Справа № 460/982/21
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 травня 2021 року м. Рівне №460/982/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Борискіна С.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області , в якому просив:

-визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо непризначення ОСОБА_1 з 20.01.2021 пенсії за віком, зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", протиправними.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 з 20.01.2021 пенсію за віком, зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем вчинено протиправні дії щодо відмови в призначенні йому пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Серед іншого повідомляв, що пенсійним органом при винесенні спірного рішення безпідставно не зараховано до його страхового стажу, зазначені у трудовій книжці період роботи, з підстав заповнення такої трудової книжки з порушенням вимог чинного законодавства. Таким чином, відповідач необґрунтовано дійшов висновку про відсутність у нього необхідного для призначення пільгової пенсії страхового стажу - 19 років. Наголошував, що пенсійним органом не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання додаткових документів для підтвердження спірного стажу його роботи. Просив позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 19.02.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

17.03.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (а.с.29-30), в якому на обґрунтування заперечень вказано, що в розумінні ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", наданими пенсійному органу документами у позивача не підтверджується наявність у нього необхідного страхового стажу (19 років). Для призначення пенсії не враховано відомості трудової книжки позивача, оскільки така заповнена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях. За таких обставин, сторона відповідача вважала, що підстави для призначення пенсії позивачу відсутні та просила суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданим 01.10.1993 Рівненською обласною державною адміністрацією (а.с.8).

Відповідно до змісту такого посвідчення позивач має право на пільги і компенсації встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції від 19 грудня 1991 року із змінами і доповненнями від 01 липня 1992 р.) для осіб, які постійно проживають або постійно працюють у зонах безумовного (обов`язкового) відселення та гарантованого, добровільного відселення за умови, що вони постійно проживали на день аварії або на 1 січня 1993 р. у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні добровільного відселення - не менше трьох років.

20.01.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.34).

Листом від 03.02.2021 за №1700-0304-8/4212 пенсійним органом відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-ХІІ від 28.02.1991, оскільки згідно з документами, доданими до заяви про призначення пенсії та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж ОСОБА_1 становить 5 років 7 місяців 29 днів. Водночас, до страхового стажу не зараховано періоди його роботи, зазначені в трудовій книжці позивача, оскільки така заповнена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях (а.с.18-19).

Згідно з розрахунком страхового стажу позивача, пенсійним органом для розрахунку його пенсії враховано 5 років 7 місяців і 29 днів страхового стажу (а.с.20).

Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796).

Статтею 49 Закону №796 визначено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058).

Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Згідно з приписами ч.1 ст.55 цього Закону, особам, які проживали або працювали на радіоактивно забруднених територіях, пенсії призначаються із зниженням пенсійного віку, визначеного статтею 26 Закону, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Пунктом 2 цієї частини передбачено, зокрема, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років. При цьому, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на пільгове зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення.

Факт постійного проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по даний час, зокрема станом на 01.01.1993, а також досягнення нею необхідного пенсійного віку для призначення пільгової пенсії визнається відповідачем та не є спірним у справі.

Відмовляючи у призначенні пенсії, відповідач вказував на відсутність у позивача необхідного страхового стажу роботи, зокрема зазначав, що його страховий стаж складає 5 років 7 місяців 29 днів замість необхідного - 19 років.

З матеріалів справи судом встановлено, що до стажу позивача не зараховані періоди його роботи, зазначені в його трудовій книжці серії НОМЕР_2 , оскільки, як вказує відповідач вказана трудова книжка заповнена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (зі змінами та доповненнями (а.с.12-14, 35-41).

До страхового стажу не зараховано період роботи позивача в Куп`янському цукровому комбінаті з 04.04.1981 по 13.11.1981 та з 13.04.1982 по 17.11.1982, оскільки відтиски печаток на першій сторінці (титульний аркуш) трудової книжки та після записів про звільнення №2, 4 не читаються. При цьому, відповідачем наголошено, що в наказах з особового складу відомостей про прийняття та звільнення позивача не виявлено, в відомостях про нарахування заробітної плати інформації про позивача не виявлено.

Також до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи в радгоспі "Старосільське" Рокитнівського району Рівненської області з 12.01.1987 по 22.02.1989, в Острозькому районному виробничому об`єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства з 17.03.1989 по 16.03.1990, в радгоспі "Старосільске" з 09.04.1990 по 18.11.1996, в Дроздинському лісництві Володимирецького району Рівненської області з 25.11.1996 по 29.07.1999.

Також відповідачем не зараховані періоди роботи позивача в радгоспі "Косівщинський" Сумської області, де він працював у період відпусток, що відповідачем не спростовано, а саме: з 19.07.1992 по 11.08.1991, з 19.07.1991 по 12.08.1991, з 30.07.1993 по 27.08.1993, з 05.08.1994 по 31.08.1994, з 20.07.1995 по 11.08.1995, з 19.07.1996 по 08.08.1996, з 26.07.1997 по 19.08.1997, з 21.07.1998 по 20.08.1998, з 13.07.1999 по 05.08.1999, 3 26.07.2000 по18.09.2000, з 22.07.2001 по 29.08.2001, з 19.07.2002 пo 10.08.2002, з 28.07.2003 по 29.08.2003, з 24.07.2004 пo 07.09.2004 та з 27.07.2006 по 03.09.2006.

Підставою незарахування зазначених періодів в радгоспі "Косівщинський" відповідач вказав те, що згідно з записами трудової книжки він працював у 1990-1996 роках в радгоспі "Старосільський" та у 1996-1999 в Дроздинському лісництві, хоча такі періоди також були не враховані.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами частини другої вказаної статті, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Також, ч.4 ст.24 Закону № 1058 встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон № 1058 набрав чинності 1 січня 2004 року, а тому періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу, в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 2004 року.

До 1 січня 2004 року порядок та умови обчислення стажу роботи, який дає право на пенсію, визначалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон - № 1788).

Відповідно до ч.1, 2 ст.56 Закону № 1788, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Основним документом про трудову діяльність працівника згідно з ст.48 КЗпП України та ст.62 Закону №1788 є трудова книжка.

Аналогічне поняття закріплене і в Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637, в пункті 1 якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

Відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. Трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17.

Судом встановлено, що спірні записи трудової книжки позивача виконано без виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дати, які завірені підписом та печаткою роботодавця.

Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 по справі №307/541/17 зазначив, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які зобов`язані вести облік трудового стажу працівників і відповідно забезпечувати зберігання цих даних, та сама по собі не здача облікових книг в архівний відділ не є беззаперечним доказом відсутності у позивача страхового стажу у зазначений період.

Тобто, відсутність відповідних документів на зберіганні в архівних установах не може анулювати записи трудової книжки та позбавити позивача права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.

Тому, суд дійшов висновку, що трудовою книжкою позивача належним чином підтверджено періоди його роботи в Куп`янському цукровому комбінаті, радгоспі "Старосільське", Острозькому районному виробничому об`єднанні по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства, Дроздинському лісництві та радгоспі "Косівщинський".

На переконання суду, ОСОБА_1 одночасно з поданням заяви про призначення йому пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку надав всі наявні у нього на дату звернення документи для призначення пенсії.

Так, судом також встановлено, що згідно з наданою позивачем архівною довідкою Острозької районної державної адміністрації Рівненської області від 25.04.2019 №К-46/04-01 ОСОБА_1 з наказом Острозького районного виробничого об`єднання по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства від 17.03.1989 №24-к прийнятий на роботу шофером 3 кл. з 17.03.1989. Згідно з наказом Острозького районного виробничого об`єднання по агрохімічному обслуговуванню сільського господарства від 16.03.1990 № 20-к позивач звільнений з роботи з 16.03.1990 (а.с.15).

Періоди роботи в радгоспі "Косівщинський" підтверджені також довідкою від 65/1 від 20.10.2020 (а.с.16).

Суд вважає, що, в будь-якому випадку, позивач не може бути позбавлений свого права на включення при обрахунку страхового стажу періодів роботи лише з підстав наявності недоліків у відповідних записах у його трудовій книжці, так як відповідні періоди підтверджені відповідними довідками, які є чинними, ніким не скасованими та недійсними не визнавалися. Відповідальності за правильність і повноту записів у трудовій книжці позивач не несе.

З аналізу норм пенсійного законодавства вбачається, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком Управління зобов`язане перевірити, зокрема, чи має заявник стаж роботи. У свою чергу, суд перевіряє, зокрема, чи діяв ПФУ обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не враховано, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічний зазначеному висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а.

На переконання суду, дії відповідача при відмові у включенні спірних періодів роботи до стажу позивача є непропорційними заявленій легітимній меті, тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач має страховий стаж більше 19 років, що підтверджено копією трудової книжки та відповідними довідками; позивач досягнув віку, визначеного ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з врахуванням зменшення, а тому має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Також суд враховує, що відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Стреч проти Сполучного Королівства" ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM" № 44277/98). У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02). У пункті 52 рішення у справі "Щокін проти України" (№ 23759/03 та № 37943/06) Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд однак зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі "Скордіно проти Італії" ("Scordino v. Italy" № 36813/97).

Визначаючи дату, з якої слід відновити порушені права, свободи та інтереси позивача, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Отже, з метою належного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача призначити пенсію з дати звернення останнього за призначенням пенсії - з 20.01.2021.

Згідно з ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на наведене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у сумі 908,00 грн.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи (а.с.21).

Керуючись ст.241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 , з 20.01.2021, пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", протиправними.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - з 20.01.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 908,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 05 травня 2021 року

Суддя С.А. Борискін