Справа № 380/4224/20
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/4224/20 пров. № А/857/4712/21
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Шевчук С. М.,

за участю секретаря судового засідання - Чопко Ю. Т.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 380/4224/20 (головуючий суддя Кузан Р. І., м. Львів, повне судове рішення складено 04 січня 2021 року) за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними і скасування рішення та наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2020 року Львівським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Прокуратури Львівської області, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення першої кадрової комісії №45 від 02.04.2020 про неуспішне проходження атестації начальником відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді Управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Львівської області ОСОБА_1 у зв`язку із неявкою; визнання протиправним та скасування наказу прокурора Львівської області №623-к від 30.04.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу забезпеченім обвинувачення в апеляційному суді Управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Львівської області та органів прокуратури з 04 травня 2020 року; поновлення ОСОБА_1 на службі в органах прокуратури на посаді начальника відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді Управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Львівської області з 05.05.2020 або на іншій рівнозначні посаді прокурора прокуратури Львівської області; стягнення з прокуратури Львівської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що в жовтні 2019 року подала Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію. Однак, після ознайомлення з умовами проведення атестації відмовилася проходити таку. Позивач зазначає, що Першу кадрову комісію створено 07.02.2020, тобто після того як нею була написана вказана заява. Створена 07.02.2020 кадрова комісія №1 є комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур, а не обласної прокуратури. Також додає, що в день проходження атестації обласні прокуратури створені не були. Зазначає, що Порядок проходження прокурорами атестації містить нелогічні поняття, які не відповідають жодній нормі закону, зокрема: прокурор повинен погодитись з умовами та процедурами проведення атестації, погодитись з майбутнім звільненням у разі неуспішного проходження атестації, а також з тим, що будь-яка недостовірна інформація щодо прокурора є доведеним фактом та не підлягає підтвердженню. Вказані обставини породжують невизначеність для прокурора. Також зазначає, що рішення першої кадрової комісії №45 від 02.04.2020 підписане не уповноваженою особою.

Крім цього, ОСОБА_1 посилається на те, що в наказі про її звільнення від 30.04.2020 не вказано конкретної підстави з перелічених у п.9 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру". У зв`язку з тим, що прокуратура Львівської області не перебуває в стані припинення, відсутня підстава для застосування положень вказаної норми. Також вказує, що на момент її звільнення не виносилось жодних розпоряджень щодо скорочення кількості прокурорів в Прокуратурі Львівської області. Окрім того, посилається на те, що відповідач у наказі про звільнення повинен був керуватися Кодексом законів про працю України, а не Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури", оскільки такий не є законом, що регулює статус прокурора.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач - ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що позивача було звільнено з посади із порушенням встановленого законодавством порядку, а тому оскаржуваний наказ про її звільнення є протиправним та підлягає скасуванню, а вона поновленню на відповідній посаді із стягненням на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вказано, що визначена процедура атестації прокурорів носить дискримінаційний характер, оскільки суперечить Загальній Декларації з прав людини, Конвенції Міжнародної організації праці. Атестація у сенсі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" - це неправомірні зміни умов зайнятості, оскільки працівники, яких під загрозою звільнення примушують до атестації, задовго до цього уклали трудову угоду на інших умовах, які не передбачали атестації. Окрім того, позивач посилається на те, що вказаним законом не передбачено відповідальних осіб прокуратури, які б відповідали за збереження рішень кадрових комісій, протоколів засідань, матеріалів атестації прокурорів, строки їх зберігання, порядок знищення.

Представник позивача - ОСОБА_1., у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Представник відповідачів - прокурор Цинайко Н.І., у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечила, просить відмовити в задоволенні такої та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що ОСОБА_1 10.10.2019 звернулась до Генерального прокурора із заявою про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію на підставі п.10 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури".

Наказом Генерального прокурора № 77 від 07.02.2020 з метою проведення атестації прокурорів регіональних прокурату, у тому числі військових прокуратур регіонів України і об`єднаних сил, утворено першу кадрову комісію у відповідному складі.

04.03.2020 проходив іспит у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, на який позивач не з`явилася, що підтверджується додатком 3 до протоколу №6 засідання першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 04.03.2020.

Рішенням №45 Кадрової комісії №1 про неуспішне проходження прокурором атестації у зв`язку з неявкою від 02.04.2020 ОСОБА_1 визнано такою, що неуспішно пройшла атестацію.

Наказом прокурора Львівської області від 30.04.2020 №623-а "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача звільнено з посади начальника відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді управління підтримання обвинувачення в суді прокуратури Львівської області та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України "Про прокуратуру" з 04.05.2020, підставою звільнення вказано рішення кадрової комісії від 02.04.2020 №45.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлено, що 10.10.2019 ОСОБА_1 подала заяву Генеральному прокурору про переведення її на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію в порядку пункту 10 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-ІХ. (а.с.63)

Колегія суддів зазначає, що із заяви вбачається, що позивач подаючи її підтвердила своє бажання бути переведеною на посаду прокурора в обласній прокуратурі, а також бажання пройти атестацію, вказала на ознайомлення та погодження з усіма умовами та процедурами проведення атестації, що визначені Порядком № 221, зокрема і щодо того, що у разі неуспішного проходження будь-якого з етапів атестації, передбаченого Порядком №221, а також за умови настання однієї із підстав, передбачених п.19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX, її буде звільнено з посади прокурора.

Згідно з п.9 ч.1 ст.51 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру", з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон № 1697-VII) прокурор звільняється з посади у разі ліквідації чи реорганізації органу прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, або в разі скорочення кількості прокурорів органу прокуратури.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" №113-ІХ від 25.09.2019, з наступними змінами та доповненнями (далі - Закон №113-ІХ) запроваджено реформування системи органів прокуратури.

Відповідно до п.6 Розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру".

Як передбачено абз.1, п.7 Розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX, прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором (п.9 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-IX).

Згідно із п.10 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Відповідно до п.11 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX, атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

При цьому, абз.1, п.3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX передбачено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

Абзац третій цієї ж норми передбачає, що за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.

На виконання вимог Закону №113-IX наказом Генерального прокурора №221 від 03.10.2019 затверджено Порядок проходження прокурорами атестації, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 221).

Відповідно до п.1 розділу 1 Порядку №221, атестація прокурорів - це встановлена розділом II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" (далі - Закон) та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Згідно з п.2 розділу І Порядку №221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями прозоро та публічно у присутності прокурора, який проходить атестацію (п.3 розділу І Порядку №221).

Згідно з п.5 розділу І Порядку №221 предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Відповідно до п.6 розділу І Порядку №221 атестація включає такі етапи: 1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора; 2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; 3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів не допускається. Якщо складання відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних або інших причин, незалежних від членів комісії та прокурора, комісія призначає новий час (дату) складання відповідного іспиту для прокурора (п.7 розділу І Порядку №221).

Згідно із п.8 розділу І Порядку №221 за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень: 1) рішення про успішне проходження прокурором атестації; 2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Відповідно до п.9 розділу І Порядку № 221 атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку.

Заява підписується прокурором особисто (п.10 розділу І Порядку № 221).

Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку № 221 після завершення строку для подання заяви, вказаної у пункті 9 розділу I цього Порядку, кадрова комісія формує графік складання іспитів. Графік із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспиту. Прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце складання іспиту з моменту оприлюднення відповідного графіка на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).

Відповідно до абз.1, п.11 розділу І Порядку №221 особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора.

Абзацом другим цієї ж норми передбачено, що у разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора.

Відповідно до абз.2 п.17 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію.

Враховуючи, що позивач не з`явилася у встановлені дату, час та місце для проходження атестації, що підтверджується додатком 3 до протоколу №6 засідання першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур від 04.03.2020, Кадрова комісія №1 правомірно ухвалила рішення про неуспішне проходження атестації позивачем.

При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача про ухвалення кадровою комісією №1 рішення про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації в неналежному складі, оскільки Наказом Генерального прокурора №136 від 06.03.2020 внесено зміни до наказу №77 "Про створення першої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур", виключено зі складу комісії голову комісії ОСОБА_2 та включено до складу комісії ОСОБА_3 та визначено його головою комісії. На момент прийняття рішення №45 від 02.04.2020 ОСОБА_4 був членом першої кадрової комісії та виконував обов`язки голови цієї комісії. Щодо складу інших членів комісії, які підписали рішення №45 від 02.04.2020, зміни не вносились.

Щодо твердження апелянта про те, що проходження нею атестації в порядку, передбаченому Законом №113-IX та Порядком № 221, містить ознаки дискримінації колегія суддів відхиляє такі як необґрунтовані з огляду на наступне.

Атестація визначена законодавцем та відбувалась у спосіб і порядок, який є чинним і стосується усіх прокурорів, які виявили намір продовжувати роботу та пройти атестацію, а тому не може вважатись протиправною чи такою, що носить дискримінаційних характер по відношенню до позивача.

Разом із тим, суд звертає увагу, що положення Закону №113-IX на день ухвалення рішення у вказаній справі є чинними та неконституційними у встановленому законом порядку не визнані.

Так само є чинними і положення Порядку №221, а тому підстави для їх незастосування у спірних правовідносинах відсутні.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач, подаючи заяву про переведення на посаду прокурора в обласній прокуратурі та про намір пройти атестацію від 10.10.2019 є такою, що ознайомлена з умовами та процедурами проведення атестації, погодилася на їх застосування, відтак, маючи відповідну освіту та досвід професійної діяльності, усвідомлювала юридичні наслідки непроходження атестації та можливе звільнення із підстав, передбачених Законом № 113-IX.

При цьому, жодних доказів на підтвердження фактів прояву дискримінацій по відношенню до позивача останньою не наведено.

Суд звертає увагу, що створення кадрових комісії, в тому числі Кадрової комісії №1 з атестації прокурорів регіональних прокуратур, затвердження порядку її роботи відбулося у межах повноважень та у порядку, визначених Законом № 113-ІХ та на виконання мети цього закону - проведення заходів із реформи органів прокуратури.

З приводу твердження позивача, що в день проходження атестації обласні прокуратури створені не були, суд зазначає, що сам факт початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур не впливає на порядок та процедуру проведення атестації працівників прокуратури відповідного рівня, які виявили намір пройти таку атестацію ще до початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, повноваження яких до дня початку їх роботи виконувала Генеральна прокуратура України та регіональна прокуратура відповідно.

Щодо тверджень позивача про незастосування Прокуратурою Львівської області при її звільненні положень Кодексу законів про працю України варто вказати, що за загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Відповідно до підп.2 п.19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови наявності рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Суд звертає увагу, що за наявності відповідного рішення Кадрової комісії № 1 від 02.04.2020 №45 про неуспішне проходження позивачем атестації Прокуратурою Львівської області цілком обґрунтовано прийнято наказ №623-к від 30.04.2020 про звільнення її з займаної посади на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України "Про прокуратуру" з 04.05.2020.

З урахуванням того, що звільнення на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону № 1697-VII прямо передбачене підп.2 п.19 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX та пов`язано, зокрема, з наявністю рішення Кадрової комісії №1 про неуспішне проходження атестації прокурором, суд не бере до уваги доводи позивача про те, що фактично не мали місце ні ліквідація, ні реорганізація Прокуратури Львівської області.

Таким чином, відповідачем цілком обґрунтовано визначено підставою для звільнення позивача положення п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону № 1697-VII, оскільки вказане прямо передбачено положеннями Закону №113-IX, який є чинним.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ Прокуратури Львівської області №626-к від 30.04.2020 є таким, що прийнятий у межах, спосіб та порядку, що визначенні чинним законодавством, а тому підстави для його скасування відсутні, відповідно і відсутні підстави для поновлення ОСОБА_1 на службі в органах прокуратури на посаді начальника відділу забезпечення обвинувачення в апеляційному суді Управління підтримання обвинувачення в суді Прокуратури Львівської області з 05.05.2020 або на іншій рівнозначні посаді прокурора Прокуратури Львівської області та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 380/4224/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 06 травня 2021 року.