Справа № 440/6565/20
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/6565/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні типову справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Котелевської районної державної адміністрації , Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

- визнати протиправними дії та бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області, Управління соціального захисту населення Котелевської районної державної адміністрації щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як учаснику бойових дій передбаченої частиною 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги як учаснику бойових дій передбаченої частиною 5 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у розмірі 8190,00 грн.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

12 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Котелевської районної державної адміністрації , Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Історія справи

Ухвалою суду від 17.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 17.11.2020 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №440/2722/20.

Ухвалою суду від 29.03.2021 поновлено провадження у цій справі у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі №440/2722/20.

Аргументи учасників справи

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням позивача на порушення його права на одержання щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у визначеному законом розмірі. Позивач є учасником бойових дій, а тому відповідно до статті 12 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (надалі - Закон № 3551-XII) має право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Проте у порушення вимог цього Закону відповідач виплатив вказану допомогу у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" (надалі - Постанова №112), на підставі пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України (надалі - БК України). Позивач вважав, що у 2020 році після прийняття Конституційним Судом України Рішення від 27.02.2020 №3-р/2020 він набув право на отримання разової грошової допомоги до 5 травня в розмірі, передбаченому Законом №3551-XII.

Центр позов не визнав. Направив до суду відзив на позовну заяву, у якому мотивував правомірність своїх дій посиланням на обґрунтованість виплати спірної допомоги у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2020 №112 "Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань".

Також, зазначив, що позивачем пропущено передбачений частиною другою статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Управління направило до суду відзив, у якому вказувало, що нарахування та виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань" не належать до його повноважень, а віднесені до компетенції Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області. Тому позовні вимоги до відповідача 2 необґрунтовані й не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

Обставини справи, встановлені судом

Позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України, що не заперечується сторонами у цій справі та підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

На виконання вимог Постанови №112 Центр виплатив позивачу щорічну разову грошову допомогу до 05 травня за 2020 рік як учаснику бойових дій в розмірі 1 390,00 грн, про що свідчить наявна у матеріалах справи довідка про отримання допомоги та витяг зі списку осіб, яким Центром було перераховано щорічну разову допомогу до 5 травня.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році у розмірі 5 мінімальних пенсій за віком, звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-ХІІ).

01.01.1999 набрав чинності Закон №367-ХІV, яким статті 12 Закону №3551-ХІІ доповнено частиною четвертою такого змісту: "Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком"; статтю 13 Закону №3551-XII доповнено частиною в такій редакції: "Щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи - десять мінімальних пенсій за віком; II групи - вісім мінімальних пенсій за віком; III групи - сім мінімальних пенсій за віком".

Підпунктом "б" підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 №107-VI "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (далі - Закон №107-VI) текст вказаних вище відповідних частини статей 12, 13 Закону №3551-XII викладено в новій редакції, відповідно до якої щорічно до 5 травня учасникам бойових дій та інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах, які визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 зміни, внесені підпунктом "б" підпункту 2 пункту 20 розділу ІІ Закону №107-VI, визнані неконституційними.

Протягом 2012-2014 років на підставі законів України про Державний бюджет України на відповідні роки норми і положення статей 12, 13, 14,15, 16 Закону №3551-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі підпунктом 5 пункту 63 розділу І Закону України від 28.12.2014 №79-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин" розділ VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України доповнено пунктом 26, відповідно до якого норми і положення, зокрема, статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Конституційний Суд України Рішенням від 27.02.2020 №3-р/2020 визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" БК України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону №3551-XII застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому Конституційний Суд України у пункті 2.2 мотивувальної частини вказаного Рішення, посилаючись на положення свого Рішення від 22.05.2008 №10-рп/2008, дійшов висновку про те, що БК України не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України.

Таким чином, на час виникнення спірних відносин Рішенням Конституційного Суду України від 27.02.2020 №3-р/2020 відновлено дію відповідних частин статей 12, 13, 14, 15, 16 Закону №3551-XII у редакції Закону №367-ХІV, згідно з якою щорічно до 5 травня відповідним категоріям соціально захищених осіб виплачується разова грошова допомога у розмірах, визначених з розрахунку декількох мінімальних пенсій за віком.

Водночас Кабінет Міністрів України у Постанові №112 установив, що у 2020 році виплата разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законом №3551-XII, у таких розмірах:

особам з інвалідністю внаслідок війни та колишнім малолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 14 років) в`язням концентраційних таборів, гетто та інших місць примусового тримання, визнаним особами з інвалідністю внаслідок загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин:

I групи - 4120 гривень;

II групи - 3640 гривень;

III групи - 3160 гривень;

учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності та колишнім неповнолітнім (яким на момент ув`язнення не виповнилося 18 років) в`язням концентраційних таборів, гетто, інших місць примусового тримання, а також дітям, які народилися у зазначених місцях примусового тримання їх батьків, - 1390 гривень;

особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, - 4120 гривень.

Отже, на час виплати позивачу у 2020 році щорічної разової грошової допомоги до 5 травня одночасно діяли Закон №3551-XII і Постанова №112.

Висновки суду щодо правозастосування

Відповідно до частини третьої статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Верховним Судом було висловлено правову позицію, викладену у рішенні від 29.09.2020 у зразковій справі №440/2722/20, що залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021.

Згідно цього рішення, ознаками цієї зразкової справи є:

(а) особа має статус особи з інвалідністю війни, має право на пільги, передбачені статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

(б) відповідачем є орган, уповноважений здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат);

(в) предметом спору є розмір разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році.

У даній адміністративній справі встановлені фактичні обставини свідчать про повну відповідність її ознакам типової справи №440/2722/20.

Тому суд застосовує висновки щодо правовідносин та форми захисту порушеного права у відповідності з правової позицією Верховного Суду у цій типовій справі.

Правова позиція Верховного Суду, яку враховує й застосовує суд у цій справі полягає в наступному.

У зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27.02.2020 у справі №1-247/2018(3393/18) та визнанням таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окремого положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статей 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, стаття 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" діяла та мала застосовуватись у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998.

З 27.02.2020 розмір разової грошової допомоги до 5 травня у 2020 році підлягає нарахуванню і виплаті органом, уповноваженим здійснювати виплату разової щорічної грошової допомоги до 5 травня (Управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та/або Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат) у розмірі, визначеному статтями 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 25.12.1998.

Оскільки у обставинах цієї справи, разова щорічна грошова допомога до 5 травня була виплачена позивачу у розмірі, встановленому Постановою №112, - суд констатує протиправну бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі, меншому, ніж визначений Законом №3551-XII.

Аргументи відповідачів щодо розподілу між ними обов`язків, пов`язаних із виплатою щорічної разової грошової допомоги до 5 травня; їх обов`язку дотримання бюджетного законодавства; відсутності їх вини та відповідальності з причини врегулювання спірних правовідносин саме у такий спосіб Кабінетом Міністрів України, міністерствами та відомствами, відсутності бюджетних асигнувань суд відхиляє.

Наведені відповідачами аргументи були досліджені Верховним Судом під час розгляду зразкової справи №440/2722/20 та їм було надано оцінку. Суд не вбачає підстав відступати від правового висновку у вказаній справі.

Щодо аргументів відповідача про пропущення позивачем строків звернення до суду суд зазначає наступне.

В даній категорії справ застосовується загальний строк звернення, встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України - шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Суд враховує, що частиною 4 статті 17-1 Закону №3551-XII передбачено, що особи, які не отримали разової грошової допомоги до 5 травня, мають право звернутися за нею та отримати її до 30 вересня відповідного року, в якому здійснюється виплата допомоги.

Тому позивач мав обґрунтовані сподівання на виплату допомоги до 5 травня за 2020 рік до 30.09.2020. Отже, з 01.10.2020 року - з дня, коли особа, не отримавши виплату, достовірно знала про те, що державним органом не виконано норму закону про виплату одноразової грошової допомоги, слід відраховувати початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду 12.11.2020, шестимісячний строк звернення до адміністративного суду з цим позовом не пропущений.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком та зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити позивачу недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

Позивач стверджує, що йому взагалі не було виплачено допомогу до 5 травня. Проте, вказане твердження спростовується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, платіжним дорученням від 06.04.2020 №1472, яким Управлінню СБ в Полтавській області перераховано щорічну разову допомогу до 5 травня особам, серед яких вказано й позивача.

Також суд вказує, що у задоволенні вимог до Управління соціального захисту населення Котелевської районної державної адміністрації слід відмовити, зважаючи на те, що належним відповідачем у справі є Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області.

Отже, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Судові витрати

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

У відзиві на адміністративний позов відповідач заперечував проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки, на думку відповідача, виплата коштів позивачем не проведена та документально не підтверджена.

Суд, вирішуючи заявлене позивачем клопотання про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу, виходить із наступного.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини другої цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За приписами частин третьої, четвертої статті 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що позивачем було укладено угоду про надання правової допомоги від 10.06.2020 з адвокатом Сідько С.І .

Відповідно до опису робіт від 06.11.2020 про виконані адвокатом роботи (надані послуги) та час, витрачений на їх реалізацію, а також розмір коштів, що підлягає сплаті за них клієнтом, сторонами остаточно визначено перелік та ціну наданих послуг яка становить 3000 грн, а саме: усні юридичні консультації - 1000 грн., аналіз документів та судової практики, підготовка позовної заяви - 2000 грн.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Щодо розміру витрат на правничу допомогу, то оцінюючи наданий розрахунок, суд враховує наступне.

Ця справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Єдиними документами, складеними адвокатом, є позов та клопотання про поновлення провадження у справі. Правова допомога у виді надання юридичних консультацій фактично охоплюється наданням правничої допомоги у вигляді підготовки позовної заяви. Окремо слід звернути увагу, що даний спір відповідає ознакам типової справи №440/2722/20, позиція по якій викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 13.01.2021 і не являє собою будь-якої складності.

Отже, фактично з наданого суду розрахунку підтверджується обґрунтована правова допомога, що полягала у написанні позовної заяви. Заявлена адвокатом вартість послуг з написання позовної заяви становить 2000,00 грн.

Дану вартість суд вважає надмірною з огляду на те, що предмет спору та обґрунтування правової позиції в цій категорії справ не являє собою будь-якої складності. Крім того кошти, що мають бути отримані позивачем на підставі цього судового рішення, за сумою неспівмірні з розміром витрат на правову допомогу, заявлених адвокатом до відшкодування.

Виходячи з обґрунтованості суми заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, їх співмірності зі складністю справи та сумою коштів, присуджених до нарахування, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем витрати на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 500 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Управління соціального захисту населення Котелевської районної державної адміністрації (вул. Полтавський Шлях, 223, смт. Котельва, Полтавська область, 38600, ), Центру нарахування та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області (вул. Ціолковського, 47, м. Полтава, 36023, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язати Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої допомоги.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області витрати на правову допомогу у загальній сумі 500 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков