Справа № 160/11357/20
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2021-01-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2021 року м. Дніпросправа № 160/11357/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 (суддя Златін С.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

У квітні 2020 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.10.2020р. вх. №65421/20), в якій просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років за період з 23 лютого 1993 року по 17 червня 2013 року на посаді монтера колії 3 розряду 08 околодку третьої дільниці магістральних залізниць, постійно зайнятого на поточному утриманні колії і штучних споруд на дільниці з інтенсивним рухом поїздів; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, з моменту першого звернення за призначення такої пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років на підставі пункту а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, з 15 серпня 2013 року. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, з 15 серпня 2013 року по 08 червня 2018 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 адміністративний позов задвоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років за період з 23 лютого 1993 року по 17 червня 2013 року на посаді монтера колії 3 розряду 08 околодку третьої дільниці магістральних залізниць, постійно зайнятого на поточному утриманні колії і штучних споруд на дільниці з інтенсивним рухом поїздів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанціїї зазначив, щодо позовних вимог: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, з моменту першого звернення за призначення такої пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років на підставі пункту а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, з 15 серпня 2013 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, з 15 серпня 2013 року по 08 червня 2018 року, то суд вважає їх передчасними, оскільки відповідачем на сьогоднішній день не проводилось розрахунку/перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням спірного періоду роботи позивача з 23.02.1993р. по 17.06.2013р., окрім того, виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Не погодившись з рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою до суду апеляційної інстанції, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що задовольняючи позовні вимоги тільки в частині зарахування стажу, суд неправомірно відмовив Позивачу у судовому захисті, оскільки надані докази свідчать про протиправну відмову Відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсію на час розгляду справи судом.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно- правового акту.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Фактично рішенням від 19 жовтня 2020 року судом першої інстанції підтверджено стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, якого позивачу не вистачало для призначення зазначеної пенсії.

Таким чином, встановивши право на зарахування спірного періоду роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років та врахувавши дискреційні повноваження відповідача у питаннях призначення пенсії, позивач вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є, саме, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити зазначену пенсію, з моменту першого звернення за призначенням такої пенсії.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2018р. перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком.

У 2013 році ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Листом від 17.10.2013р. за №2564/05/15 управлінням пенсійного фонду України в Межівському районі Дніпропетровської області повідомлено позивача про те, що в трудовій книжці позивача відсутні записи які б підтверджували його зайнятість на поточному утриманні, ремонті колій і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів. Також повідомлено, що пенсійним органом надіслано запит до ДП Придніпровська залізниця з питань надання уточнюючої довідки щодо підтвердження стажу який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. а ст. 5 Закону України Про пенсійне забезпечення. Згідно відповіді від 14.10.2013р. за №1028 відокремленого структурного підрозділу Павлоградська дистанція колеї ДП Придніпровська залізниця позивач працював монтером колії на дільниці Красноармійськ-Павлоград-1, що не є інтенсивною.

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, третя особа - Першотравенське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20.11.2018 року у справі № 203/2095/18, яке залишено без змін постановами Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2019 року та Верховного Суду від 26 лютого 2020 року, позов задоволено частково: визнано протиправними дії ПАТ Українська залізниця в особі структурного підрозділу Павлоградська дистанція колії регіональної філії Придніпровська залізниця з відмови у видачі ОСОБА_1 уточнюючої довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній згідно з додатком № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2006 року № 920 на посаді монтера колії магістральних залізниць Павлоградської дистанції колії регіональної філії Придніпровська залізниця, постійно зайнятого на поточному утриманні колій та штучних споруд на дільниці із інтенсивним рухом поїздів, за період з 22 лютого 1993 року по 17 червня 2013 року, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення на підставі Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583; зобов`язано ПАТ Українська залізниця в особі структурного підрозділу Павлоградська дистанція колії регіональної філії Придніпровська залізниця видати ОСОБА_1 уточнюючу довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній згідно з додатком № 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2006 року № 920, на посаді монтера колії магістральних залізниць Павлоградської дистанції колії регіональної філії Придніпровська залізниця, постійно зайнятого на поточному утриманні колій та штучних споруд на дільниці із інтенсивним рухом поїздів, за період з 22 лютого 1993 року по 17 червня 2013 року, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення на підставі Списку професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №583.

На виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2018 року у справі № 203/2095/18 Акціонерним товариством Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця структурний підрозділ Павлоградська дистанції колії видано довідку № 916 від 11.07.2019 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якій зазначено, що позивач з 23.02.1993р. по 17.06.2013р. працював на посаді монтера колії 3 розряду 08 околотку третьої дільниці магістральних залізниць, постійно зайнятого на поточному втриманні колії і штучних споруд на дільниці з інтенсивним рухом поїздів. Список професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583. Вказаною постановою до таких посад, зокрема, віднесено монтерів колії магістральних залізниць, зайнятих на поточному утриманні, ремонті колії і штучних споруд на дільницях з інтенсивним рухом поїздів. Стаж в даних умовах складає 20 років 3 місяці 27 днів.

26.03.2020р. ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, як монтеру колії постійно зайнятого на поточному утриманні колії та штучних споруд на магістральних дільницях з інтенсивним рухом поїздів. До заяви додав рішення судів та уточнюючу довідку.

Листом від 03.04.2020р. за № 4730-5544/С-03/8-0400/20 відділом з питань перерахунків пенсій №15 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано ОСОБА_1 відповідь наступного змісту: 30.10.2017р. ОСОБА_1 надавав особисту заяву на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а ст.. 55 Закону України Про пенсійне забезпечення до Межівського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій Першотравенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України. Уточнюючої довідки для підтвердження пільгової роботи не надані. Рішенням комісії для розгляду питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій від 31.01.2018р. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років. Зазначено, що позивач надав особисту заяву на призначення пенсії за віком відповідно до с. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до якої позивачу з 08.06.2018р. призначена пенсія. Інших заяв на призначення пенсії до відділу не надходило.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом - Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 45 Закону 1058, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

У відповідності до п.2 Прикінцевих положень Закону 1058 вбачається, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі за текстом - Закон 1788).

Зі змісту статті 2 Закону 1788 вбачається, що одним із видів державних пенсій є пенсії за вислугу років. Вони встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком (стаття 51).

Частиною другою статті 7 Закону 1788 визначено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до п. «а» ч.1 ст.55 Закону 1788 право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар`єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

Відповідно до ст.62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На підставі п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Постановою Правління Пенсійного фонду від 10.11.2006 року №18-1 затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років. Вказаний Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Таким чином, основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві є трудова книжка.

Як встановлено судом та підтвержено матеріалами справи, відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 у період з 23.02.1993р. по 17.06.2013р. працював на посаді монтера колії 3 розряду 8 околотку третьої дільниці магістральних залізниць.

Крім цього, матеріали справи містять копію довідки від 11.07.2019р. за № 916, виданої структурним підрозділом Павлоградська дистанція колії Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, згідно якої ОСОБА_1 працював повний робочий день в Павлоградській дистанції колії Придніпровської залізниці з 23.02.1993р. по 17.06.2013р. на посаді монтера колії 3 розряду 8 околотку третьої дільниці магістральних залізниць з інтенсивним рухом поїздів. Вказана посада відноситься до Списку професій і посад працівників локомотивних бригад і окремих категорій працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.10.1992р. № 583.

Викладене свідчить про наявність підстав для задоволення позовних щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років за період з 23 лютого 1993 року по 17 червня 2013 року на посаді монтера колії 3 розряду 08 околодку третьої дільниці магістральних залізниць, постійно зайнятого на поточному утриманні колії і штучних споруд на дільниці з інтенсивним рухом поїздів.

Щодо зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, з моменту першого звернення за призначення такої пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років на підставі пункту а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, з 15 серпня 2013 року.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на підставі пункту а статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, з 15 серпня 2013 року по 08 червня 2018 року, суд зазначає наступне.

Відповідачем не проводилось розрахунку/перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням спірного періоду роботи позивача з 23.02.1993р. по 17.06.2013р.,

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, за висновком колегії суддів, належним способом захисту прав позива у цій справі є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років за період з 23 лютого 1993 року по 17 червня 2013 року на посаді монтера колії 3 розряду 08 околодку третьої дільниці магістральних залізниць, постійно зайнятого на поточному утриманні колії і штучних споруд на дільниці з інтенсивним рухом поїздів.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах грунтувалася на непідтверженому стажу пільгової роботи.

Тоді ж, а, саме, 08.06.2018р позивач надав особисто заяву на призначення пенсії за віком, після чого ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Інших заяв на призначення пенсії чі переведення на іший вид пенсій позивач відповідачу не надавав.

В свою чергу 25 березня 2020 року до Першотравенського відділу обслуговування громадян управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засобами електронного зв`язку надійшла сканована копія пільгової довідки, виданої на ім`я ОСОБА_1 від 11.07.2019 року № 916 на підставі постанови Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду від 18.06.2019 року.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.п. 1 п. 1, п.п. 2.23. п. 2 постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Матеріалами справи встановлено, що листом від 27.03.2020 за № 55/0226/29 ОСОБА_1 було запрошено до відділу Головного управління щодо розгляду питання про призначення (перерахунок) пенсії. Станом на 12.01.2021 ОСОБА_1 до територіального органу Пенсійного фонду України не з`являвся, заяви встановленої форми про призначення/перерахунок пенсії, відповідно до Порядку № 22-1, не подавав.

Доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновків суду першої інстанції в оскарженій частині рішення, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова