Справа № 520/3188/21
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2021 року № 520/3188/21
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горшкової О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Головне управління МВС України в Харківській області про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати неправомірною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 пільгового часу роботи за вислугою років у період з 15.04.1976 по 06.05.1978 у військовій частині № НОМЕР_2 , що знаходиться в Приморськом краю Харкайський р-н Російська Федерація, з 23.08.1979 по 01.10.1982 на посаді міліціонера відділу внутрішніх справ Токмакського міськвиконкому Запоріжської області, з 01.10.1982 по 03.10.1984 на посаді курсанта Дніпропетровської спеціальної школи міліції МВС СРСР, з 03.10.1984 по 10.04.1989 на посаді оперуповноваженого карного розшуку спецкомендатури по нагляду за умовно засудженими Лозівського МР Управління внутрішніх справ виконавчого комітету Харківської обласної ради;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії за вислугою років ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ІПН НОМЕР_1 та при здійсненні перерахунку пенсії врахувати пільговий час роботи за вислугою років у період з 15.04.1976 по 06.05.1978 у військовій частині № НОМЕР_2 , що знаходиться в Приморськом краю Харкайський р-н Російська Федерація, з 23.08.1979 по 01.10.1982 на посаді міліціонера відділу внутрішніх справ Токмакського міськвиконкому Запоріжської області, з 01.10.1982 по 03.10.1984 на посаді курсанта Дніпропетровської спеціальної школи міліції МВС СРСР, з 03.10.1984 по 10.04.1989 на посаді оперуповноваженого карного розшуку спецкомендатури по нагляду за умовно засудженими Лозівського МР Управління внутрішніх справ виконавчого комітету Харківської обласної ради;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області різницю як недоотриману пенсію від фактично нарахованої та сплаченої пенсії та пенсією що підлягає нарахуванню з урахуванням індексації та інфляційні втрати за період з 1998 року по час звернення з позовом до суду.

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на мою користь моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок пенсії позивача з урахуванням його стажу за вислугою років, відповідно до наданих документів. Вважаючи таку відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправною, ОСОБА_1 звернувся за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії, викладеної в довільній формі, а відтак, йому була надана відповідь в порядку Закону України "Про звернення громадян", в якій роз`яснено, що питання розрахунку вислуги років вирішується уповноваженим органом та не входить до компетенції органів Пенсійного фонду України. За таких умов, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа пояснень щодо ставлення до позовних вимог до суду не надала.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Гловному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

З 21.04.1998 по 17.10.2018 позивач отримував пенсію за вислугою років по лінії МВС (вислуга років 20).

З 18.10.2018, на підставі подання про призначення пенсії, грошового атестату серії ЗУ №343322, наданих Харківським обласним військовим комісаріатом Міністерства оборони України, заяви ОСОБА_1 від 02.05.2019, позивача переведено з одного виду пенсії на інший. Призначено пенсію за вислугу років по лінії МО в розмірі 70% грошового забезпечення (вислуга років 25).

Як встановлено з матеріалів справи, 10.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Харківській області з вимогою надати йому довідку про грошове забезпечення поліцейського за посадою "старший оперуповноважений" та з вимогою про зарахування часу роботи на пільгових умовах за період часу:

- з 15.04.1976 по 06.05.1978 у військовй частині №21492, зо знаходиться в Приморськім краю Харкайський район Російська Федерація;

- з 23.08.1979 по 01.10.1982 на посаді міліціонера 2го розряду відділу внутрішніх справ Токмакського міськвиконкому Запоріжської області;

- з 01.10.1982 по 03.10.1984 на посаді курсанта Дніпропетровської спеціалізованої школи міліції МВС СРСР;

- з 03.10.1984 по 10.04.1989 на посаді оперуповноваженого карного розшуку спецкомендатури по нагляду за умовно засудженими Лозівського МР Управління внутрішніх справ виконавчого комітету Харківської обласної ради.

Листом №Л-1035/119/05/12-2020 від 07.10.2020 заявнику було роз`яснено, що враховуючи те, що його було звільнено з органів внутрішніх справи 31.03.1998, тобто до набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2001 №1497 та затвердження відповідного Переліку, підстав для зарахування часу роботи на пільгових умовах при звільненні немає.

Поряд із цим, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою довільної форми, в якій просив зробити перерахунок пенсії з урахуванням його стажу за вислугою років, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393. До заяви позивач додав копію послужного списку та копію довідки про надання інформації стосовно ОСОБА_1 , виданою Управлінням кадрового забезпечення Національної поліції України в Харківській області.

Як вбачається з відзиву, пенсійний орган, у відповіді на заяву позивача, зазначив, що наказом Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Інструкції про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з інших соціальних питань" від 17 вересня 2018 року №760 визначено, зокрема, що функції з обчислення вислугу років та за потреби страховий стаж особи, яка набула право на пенсію покладаються на підрозділи персоналу (кадрового забезпечення) апарату МВС, територіальних органів з надання сервісних послуг МВС, закладів, установ та підприємств, що належать до сфери управління МВС, ЦОВВ та Національної гвардії України. Враховуючи вищевикладене, для вирішення питання правильності обрахунку вислуги років для призначення пенсії, ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області.

Не погоджуючись із отриманою відповіддю та наголошуючи, що має право на перерахунок вислуги років у пільговому обчисленні "місяць за півтора" у відповідності до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2001 року №1497, у зв`язку з чим пенсійне забезпечення позивача також підлягає перерахунку, ОСОБА_1 звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Основного Закону громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Частиною першою статті 2 Закону №2262-XII передбачено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до статті 12 Закону №2262-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) пенсія за вислугу років призначається: а) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають на день звільнення зі служби вислугу на військовій службі або на службі в органах внутрішніх справ 20 років і більше; б) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, звільнені зі служби за вислугу років, за віком, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або організаційними заходами і які на день звільнення досягли 45-річного віку, а ті з них, що є інвалідами війни, - незалежно від віку, і мають загальний трудовий стаж 25 календарних років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 (далі - Порядок №393).

Підпунктом "в" пункту 3 Порядку №393 (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) було передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця:

- на льотній роботі в авіації (за винятком видів авіації, зазначених у підпункті "б" цього пункту) - на умовах, що визначаються відповідно Міністерством оборони, Головним управлінням командуючого Національною гвардією та Державним комітетом у справах охорони державного кордону України;

- на атомних надводних кораблях - із строків, установлених Міністерством оборони України, Центральним управлінням Служби безпеки;

- на підводних човнах (крім зазначених у підпункті "б" цього пункту) в період перебування їх у строю;

- на мінних тральщиках під час тралення бойових мін;

- в управліннях з`єднань підводних човнів, що перебувають у строю, і з`єднань мінних тральщиків під час тралення бойових мін на умовах, визначених Міністерством оборони України;

- на посадах водолазів усіх найменувань і спеціальностей (крім водолазів, зазначених у підпункті "б" цього пункту);

- на посадах, де виконання обов`язків пов`язане з систематичними стрибками з парашутом, при виконанні річних норм, що визначаються відповідно Міністерством оборони, Центральним управлінням Служби безпеки, Головним управлінням командуючого Національною гвардією та Державним комітетом у справах охорони державного кордону України;

- у підрозділах Національної гвардії з охорони дипломатичних і консульських представництв іноземних держав, у підрозділах Управління державної охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, у частинах і підрозділах спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами, що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств;

- на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах прикордонних військ за Переліком у справах охорони державного кордону України;

- у складі других екіпажів дизель-електричних підводних човнів, що перебувають у строю;

- у високогірних місцевостях на висоті від 1000 до 1500 метрів над рівнем моря, а у виняткових випадках - і нижче згідно з переліками військових частин, підрозділів і установ, затверджуваних відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Центральним управлінням Служби безпеки, Головним управлінням командуючого Національною гвардією, Державним комітетом у справах охорони державного кордону України та Управлінням державної охорони;

- в укріплених районах військовослужбовцям, які несуть (несли) бойове чергування в спорудах оборонних позицій у складі бойових обслуг;

- на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, - з 1 січня 1988 по 31 грудня 1993 року;

- у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, передбачених пунктами 2 і 3 статті 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", - згідно з переліками військових частин, підрозділів і установ, затверджуваними відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Центральним управлінням Служби безпеки, Головним управлінням командуючого Національною гвардією, Державним комітетом у справах охорони державного кордону України, Управлінням державної охорони;

- на посадах, де виконання обов`язків пов`язано з роботами по знешкодженню вибухонебезпечних предметів, у період виконання робіт, переліки яких визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств;

- проходження служби у внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України військовослужбовцями, які виконують обов`язки з охорони атомних електростанцій, ядерних установок і матеріалів та транспортних засобів під час перевезення ядерного палива та інших радіоактивних речовин;

- проходження служби особами рядового і начальницького складу державної пожежної охорони в її підрозділах на атомних електростанціях, об`єктах з ядерними установками і матеріалами.

- проходження служби на посадах рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у виправно-трудових установах на правах лікувальних та лікарень при виправно-трудових установах для утримання інфекційно хворих засуджених;

- таємно.

Постановою Кабінету Міністрів "Про внесення доповнення до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393" від 16 листопада 2001 року №1497 (далі - Постанова №1497), підпункт "в" пункту 3 Порядку №393 доповнено абзацом такого змісту: "час проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку за переліком посад і умовами, що визначаються Міністром внутрішніх справ".

Постановою Кабінету Міністрів "Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" від 20 липня 2011 року №780 (далі - Постанова №780) визнано такою, що втратила чинність, зокрема, Постанову №1497.

При цьому, пунктом 2 Постанови №780 передбачено, що вислуга років осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка була обчислена до прийняття цієї постанови, перегляду не підлягає.

Надаючи правову оцінку доводам позивача про наявність правових підстав для перерахунку вислуги років у пільговому обчисленні з урахуванням положень Постанови №1497, суд зазначає, що ані на момент звільнення позивача зі служби (31.03.1998) та призначення пенсії, ані на момент звернення із відповідною заявою до третьої особи (жовтень 2020 року), положення підпункту "в" пункту 3 Порядку №383 не передбачають зарахування на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця часу проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах карного розшуку.

Постанова №1497 була прийнята 16 листопада 2001 року, після звільнення позивача зі служби та втратила чинність на підставі постанови №780 20 липня 2011 року - до звернення позивача із заявою про перерахунок вислуги років. При цьому, пунктом 2 Постанови №780 закріплено, що вислуга років осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, яка була обчислена до прийняття цієї постанови, перегляду не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із листом, наданим Головним управлінням МВС України в Харківській області про відсутність правових підстав для перерахунку вислуги років у пільговому обчисленні з урахуванням положень Постанови №1497, оскільки останні на спірні правовідносини не розповсюджуються.

Щодо визначення ОСОБА_1 відповідачем у справі саме Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у межах спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян" від 02 листопада 2006 року №1522, врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1 (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою, далі - Порядок №3-1).

Пунктом першим Порядку №3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

У відповідності до пункту 4 Порядку №3-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Згідно з пунктом 12 Порядку №3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. Уповноважений структурний підрозділ надає допомогу особі в одержанні відсутніх на момент подання заяви документів для призначення пенсії. У разі, якщо підготовлені не всі необхідні для призначення пенсії документи, подаються наявні документи, а документи, яких не вистачає, подаються додатково в строки, визначені пунктом 6 цього Порядку.

Так, положеннями Порядку №3-1, на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

Згідно з пунктом 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 вересня 2018 року №760 затверджено Інструкцію про організацію роботи з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та з інших соціальних питань (далі - Інструкція №760).

Положеннями пункту 1 розділу ІІ Інструкції №760 закріплено, що уповноважені структурні підрозділи, зокрема: організують роботу з оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій особам, які мають право на пенсію відповідно до чинного законодавства; розглядають листи та звернення із питань оформлення документів для призначення та перерахунку пенсій, для отримання пільг, а також здійснюють прийом громадян, які звертаються з цих питань; приймають від підрозділів персоналу (кадрового забезпечення) та фінансового забезпечення (бухгалтерських підрозділів) документи, передбачені Порядком та цією Інструкцією для призначення (перерахунку) пенсій; готують та подають у встановленому чинним законодавством порядку до органів, які призначають пенсії, документи для призначення (перерахунку) пенсій.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства суд зазначає, що питання проведення обрахунку вислуги років, проведення перевірки правильності такого розрахунку у межах спірних правовідносин належать до компетенції Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області. При цьому, на відповідача також покладено обов`язок інформувати відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України про виникнення підстав для перерахунку пенсії, в тому числі - про зміну попередньо встановленої при призначенні пенсії вислуги років.

Водночас, питання фактичного проведення перерахунку пенсії на підставі даних, які можуть бути передані Ліквідаційною комісією Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, у контексті спірних правовідносин належить до повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області.

Позиція суду щодо розподілу компетенції вказаних суб`єктів владних повноважень також узгоджується із правовими висновками Сьомого апеляційного адміністративного суду, викладеними у постанові від 26 лютого 2019 року у адміністративній справі №640/4686/18.

Суд наголошує, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо надання відповіді позивачу на його заяву від 15.09.2020 саме в межах Закону України "Про звернення громадян" є правомірними, з огляду на те, що до компетенції пенсійного органу не входять функції щодо зарахування пільгового стажу позивачу за час проходження служби в органах внутрішніх справ відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Суд звертає увагу на наявний в матеріалах справи лист Головного управління МВС України в Харківській області №Л-1035/119/05/12-2020 від 07.10.2020 відповідно до якого компетентним органом було роз`яснено позивачу про неможливість зарахування ОСОБА_1 часу роботи на пільгових умовах відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2001 №1497.

Також, суд зазначає, що ОСОБА_1 , в межах даного адміністративного позову, не порушується питання щодо його незгоди з листом компетентного суб`єкта владних повноважень.

Правом на звернення до суду за захистом, наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого, вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

З огляду на те, що у відповідача не виникло обов`язку прийнятя відповідного рішення щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , а лист-відповідь на зазначену заяву несе лише інформативний характер, то і помилковий висновок позивача щодо визнання відмови пенсійного органу неправомірною є не обґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного органу України в Харківській області належним чином та у межах встановленої чинним законодавством компетенції було розглянуто заяву ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії, а відтак пенсійним органом не було фактично відмовлено позивачу у зазначеному перерахунку, з огляду на те, що питання розрахунку вислуги років, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393, не належить до повноважень відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

З урахуванням того, що судом відмовлено позивачу у задоволенні основоної позовної вимоги, то і похідні вимоги заявлені ОСОБА_1 щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області різниці як недоотриманої пенсії від фактично нарахованої та сплаченої пенсії та пенсією що підлягає нарахуванню з урахуванням індексації та інфляційні втрати за період з 1998 року по час звернення з позовом до суду та моральної шкоди в розмірі 100000,00 грн, не підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа: Головне управління МВС України в Харківській області про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Горшкова