Справа № 380/1083/20
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 380/1083/20 пров. № А/857/5328/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Обрізка І.М., Іщук Л.П.,

з участю секретаря судових засідань Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Приватного підприємства «Львівдах» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року у справі за його позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

суддя у І інстанції Гавдик З.В.,

час ухвалення судового рішення не зазначено,

місце ухвалення судового рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 26 січня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року Приватне підприємство «Львівдах» (далі ПП «Львівдах») звернулося до суду із адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення (далі ППР) Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС) від 28 січня 2020 року:

- № про збільшення йому суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість (далі ПДВ) на 249 924,40 грн, з яких 199 939,52 грн за основним зобов`язанням та 49984,88 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток (далі ПНП) на 224 932,50 грн, з яких 179 946 грн за основним зобов`язанням та 44986,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року у справі № 380/1083/20 у задоволенні позову було відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що лише факт декларування ПП «Львівдах» правовідносин без реального здійснення господарських операцій не може бути підставою для визнання протиправними і скасування оспорюваних ППР. Внаслідок відсутності у позивача належних та допустимих доказів реальності сумнівних господарських операцій відповідачем правомірно встановлено факт нереальності їх вчинення та юридичну дефектність таких первинних документів. Тому підстав для визнання протиправними та скасування оспорюваних ППР немає.

У апеляційній скарзі ПП «Львівдах» просило скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити його позов у повному обсязі. Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік певного платника податків від господарських та виробничих можливостей контрагента. Відсутність у контрагента власних або орендованих основних засобів, матеріальних та трудових ресурсів не свідчить про безтоварність операцій.

Посилання відповідача на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента позивача, а також податкову інформацію, надану іншими контролюючими органами, що складена за результатами опрацювання звітності цього контрагента, є безпідставним, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та сформована без дослідження первинних документів податкового обліку, а отже не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Можливе порушення контрагентом позивача норм податкового законодавства чи наявність кримінального провадження щодо такого контрагента жодним чином не впливає на правильність формування податкового зобов`язання позивача з ПДВ.

Помилковим є взяття до уваги судом вироку Перемишлянського районного суду Львівської області від 29 травня 2019 року у справі № 449/485/19, оскільки ним підтверджено лише протиправні дії посадової особи контрагента позивача щодо зазначення у реєстраційних документах TОB «Центрбудпостач» місця фактичної та юридичної діяльності підприємства, однак не спростовано того, що таке у спірний період здійснювало фактичну господарську діяльність.

Додатково посилається на принцип індивідуального характеру відповідальності, який закріплений у частині 2 статті 61 Конституції України.

Наполягає на тому, що позивачем надавались при проведенні перевірки усі необхідні первинні документи, що підтверджують і розкривають суть господарських операцій між ПП «Львівдах» та контрагентом ТОВ «Центрбудпостач».

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ГУ ДПС підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із такого.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується її учасниками, 08 січня 2020 року ГУ ДПС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Львівдах» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах із ТОВ «Центрбудпостач» за період грудень 2017 року, за наслідками якої складено акт №7/05-3/37030088.

У ході перевірки відповідачем зроблено висновок про порушення ПП «Львівдах» підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункту 135.1 статті 135, пункту 137.1 статті 137, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України (далі ПК), внаслідок чого підприємством занижено ПДВ на загальну суму 199 939,52 грн та ПНП за 2017 рік на 179 946 грн.

На підставі вказаних висновків перевірки ГУ ДПС 28 січня 2020 року прийняті оспорювані ППР № та № .

ПП «Львівдах» не погодилося із зазначеними рішеннями ГУ ДПС, вважало їх протиправними та звернулося до суду з адміністративним позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, що викладені у заявах по суті справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки обґрунтованості висновків контролюючого органу про непідтвердження ПП «Львівдах» реального здійснення господарських операцій з його контрагентом ТОВ «Центрбудпостач» у період, що підлягав перевірці.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами та вимоги до таких документів передбачено приписами пункту 1.2 статті 1, підпунктів 2.1, 2.4, 2.15, 2.16 статті 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 року за № 168/704, статей 2, 3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регламентовані приписами ПК.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Приписами пункту 44.6 статті 44 ПК передбачено що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідно до пункту 44.7 статті 44 ПК у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який проводить перевірку, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків - фізичної особи або посадової особи платника податків - юридичної особи).

Протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

За правилами підпункту 85.2 статті 85 ПК платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно із підпунктом «а» пункту 185.1 статті 185 ПК об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Підпунктом «а» пункту 187.1 статті 187 ПК передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 198.1 статті 198 ПК право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 ПК).

Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Приписами пункту 198.6 статті 198 ПК встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

При цьому апеляційний суд наголошує на тому, що відображенню у податковій звітності підлягає лише та господарська операція, яка фактично відбулась, а не та, зміст якої лише відображений на первинних документах. Лише така господарська операція, яка фактично відбулась, і створює відповідні податкові наслідки для платника шляхом формування ним складу податкового кредиту та валових витрат.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування валових витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), здійснюваних для провадження його власної господарської діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та які відповідають економічному змісту, відображеному в укладених ним договорах. Такі господарські операції мають підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст таких операцій.

Надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановить та не доведе, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів.

При цьому в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» апеляційний суд під час вирішення цього спору враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2018 року у справі №826/20258/13-а, відповідно до якої про необґрунтованість податкової вигоди можуть також свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв`язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Презумпція добросовісності платника податків означає, що подані платником контролюючому органу документи податкової звітності є дійсними, повно та об`єктивно відтворюють господарські операції, що є об`єктом оподаткування та/або фінансові показники яких впливають на податковий обов`язок платника податків, якщо інше не буде доведено контролюючим органом. У площині процесуального регулювання презумпції добросовісності платника податків відповідає обов`язок доведення контролюючим органом правомірності прийнятого рішення в судовому процесі, порушеному за позовом платника податків про скасування рішення як неправомірного . У разі надання контролюючим органом доказів, які спростовують дійсність чи повноту даних поданої платником податків податкової звітності, платник податків відповідно до встановленого обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, повинен довести наявність законних підстав для врахування задекларованих у податковому обліку даних при визначені суми його податкового обов`язку.

Сам факт наявності у позивача податкових чи видаткових накладних, інших документів з посиланням на поставку товарів (послуг), виписаних від імені постачальника, не є безумовним доказом реальності господарських операцій з ним, якщо інші обставини свідчать про недостовірність інформації в цих документах.

Як свідчать матеріали справи, у періоді, що підлягав перевірці, ПП «Львівдах» (Замовник) мало фінансово-господарські операції із ТОВ «Центрбудпостач» (Підрядник) на підставі договорів підряду від 30 листопада 2017 року №№ 50, 52, 54 , 56, 58 та від 01 грудня 2017 року №№ 73, 75, 77, 81, 85 загальну суму 1199637,11 грн.

У пункті 3 наведених договорів сторони передбачили, що при здійсненні будівельних робіт Підрядник використовує свої матеріали та зобов`язаний перед початком використання перевірити їх придатність. Усі використовувані матеріали повинні бути новими та відповідати встановленим і діючим в Україні стандартам по виготовленню зазначених матеріалів і їх використанню. Якщо в процесі виконання робіт у Підрядника не виникає претензій з приводу матеріале, наданих Замовником, чи інструкцій, що даються Замовником, то матеріал вважається переданим необхідної якості, а вказівки відповідають необхідному ходу робіт і в Підрядника не виникає яких-небудь претензій з цього приводу після використання зазначених матеріалів чи виконання зазначених інструкцій.

При цьому відповідно до представлених актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ2в) вартість матеріалів, виробів та конструкцій становить 0 гривень.

До перевірки позивачем не представлено актів приймання-передачі матеріалів від ПП «Львівдах» до ТОВ «Центрбудпостач», які мали використовуватись при виконанні робіт.

У ході проведення перевірки посадовим особам ПП «Львівдах» вручено лист-вимогу від 26 грудня 2019 року № 1 про представлення документів, необхідних для проведення перевірки, зокрема, первинних документів (накладних, товарно - транспортних накладних, накладних на внутрішнє переміщення та інших наявних первинних документів) на передачу будівельних матеріалів, що використані ТОВ «Центрбудпостач» при виконанні будівельних робіт для ПП «Львівдах» в грудні 2017 року.

У відповідь ГУ ДПС отримало лист ПП «Львівдах» від 26 грудня 2019 року № 26/12, у якому зазначено, що ТОВ «Центрбудпостач» виконувало роботи з матеріалів Замовника. Всі товарно-матеріальні цінності обліковувалися за матеріально-відповідальними особами ПП «Львівдах», які контролювали весь хід виконання робіт на об`єктах, що зумовило недоцільність їх передачі та врахування в актах виконаних робіт. Вказані роботи прийняті Замовником, технаглядом та оплачені ПП «Львівдах». З огляду на наведене у ПП «Львівдах» відсутні запитувані документи.

Водночас під час проведення перевірки було використано податкову інформацію щодо ТОВ «Центрбудпостач» (36848366), відповідно до якої товариство перебувало на обліку в ТУ ДФС у Донецькій області (м.Слов`янськ). Стан платника 16 (припинено, ліквідовано, закрито). Основний вид діяльності - будівництво житлових і нежитлових будівель. Свідоцтво платника ПДВ анульовано 26 грудня 2018 року. Остання декларація з ПДВ подана за березень 2018 року. Із травня 2018 року ТОВ «Центрбудпостач» не звітується.

Відповідно до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1 ДФ) за IV квартал 2017 року та Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів (форма Д 4) за грудень 2017 року, чисельність працівників товариства за грудень 2017 року становила 23 особи (звільнено 21 грудня 2017 року 9 осіб та 29 грудня 2017 року 2 особи).

Основні засоби відсутні. Земельні ділянки відсутні. Відомості про об`єкти оподаткування не подавались (відсутні).

Окрім того, ПП «Львівдах» до перевірки не представлено дозвільних документів на перебування працівників ТОВ «Центрбудпостач» на будівельному майданчику замовника чи актів прийому-передачі будівельного майданчика для виконання робіт.

Згідно із пунктом 69 постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2005 року № 668 «Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві» (із змінами та доповненнями) - будівельний майданчик (фронт робіт) надається підряднику замовником в порядку, визначеному договором підряду, і оформлюється відповідним актом. Організація виконання робіт повинна відповідати проектно-технологічній документації (проект організації будівництва та проект виконання робіт), склад і зміст якої визначається нормативними документами та договором підряду.

Відповідно до представлених актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ2в) витрати труда робітників-будівельників на обсяг зазначених робіт становить 21891,59 людино-годин, в тому числі витрати труда робітників, що обслуговують машини, на обсяг зазначених робіт становить 18,08 людино-годин.

На думку апеляційного суду, контролюючий орган слушно зверну увагу на те, що оскільки задекларовані роботи ТОВ «Центрбудпостач» проводилися у грудні 2017 року і термін їх проведення «фактично становив» 21 робочий день, то з урахуванням 8-годинного робочого дня для виконання задекларованого обсягу робіт необхідно 130 осіб (13 955,97/(21x8). Відтак, з огляду на кількість працівників ТОВ «Центрбудпостач» у грудні 2017 року, що відображена у звітності товариства, їх кількість є недостатньою.

Разом із тим, відповідно до аналізу поданої звітності та даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, який не ставиться позивачем під сумнів, ТОВ «Центрбудпостач» у грудні 2017 року надавало послуги (виконувались роботи) для більш ніж 30 суб`єктів господарської діяльності на загальну суму 24 293 682 грн у різних регіонах України.

Окрім того, відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ2в) при виконанні робіт для позивача ТОВ «Центрбудпостач» використовувало транспортні засоби (машини та механізми), однак у товариства такі відсутні. Відсутні також докази про залучення транспортних засобів (машин та механізмів) третіх осіб на умовах оренди, субпідряду тощо.

Відповідно до даних ІФС «Податковий блок» та даних Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Центрбудпостач» не здійснювало придбання послуг субпідряду, а також залучення до робіт третіх (сторонніх) осіб.

Окрім того, у адресованому ГУ ДПС листі № 1317/01.4.18 від 29 липня 2020 року КНП Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» повідомило, що роботи з поточного ремонту даху лабораторії адмінкорпусу КЗ ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» та поточного ремонту корпусу лікувального відділення № 4, 24, 31 виконувалось ПП «Львівдах та до вказаних робіт субпідрядні організації не залучались (а.с. 212 т. 1).

Також у адресованому ГУ ДПС листі № 1128 від 27 липня 2020 року КНП Львівської обласної ради «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр» повідомило, що передбачені договором № 398 від 28 листопада 2017 року роботи по поточному ремонту його приміщень виконував підрядник ПП «Львівдах» (а.с. 213 т. 1).

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, у контролюючого органу були належні підстави для сумніву у реальному наданні ТОВ «Центрбудпостач» послуг ПП «Львівдах» у період, що перевірявся, і надані позивачем під час перевірки документи такі сумніви не спростовували та не доводили документальне підтвердження їх дійсного проведення.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Приватного підприємства «Львівдах» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 січня 2021 року у справі № 380/1083/20 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді І. М. Обрізко
Л. П. Іщук
Постанова у повному обсязі складена 30 квітня 2021 року.