприємницьку діяльність у місті Маріуполі Донецької області, відсутність обов`язку своєчасно та в повному обсязі сплачувати внески у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, унеможливлює застосування до таких платників заходів впливу, а саме формування податковим органом спірної вимоги.

У відповіді на відзив Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради позивач вказала на те, що у своєму відзиві Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради підтвердив, що саме державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради було здійснено включення відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тому є достатньо підстав вважати, що саме цей Відділ мусить відновити порушене право позивачки в частині скасування запису щодо неї.

Крім цього, позивачкою також була надана відповідь на уточнений відзив Головного управління ДПС у Донецькій області, в якому остання вкотре звернула увагу суду на протиправність винесеної щодо неї спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Відповідно до статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 5 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд враховує, що відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо документів для розгляду справи по суті, заяв від учасників справи про поновлення/продовження процесуальних строків, для вчинення процесуальних дій, у відповідності до положень п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України, до суду не надходило, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу, суд проводить розгляд справи у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 було залишено судом без руху та надано позивачці строк в 10 (десять) днів з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду: оригіналу або копії оспорюваного акта (та його примірників відповідно до кількості учасників справи)/клопотання про витребування такого акта, у разі його відсутності у позивачки; заяви про залучення третьої особи до участі у справі із зазначенням підстав такого залучення; документа про сплату судового збору на суму - 1 362,00 грн.

Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області, Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради про скасування запису, визнання протиправним та скасування рішення.

На виконання ухвали суду від 09 лютого 2021 року про залишення позову без руху позивачкою, 24 лютого 2021 року надано суду: клопотання про витребування доказів, заяву про залучення третьої особи, квитанцію про сплату судового збору на суму 1 362, 00 грн.

Ухвалою суду від 26 лютого 2021 року, позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи. Одночасно, цією ж ухвалою, суд відмовив у задоволенні клопотання позивачки про залучення третьої особи та витребував у Головного управління ДФС у Донецькій області належним чином засвідчену копію вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 серпня 2029 року № Ф-408296-46.

З`ясовуючи те чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується копією паспорту громадянина України, серія: НОМЕР_1 (а.с. 7-10).

Як встановлено судом, позивачка 18 червня 1997 року звернулась до Голови Приморської райдержадміністрації з заявою в якій просила надати їй дозвіл на здійснення підприємницької діяльності. Вказана заява була зареєстрована під номером 3-1173-2 (а.с. 153).

Як вбачається з наданого до суду Департаментом по роботі з активами Маріупольської міської ради архівної копії розпорядження виконавчого комітету Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради народних депутатів № 179-р від 20 червня 1997 року «Про реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності», розглянувши заяви громадян про реєстрацію як суб`єктів підприємницької діяльності, вирішено, зокрема, зареєструвати як суб`єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 (а.с. 144-145).

Державним реєстратором 19 лютого 2013 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за інвентаризаційними даними тимчасової міжвідомчої спеціальної комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, внесено запис про відомості стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію оформлене з використанням бланків старого зразка, що видане до 01 липня 2004 року та вважається недійсним. 20.03.2013 року ОСОБА_1 була взята на облік до Головного управління ДПС у Донецькій області (дані про взяття на облік як платника податків), 29 серпня 1997 року (дані про взяття на облік як платника єдиного внеску).

Відповідно до інтегрованої картки платника податків у ФОП ОСОБА_1 виникла заборгованість зі сплати єдиного внеску за 2018-2019 роки в сумі 23 785, 08 грн. (а.с. 83, 85-87, 99-102, 117-120).

На підставі наявної заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування Головним управлінням ДПС у Донецькій області 08 серпня 2019 року було сформовано вимогу № Ф-408296 на загальну суму 23 785, 08 грн. (а.с. 11, 78, 96, 113).

Зазначена вимога, як вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, була надіслана податковим органом на адресу платника, а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 79, 97, 114).

03 червня 2020 року державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) при примусовому виконанні вимоги № Ф-408296-46, що видана Головним управлінням ДПС у Донецькій області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 боргу (недоїмки) на користь ГУ ДПС у Донецькій області винесено постанову про арешт коштів позивачки, що містяться, зокрема, на її відкритих рахунках (а.с. 28-29).

У відповідь на лист позивачки від 10 червня 2020 року (вх. № 208 від 12 червня 2020 року) Головне управління ДПС у Донецькій області своїм листом від 06 липня 2020 року № 55507/10/05-99-54-08 повідомило останню про те, що за даними, що містяться в інформаційній системі ДПС України вона була зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Донецької області 29 серпня 1997 року за № 0032306, адреса платника податків: АДРЕСА_1 . Також було повідомлено про те, що ОСОБА_1 довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру отримала в Приморському районі міста Маріуполя 01 вересня 1999 року. Дата присвоєння РНОКПП - 14 січня 1997 року (а.с. 13-16).

Розглянувши заяву позивачки від 15 червня 2020 року № 265 щодо незаконних дій при вжитті заходів стягнення, який надіслано за належністю для розгляду листом Державної податкової служби від 19 червня 2020 року № 9823/7/99-00-13-03, Головне управління ДПС у Донецької області повідомило про те, що згідно з даними інформаційної системи ДПС України у позивачки станом на 31 липня 2019 року обліковується заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 23 785, 08 грн. Борг виник у 2018-2019 роках. У зв`язку із тим, що, за даними інформаційної системи ДПС України у позивачки обліковувалась сума недоїмки з єдиного соціального внеску, відповідно до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідачем було сформовано вимогу від 08 серпня 2019 року № Ф-408296-46 на загальну суму 23 785, 08 грн., яка була направлена згідно з даними інформаційної системи ДПС України, на адресу платника, а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 17-19).

У відповідь на лист позивачки від 26 серпня 2020 року Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців юридичного департаменту Маріупольської міської ради повідомив останню, своїм листом від 25 серпня 2020 року № 31.4-53922-31.4.1, про те, що на підставі отриманих відомостей від тимчасової міжвідомчої спеціальної комісії, 19 лютого 2013 року державним реєстратором було включено відомості про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію, вважається недійсним. Одночасно повідомлено про те, що інформація про дату державної реєстрації фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - відсутня (а.с. 21-22).

Приморське відділення поліції Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Донецькій області повідомило позивачку про те, що 06 жовтня 2020 року до Приморського відділення поліції надійшло її звернення щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом підроблення її персональних даних невідомими особами та було зареєстроване за № Н-267 від 06 жовтня 2020 року. За даним фактом триває досудове розслідування (а.с. 30-31).

31 грудня 2020 року Департамент по роботі з активами Маріупольської міської ради на запит позивачки, який надійшов до Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради 28 грудня 2020 року повідомив останню, поряд з іншим, про неможливість видачі їй копії її реєстраційної справи з тих підстав, що державна реєстрація була проведена до 01 липня 2014 року. Одночасно повідомлено про отримання відомостей про включення її Єдиного реєстру фізичних осіб-підприємців від тимчасової міжвідомчої спеціальної комісії, яка була створена Міністерством юстиції України (а.с. 24-25).

25 січня 2021 року Головне управління ДПС України у Донецькій області, на заяву позивачки від 21 грудня 2020 року щодо надання копії вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску повідомило останню про наявність у останньої боргу з єдиного внеску, відповідно до вимог Закону «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (а.с. 26-27).

11 лютого 2021 року позивачці надано ПАТ КБ «ПриватБанк» довідку про те, що на її картковий рахунок накладено арешт відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 03 червня 2020 року ВП № 61044984 (а.с. 46).

ОСОБА_1 вважає, що оскільки її внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, без її відома, то запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19 лютого 2013 року підлягає скасуванню, як такий, що внесений протиправно. Крім того, підлягає скасуванню податкова вимога, яка прийнята без належних правових підстав, щодо позивачки.

Перевіряючи правомірність та законність дій та рішень відповідачів, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх протиправність та скасування, суд виходить з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, а також фізичних осіб - підприємців регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 №755-IV (далі - Закон №755).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону №755 державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №755 дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Частиною першою статті 16 Закону №755 передбачено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Водночас відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації» від 01.07.2010 №2390-VІ (далі - Закон №2390-VІ) процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Пунктом 7 розділу ІІ Закону №2390-VІ передбачено, що спеціально уповноважений орган з питань державної реєстрації протягом місяця з дати завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, передає відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи), які в межах своїх повноважень ведуть облік юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та/або проводять реєстрацію юридичних осіб будь-яких організаційно-правових форм та фізичних осіб - підприємців. Уповноважені органи протягом місяця з дня отримання від спеціально уповноваженого органу з питань державної реєстрації відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, проводять звірення даних реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), що ведуться ними, з даними Єдиного державного реєстру. За результатами звірення уповноважені органи подають спеціально уповноваженому органу з питань державної реєстрації відомості з відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо) про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до пункту 8 розділу ІІ Закону №2390-VІ після закінчення передбаченого для включення відомостей до Єдиного державного реєстру строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до Єдиного державного реєстру.

За результатами проведеної тимчасовими міжвідомчими спеціальними комісіями роботи відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, включаються до Єдиного державного реєстру з відміткою про те, що свідоцтва про їх державну реєстрацію, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, вважаються недійсними.

Як свідчать матеріали справи, в силу вищевказаних вимог Закону №2390-VІ відомості про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 включені до ЄДР 19 лютого 2013 року, про що свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. При цьому запис про реєстраційну дію був внесений до ЄДР державним реєстратором департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради з відміткою про те, що свідоцтво про її державну реєстрацію, вважається недійсним.

Разом з тим, станом на 29 серпня 1997 року (дата реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця) порядок державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності був врегульований Законом України «Про підприємництво» від 07.02.1991 №698-ХІІ (далі - Закон №698-ХІІ) та Положенням про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.1994 №276 (далі - Положення №276).

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону №698-ХІІ громадяни, які мають намір здійснювати підприємницьку діяльність без створення юридичної особи, подають реєстраційну картку встановленого зразка, яка є водночас заявою про державну реєстрацію, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів і документ, що засвідчує внесення плати за державну реєстрацію.

Частиною шостою статті 8 Закону №698-ХІІ передбачено, що державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності проводиться за наявності всіх необхідних документів за заявочним принципом протягом не більше п`яти робочих днів. Органи державної реєстрації зобов`язані протягом цього терміну внести дані з реєстраційної картки до Реєстру суб`єктів підприємницької діяльності та видати свідоцтво про державну реєстрацію встановленого зразка з проставленим ідентифікаційним кодом (для юридичних осіб), який надається органам державної реєстрації органами державної статистики, або ідентифікаційним номером фізичної особи - платника податків та інших обов`язкових платежів.

Водночас згідно з пунктом 2 Положення №276 Державна реєстрація суб`єктів підприємницької діяльності проводиться у виконавчому комітеті міської, районної в місті Ради або в районній, районній міст Києва і Севастополя державній

адміністрації за їх місцезнаходженням (місцем проживання).

В силу пунктів 6-9, Положення №276 громадянин, який має намір провадити підприємницьку діяльність без створення юридичної особи (заявник), подає до

органу державної реєстрації реєстраційну картку за зразком додатка N 2, яка одночасно є заявою про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, і документ, що підтверджує сплату реєстраційного збору, а також пред`являє документ, що посвідчує його особу.

Орган державної реєстрації надає у разі потреби допомогу заявникові в заповненні реєстраційної картки та перевіряє відповідність наведених у ній відомостей установчим документам або документу, що посвідчує особу підприємця-громадянина.

Орган державної реєстрації не має права вимагати від заявника подання інших документів, не передбачених законодавством або оформлених за іншими вимогами, ніж це визначено у даному Положенні.

Орган державної реєстрації фіксує дату надходження документів у журналі обліку реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності.

За наявності всіх документів, зазначених у пунктах 4 - 6 цього Положення, орган державної реєстрації протягом п`яти робочих днів з дати надходження цих документів зобов`язаний провести державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності і видати заявникові свідоцтво за зразком додатка N 3 (для юридичної особи) або додатка N 4 (для фізичної особи) та один примірник установчих документів з відповідною відміткою органу державної реєстрації (для юридичної особи)(додаток 2 до зазначеного положення).

В ході розгляду справи, судом встановлено, що міжвідомчою спеціальною комісією з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відповідачу передано недостовірну інформацію, щодо місця проживання ОСОБА_1 , оскільки, як вказала позивач за вказаною адресою ніколи не мешкала та не була зареєстрована. Доказів на спростування зазначеного позивачкою відповідачами суду не надано.

Крім того, судом встановлено, що позивачка не подавала Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Маріупольської міської ради реєстраційної картки для внесення відносно неї відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та свідоцтво нового зразка не отримувала.

Водночас наявність в ЄДР неправдивої інформації щодо місця проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_1 , суперечить принципу, за яким формується єдиний державний реєстр та визначений пункту 12 частини першої статті 1 Закону №755: єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Отже, оскаржуваний запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підлягає скасуванню.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки в частині скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за номером 0032306 від 19 лютого 2013 року про включення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як фізичну особу-підприємця.

Щодо вимог позивачки про скасування вимоги про сплату єдиного внеску, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08.07.2010 р. № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI), відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 якого недоїмкою є сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена територіальними органами Пенсійного фонду України у випадках, передбачених цим Законом.

Платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, що обрали спрощену систему оподаткування (пункт 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI).

Базою нарахування єдиного внеску для зазначених платників є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються положеннями Закону про оплату праці, та сума винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (абзац перший пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI).

Також платниками єдиного внеску, як зазначено у пункті 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI, є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Спірним в цій справі є питання наявності у позивачки як особи, підприємницької діяльності якої фактично не здійснювалось, та відносно якої судом встановлено протиправність реєстрації її як фізичної особи-підприємця у ЄДР, обов`язку з нарахування та сплати єдиного внеску саме як фізичною особою-підприємцем.

Відповідно до ч. 8 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 5 Закону № 2464-VІ зняття з обліку платників єдиного внеску, зокрема фізичних осіб - підприємців здійснюється органами доходів і зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку.

Відтак, Законом № 2464-VІ визначено, що початком нарахування єдиного внеску, для фізичних осіб-підприємців є дата державної реєстрації фізичної особи як підприємця, а закінчення нарахування єдиного внеску для цієї категорії осіб є дата внесення до ЄДР запису про припинення підприємницької діяльності.

Разом з тим, в межах розгляду даної справи судом встановлено протиправність державної реєстрації позивачки як суб`єкта підприємницької діяльності та внесення її даних до ЄДР.

Оскільки обов`язковою підставою для нарахування єдиного внеску в контексті спірних правовідносин відповідно до Закону № 2464-VI є факт реєстрації особи суб`єктом підприємницької діяльності (фізичною особою-підприємцем), визнання судом протиправною та скасування державної реєстрації ОСОБА_1 , а отже відсутність в ЄДР правдивих та вірних відомостей про реєстрацію позивачки протягом періоду, за який нараховано Головним управлінням ДПС у Донецькій області єдиний внесок, дає підстави для висновку про те, що позивачка не була платником єдиного внеску в розумінні Закону № 2464-VI.

Зазначене свідчить про протиправність спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.08.2019 року № Ф-408296-46.

Відповідно до ст. 19 Конституції України Відповідно суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищевикладені обставини, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить з правил частини першої статті 139 КАС України, відповідно до яких при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання до суду даного позову позивачкою був сплачений судовий збір в загальній сумі 3 178,00 грн. (а.с. 36, 57).

Таким чином, враховуючи, що позов судом задоволений повністю, суд приходить до висновку, що з відповідачів, за рахунок їх бюджетних асигнувань, на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі - 1 362 грн. пропорційно до задоволених вимог щодо кожного з відповідачів.

Керуючись ст.ст. 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 132, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-263, 293-295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ), Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр-кт Миру, 70, ) про скасування запису, визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити повністю.

Скасувати запис про державну реєстрацію ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), в якості фізичної особи-підприємця - з дня внесення 19 лютого 2013 року за номером 0032306 державним реєстратором Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради відомостей до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) від 08 серпня 2019 року № Ф-408296-46 про сплату боргу (недоїмки) на суму 23 785,08 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Донецькій області (місцезнаходження: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, пр-кт Миру, 70, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 27 квітня 2021 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров