Справа № 440/5902/20
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2021-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2021 року м. ПолтаваСправа № 440/5902/20

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Бойка С.С., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків,

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2020 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків в загальній сумі 118381,93 грн /з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 29.12.2020/.
Позовні вимоги обґрунтовані завданням ОСОБА_1 шкоди військовій частини в загальному розмірі 118381,93 грн.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.
Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у цій справі отримав 11.12.2020, однак правом на подання відзиву на позов не скористався.
А відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшини, та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.06.2019 відповідач виключений зі списків військової частини.
Під час проведення інвентаризації майна військової частини за НОМЕР_2 виявлено нестачу, зокрема, 5 комплектів радіостанції транкінгового зв`язку Motorola DP-4400, 9 штук телефонних апаратів ТА-57, 3 штук телефонних апаратів ТАІ-43, технічно несправну радіостанцію Р-142Н на базі ГОЗ-66 та відсутність акб li-ion 3100 мАч у кількості 3 штук.
Під час проведення службового розслідування, проведеного у 2020 році, встановлено, що радіостанція транкінгового зв`язку Motorola DP-4400 №807TRKF858 та радіостанція транкінгового зв`язку Motorola DP-4400 №807TRKF506 передані під звіт головному сержанту - командиру відділення автомобільного взводу паливно-мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , згідно накладної від 04.07.2017 №2238/284/17.
Відповідно до довідки-розрахунку від 29.09.2018 №18/3/18 вартість втраченого майна зв`язку складає 9833,91 грн.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2018 №1766 заступнику командира групи матеріального забезпечення з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_2 доручено провести службове розслідування за фактом пошкодження 2 комплектів радіостанцій транкінгового зв`язку Motorola DP-4400 №807TRKF858 та Motorola DP-4400 №807TRKF506 переданих відповідачу.
Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 від 31.12.2018 №2425 службове розслідування призначене наказом від 27.09.2018 №1766 було припинено та не перепризначено. За порушення строків проведення службового розслідування заступнику командира групи матеріального забезпечення з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_2 оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Крім того, в ході проведення позапланової інвентаризації (акт №1379 від 16.05.2019) виявлено нестачу майна квартирно-експлуатаційної служби на загальну суму 224056,76 грн, а саме: вогнегасник (0) ВП-5 - 4 шт, меблі польові - 29 к-т., богор пожежний - 4 шт., умивальник польовий 10 кр. - 6 шт., ліжко типу "П" - 767 шт та піч чавунна 60 шт.
Наказом від 24.05.2019 №755 "Про результати проведення позитивної інвентаризації майна квартирно-експлуатаційної служби військової частини НОМЕР_1 станом на 21.04.2019" відповідно до п. 13 Положення "Про матеріальну відповідальність військовослужбовці за шкоду заподіяну державі" затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995, за втрату майна переданого під звіт, що підтверджено актом інвентаризації №1376 від 16.05.2019, згідно відомостей залишкової вартості №02 від 16.05.2019 притягнуто до повної матеріальної відповідальності головного сержанта - командира відділення 3-го взводу підвозу ПММ групи матеріального забезпечення ОСОБА_1 на загальну суму 122028,38 грн.
Суд зазначає, що акт службового розслідування не містить інформації про заподіяння шкоди відповідачем, а акт інвентаризації та наказ про результати проведеної інвентаризації не містять будь-яких доказів стосовно того що втрата майна квартирно-експлуатаційної служби відбулась з вини відповідача. Доказів проведення службового розслідування з метою встановлення причин втрати майна квартирно-експлуатаційної служби та винних у цьому осіб позивачем суду не надано. Крім того, відповідачем суду не надано доказів на підтвердження вартості втраченого майна та розрахунку шкоди, завданої відповідачем.
Як зазначалося вище службове розслідування призначено у 2018 році завершено не було, розслідування було припинено, а особа відповідальна за його проведення притягнута до дисциплінарної відповідальності.
Акта службового розслідування проведено у 2020 році базується на матеріалах службового розслідування незавершеного у 2018 році, доказів отримання пояснення від відповідача під час проведення службового розслідування у 2020 році позивачем суду не надано.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року (надалі в тексті рішення Положення).
Відповідно до п.2 Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Пунктом 3 Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявністю: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди.
Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.
Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.
Відповідно до п.10 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення (обмежена матеріальна відповідальність).
Повна матеріальна відповідальність згідно п.13 Положення передбачена у разі:
умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;
приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;
заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;
дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;
недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Актом службового розслідування, встановлено відсутність радіостанцій транкінгового зв`язку Motorola DP-4400 №807TRKF858 Motorola DP-4400 №807TRKF506 переданих під звіт головному сержанту - командиру відділення автомобільного взводу паливно-мастильних матеріалів групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , згідно накладної від 04.07.2017 №2238/284/17, разом вказаний акт не містить посилань на їх знищення, псування, пошкодження тощо, що свідчить про незавершеність службового розслідування.
Крім того, наказ "Про результати проведення позапланової інвентаризації майна квартирно-експлуатаційногої служби військової частини НОМЕР_1 станом на 21.04.2019" від 24.05.2019 №755, яким ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності за втрату майна переданого під звіт в сумі 112028,38 грн, не містить посилань на проведення службового розслідування з приводу зазначених у наказі питань, а також не містить доказів ознайомлення його з вказаним наказом. Також позивачем не надано позивачем суду доказів відібрання у відповідача пояснень стосовно обставин, що слугували підставою для винесення наказу від 24.05.2019 №755.
При цьому ні в акті службового розслідування, ні в наказі про підсумки службового розслідування, ні в акті інвентаризації матеріальних засобів ні в наказі про результати інвентаризації майна, не встановлено умисних протиправних дій відповідача, спрямованих на завдання шкоди. У зв`язку з цим відсутні підстави для притягнення відповідача до матеріальної відповідальності згідно п.13 Положення.
Відповідно до положень ст.ст. 8, 9 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів.
Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи усі вищенаведені обставини справи, завдання та принципи адміністративного судочинства, суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог про стягненням з відповідача матеріальної шкоди, а, відповідно, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування завданих збитків повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Бойко