Справа № 583/1214/21
Суддя: Сидоренко Р. В.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 583/1214/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Р.В.,

за участю секретаря Шаміладзе В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, у залі суду №5в м. Охтирці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Левченка Владислава Олексійовича та Управління патрульної поліції в Сумській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить: скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності по ч. 1, ст. 126 КпАП України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, провадження по справі закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.03.2021 року поліцейський УПП в Сумській області Левченко Владислав Олексійович виніс постанову ДП18 №771319 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В оскаржуваній постанові інспектор поліції вказав, що позивачка 08.03.2021 року о 22 год. керувала транспортним засобом марки «БМВ Х6», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вулиці М.Хвильового, 8, в м. Охтирка, Сумської області, та не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також реєстраційний документ на транспортний засіб, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КпАП України та до позивача було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Позивачка була не згодна з винесеним адміністративним стягненням на місці складення постанови, про що повідомила відразу відповідача. Більш того, відповідач на місці винесення постанови повідомив, що позивачка не включила сигнал повороту, але не надав доказів для огляду. Працівник поліції підійшов до припаркованого автомобіля позивачки та повідомив про порушення нею ПДР України, а саме не включення сигналу повороту та попросив пред`явити посвідчення водія, але при цьому він не представився. Оскільки ОСОБА_1 не порушувала правила дорожнього руху та не здійснювала керування транспортним засобом, то поліцейський відповідно до п. 2 ст. 1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» та п. 2.4 ПДР України не мав підстав вимагати у неї пред`явити документи передбачені п. 2.1 Правил. Крім того, відповідачем не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення п. 9.2 ПДР України відносно позивачки. Також позивачка не була водієм, вона не керувала зазначеним транспортним засобом.

Процесуальні дії у справі та позиція сторін.

01.04.2021 року ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області позовну заяву залишено без руху.

14.04.2021 року ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача.

На адресу суду від відповідачів 05.05.2021 року надійшли відзиви у яких зазначено наступне. 08.03.2021 року згідно з розстановкою сил та засобів роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції інспектор взводу № 1 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Левченко Владислав Олексійович ніс службу з охорони громадського порядку та забезпечення безпеки дорожнього руху в Сумській області. Цього дня близько 21 год. 54 хв. в м. Охтирка, Сумської області, по автомобільній дорозі Н-12 було виявлено транспортний засіб «ВМW Х6», державний номерний знак НОМЕР_1 у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліції» екіпаж патрульної поліції було прослідував за вищевказаним транспортним засобом з метою перевірки інформації, що могла свідчити про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення адміністративного правопорушення. Водій керуючи транспортним засобом ВМW Х6, державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Охтирка по пров. Миколи Хвильового при повороті праворуч до своєї прибудинкової території не подала сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушила п. 9.2 б Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР) та на вимогу поліцейського не пред`явила для перевірки. документи, зазначені в пункті 2.1. ПДР, що зафіксовано за допомогою нагрудних відео реєстраторів ВМ00122 та ВМ00130, чим порушила п. 2.4. ПДР України. Під час спілкування Левченком В.О. з Позивачкою у останньої були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, нестійка хода, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння Позивачка вживала алкогольний напій - віскі «Ballantines» про що відповідно Левченком В.О. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 133534 від 08.03.2021 року за ч. 4 ст. 130 КУпАП (копія протоколу додається). Правопорушення було зафіксовано на відеореєстратор персональний мобільний моделі DMT1 ВМ00122, ВМ00130 та на службовий відеореєстратор Хіаоті моделі Yi Car DVR. Сертифікат дослідження конструкції відеореєстратора персонального мобільного моделі DMT1 та службового відеореєстратора Хіаоті моделі Yi Car DVR, відеозапис правопорушення додаються (додаток 2 та 3 відповідно). Таким чином, зупинка транспортного засобу Позивачки працівниками поліції була на законних підставах та відповідно до чинного законодавства. Левченко В.О. , керуючись ч. 3 ст. 18, ст. 32, ст. 35 Закону підійшов до Позивачки, відрекомендувався, пояснив суть правопорушення, попросив надати для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб відповідно до п. 2.4 ПДР України. Відповідно до вимог п. 2.4 а ПДР України водій механічного транспортного засобу на вимогу поліцейського повинен пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України. Однак на законну вимогу поліцейського Позивачка не пред`явила для перевірки посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор, відеозапис № - 00:12:17, (додаток 3) (диск № 1). Левченко В.О. пояснив Позивачці, що вона порушила вимоги п. 2.4 ПДР, керуючи транспортним засобом на вимогу поліцейського не пред`явила для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР, а саме: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушила п. 2.4 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ч. 1 ст. 126 КпАП. Розглянувши в присутності Позивачки матеріали адміністративної справи, Левченко В.О. виніс постанову серії ДП18 № 771319 у справі про адміністративне правопорушення про накладення на Позивачку адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Левченко В.О. оголосив постанову Позивачці. Від підпису та отримання копії постанови про адміністративне правопорушення Позивачка відмовилася, про що свідчить відсутність її підпису в оскаржуваній постанові. Копію постанови Позивачці було направлено рекомендованим листом 09.03.2021 року за вих. № 2517. Вказують про те, що зупинка транспортного засобу BMW Х6, державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням Позивачки була законною та цілком обґрунтованою. Факти того, що інспектор представився позивачці та що вона керувала транспортним засобом підтверджуються наданими відео з реєстратора, про фіксацію зазначено у п. 5 винесеної інспектором постанови.

Також зазначають, що при винесенні постанови серії ДП18№ 771319 від 08.03.2021 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно Позивачки за ч. 1 ст. 126 КпАП Левченком В.О. було враховано вимоги ст. 36 КпАП, яка наголошує, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. Також в даній справі потрібно врахувати постанову від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що притягнення особи до відповідальності та накладення стягнення за ч. 1 ст. 126 КпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог правил дорожнього руху не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Враховуючи вищезазначене, відсутність постанови про притягнення Позивачки до адміністративної відповідальності за порушення нею вимог п. 9.2 б ПДР України не суперечить вимогам чинного законодавства.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, перевіривши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КпАП України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КпАП України встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КпАП України закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В силу положень статті 222 КпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КпАП) на місці вчинення правопорушення.

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Частиною першою статті 126 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Разом з тим, як вбачається з відеозапису реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного, та не заперечується й позивачем, останній відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, для перевірки на вимогу працівника поліції, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення на підставі частини першої статті 126 КпАП України.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Так судом встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 №771319 від 08 березня 2021 року складена з огляду на відмову позивачем пред`явити інспектору посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, цей факт підтверджується матеріалами справи і встановлено відеозаписом реєстратора закріпленим на форменому одязі патрульного.

Право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

З огляду на викладене доводи позивачки, стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення за яке передбачена відповідальність за частиною першою статті 126 КпАП України, спростовуються матеріалами справи.

Як зазначає позивачка, вона мала право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, оскільки зупинка транспортного засобу не була законною, відносно неї не виносилась постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення п. 9.2 «б» ПДР України. Тобто не було доведено факту вчинення нею правопорушення, яке б давало підставу поліцейському для зупинки транспортного засобу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Такі доводи позивачки не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

При цьому, з відеозапису судом встановлено, що позивачка відмовилась надати поліцейському, як посвідчення водія, так і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки вона вже зайшла до власного двору, а інспектор не пред`явив таку вимогу коли вона ще перебувала всередині авто.

Разом із тим, притягнення позивачки до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КпАП України за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог п. 9.2 «б» ПДР України, а саме - не включення сигналу повороту при повороті до власного подвір`я.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 127/19283/17 і враховується судом при прийнятті рішення.

Відповідно, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб) мали місце, то постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 є такою, що винесена законно незважаючи на відсутність доказів не ввімкнення показника повороту та притягнення її за це правопорушення до адміністративної відповідальності.

Доводи позивачки про те, що вона не перебувала за кермом авто та не була водієм спростовуються відео з реєстратора службового авто. З даних відео встановлено, що зазначений транспортний засіб перебував у полі зору поліцейських із моменту проїзду ним перехрестя вул. Батюка та вул. Перемоги у м. Охтирці, аж до його зупинки біля двору позивачки. Поліцейським зафіксовано ту обставину, що за кермом авто перебувала саме позивачка та всупереч вимозі поліцейського здійснювала рух належним їй транспортним засобом намагаючись заїхати всередину подвір`я, незважаючи на те, що попереду авто перебував поліцейський. Інших осіб у транспортному засобі не перебувало. Вказані доводи позивача суд розцінює як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.

Також із переглянутих відео з нагрудних камер поліцейських повністю спростовуються доводи позивача про те, що інспектор на місці не представлявся.

Таким чином, відповідачем надано суду докази на підтвердження законності його дій під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та самого факту зазначеної події, суд дійшов висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги адміністративного позову є не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі ст. ст. 1, 7, 245, 247, 251, 280, 283, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 9, 72-77, 94, 139, 241-246, 250, 251, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Левченка Владислава Олексійовича, Управління патрульної поліції в Сумській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення ДП18 №771319 від 08.03.2021 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КпАП України та накладення на неї штрафу у розмірі 425 гривень відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду (майдан Театральний, 1, м. Харків, 61057) через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Р.В.Сидоренко