Справа № 240/6575/20
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 травня 2021 року

Київ

справа №240/6575/20

адміністративне провадження №К/9901/14962/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі №240/6575/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№4)" про скасування наказу, поновлення повноважень, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України та Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№4)", у якому просив суд:

- скасувати наказ Міністерства юстиції України №714/к від 19.02.2020 про звільнення ОСОБА_1 з роботи виконувача обов`язків директора Державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№4) - заступника начальника державної установи Житомирська виправна колонія (№4) з виробництва, 19.02.2020 відповідно до п.2 ч.1 ст. 23 та п.2 ч.1 ст.36 КЗпП України;

- поновити повноваження ОСОБА_1 , виконуючого обов`язків директора Державного підприємства Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№4) - заступника начальника державної установи Житомирська виправна колонія (№4) з виробництва;

- стягнути з Державного підприємства Підприємство Державної кримінально- виконавчої служби України (№4) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19.02.2020 (з урахуванням листа непрацездатності від 19.02.2020) до дня ухвалення рішення суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.10.2020 позов задоволено.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року апеляційну скаргу Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№4)" задоволено.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№4)" про скасування наказу, поновлення повноважень, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано. Ухвалено нове рішення. У задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, позивачем подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 26 квітня 2021 року.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник зазначає про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №761/27037/17-ц та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Проте, Суд зауважує, що у постанові суду апеляційної інстанції відсутнє посилання на постанову Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №761/27037/17-ц.

Водночас, скаржник зазначає про незастосування судом апеляційної інстанції до спірних правовідносин висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №205/4196/18.

При цьому, варто зауважити, що недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга). Обов`язковим є взаємозв`язок усіх чотирьох умов між собою.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

Проте, скаржником не зазначено належних обґрунтувань з приводу того, що правовідносини у справі № 240/6575/20, рішення в якій оскаржується, та у справі 205/4196/18, на рішення в якій скаржник посилається у касаційній скарзі, є подібними, не вказано яку конкретно норму матеріального права застосовано судами неправильно та який саме висновок щодо застосування цієї ж норми викладено у постанові, на яку посилається скаржник, а також висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно із частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду уточненої касаційної скарги (заяви про уточнення касаційної скарги) із зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав) та викладенням відповідних обґрунтувань, із наданням її копії відповідно до кількості учасників справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332 КАС України,

у х в а л и в :

Касаційну ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2021 року у справі №240/6575/20 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№4)" про скасування наказу, поновлення повноважень, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. А. Губська
Судді М. В. Білак
Ж. М. Мельник-Томенко