Справа № 160/7619/20
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2021-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2021 року м. Дніпросправа № 160/7619/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 (суддя Горбалінський В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

У липні 2020 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни, в якій позивач просив, з урахуванням уточненої позовної заяви:

- скасувати постанову ВП №60449189 від 07.11.2019 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною, про відкриття виконавчого провадження;

- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни по винесенню постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №60449189 від 07.11.2019 року неправомірними;

- скасувати постанову ВП №60449189 від 07.11.2019 року, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.09.2020 адміністративний позов задоволено.

Рішення суду мотивовано тим, що місце проживання та місце роботи позивача не відноситься до виконавчого округу, на території якого приватний виконавець Клітченко О.А. здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його до апеляційного суду. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження» (ч. 1 ст. 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

З аналізу вищевказаних норм чинного законодавства України, можна дійти висновку, що стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення.

Чинною редакцією Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено проведення виконавчих дій спрямованих на перевірку будь-якої інформації стосовно боржника

до відкриття виконавчого провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14.06.2012 року між ПАТ Укрсоцбанк та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0123/017820-ZP.

21.10.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною був вчинений виконавчий напис №7101 щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, який є боржником за вищевказаним кредитним договором, який було укладено з ПАТ Укрсоцбанк, правонаступником всіх прав є ТОВ Фінансова компанія ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА, правонаступником якого є ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ ().

ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксани Анатоліївни із заявою (вх. №9134 від 29.10.2019 року) про примусове виконання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною за №7101 від 21.10.2019 року про стягнення із боржника ОСОБА_1 коштів у розмірі 34 637,30 грн.

30.10.2019 року на підставі вищезазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко Оксаною Анатоліївною було відкрите виконавче провадження №60449189 про стягнення з позивача на користь ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ заборгованість в розмірі 34 637,30 грн., про що була винесена постанова. Крім того, 07.11.2020 року на підставі вищевказаного виконавчого напису №7101 від 21.10.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.В. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника, оскільки згідно з відомостями наданими ПФУ, ДФС у відповідь на запит приватного виконавця щодо отримання боржником доходів, встановлено що боржник отримує дохід від особи, якою є: ПП СТРОЙ-АРСЕНАЛ (, місце реєстрації:50005, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, Дзержинський район, вул. Каховська, 28А).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII), який набрав чинності 05.10.2016 р.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

До обов`язків виконавця належить здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18).

За приписами частини 2 статті 24 Закону № 1404-VIII приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 р. № 1403-VIII (далі Закон № 1403-VIII).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 25 Закону № 1403-VIII виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя.

Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Таким чином, приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах виконавчого округу, в якому такий приватний виконавець здійснює діяльність.

В цьому випадку, оскільки боржником є фізична особа, місцем виконання виконавчого напису є місце проживання, перебування боржника.

При цьому суд зазначає, що приписи частини 2 статті 24 Закону № 1404-VIII стосовно можливості прийняття приватним виконавцем виконавчих документів за місцезнаходженням майна боржника стосуються виконавчих документів, боржником в яких є юридична особа.

Як вище встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно даних Єдиного реєстру приватних виконавців України приватний виконавець Клітченко Оксана Анатоліївна має посвідчення приватного виконавця № 0332 від 12.04.2019 року та здійснює діяльність в межах виконавчого округу м. Києва.

В постанові про відкриття виконавчого провадження № 60449189 від 30.10.2020 року з виконання виконавчого напису № 7101 від 21.10.2020 року приватним нотаріусом Газматовою Аліною Анатоліївною в графі Боржник вказано ОСОБА_1 , а в графі адреса зазначено: АДРЕСА_1 .

Також, постанову про відкриття виконавчого провадження № 60449189 від 30.10.2020 року прийнято на підставі заяви представника ТОВ ВЕРДИКТ КАПІТАЛ, в якій вказано адресу місця реєстрації позивача: АДРЕСА_1 .

Згідно виконавчого напису нотаріуса за № 7101 від 21.10.2020 року року місцем реєстрації позивача, є: АДРЕСА_1 .

Також, як встановлено судом, в постанові про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника від 07.11.2020 року у виконавчому провадженні № 60449189 вказано місце роботи ОСОБА_1 - ПП СТРОЙ-АРСЕНАЛ (, місце реєстрації:50005, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, Дзержинський район, вул. Каховська, 28А).

В цьому випадку виконавець мав повернути стягувачу виконавчий документ без прийняття до виконання, як це передбачено пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII, відповідно до якого виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Доводи апелянта про зазначення у виконавчому документі як місця реєстрації боржника, яке знаходиться в Дніпропетровській області, так й місця фактичного проживання м. Київ, тобто місце проживання боржника знаходиться в межах виконавчого округу міста Києва, суд визнає необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, визначає Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV (далі Закон № 1382-IV), відповідно до статті 3 якого місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Статтею 6 Закону № 1382-IV встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування.

Тобто, саме зареєстроване місце проживання фізичної особи повинно вважатися місцем проживання для цілей визначення місця виконання рішення.

Посилання відповідача на те, що стягувач наділений правом вибору місця виконання рішення, а законодавство не покладає на виконавця обов`язку здійснювати перевірку місця проживання боржника до відкриття виконавчого провадження, в контексті спірних правовідносин є незмістовними з тих підстав, що виконавцем у будь-якому разі порушено вимоги Закону № 1404-VIII в частині відкриття виконавчого провадження не за місцем виконання.

З цього питання суд вважає за необхідне звернути увагу на положення Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (в редакції наказу Мін`юсту від 29.09.2016 р. № 2832/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 р. за № 489/20802, (далі Інструкція № 512/5) як нормативно-правового акту, який розроблений відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, абзацами 10-11 пункту 3 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (09.09.2020 р.), передбачено, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо).

У разі пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця за місцем проживання чи перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходженням боржника - юридичної особи, адреса якого відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, до заяви про примусове виконання рішення стягувач має додати документ / копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця.

В цьому випадку виконавчий напис як виконавчий документ містив дві адреси боржника, а стягувачем пред`явлено виконавчий документ за нібито місцем проживання/перебування фізичної особи боржника, яке відрізняється від зазначеної у виконавчому написі адреси зареєстрованого місця проживання такої фізичної особи.

Відповідно, стягувач на виконання приведених вимог Інструкції № 512/5 мав додати до заяви про примусове виконання рішення документ/копію документа, який підтверджує, що адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія виконавчого округу приватного виконавця.

Враховуючи не надання таких документів, виконавець мав повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, як це передбачено пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII.

За приписами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд констатує, що існує декілька рішень Верховного Суду, в яких судом касаційної інстанції сформульовані різні правові позиції у питанні застосування норм Закону № 1404- VIII стосовно прийняття приватним виконавцем до виконання виконавчих документів за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Так, за правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 09.12.2020 р. в справі № 460/3537/20, на етапі вирішення питання про відкриття виконавчого провадження або про повернення виконавчого документа у приватного виконавця відсутній обов`язок, а отже і будь-який механізм, спрямований на перевірку законності виконавчого документа та правильності визначення в ньому адреси місця проживання/перебування боржника, а відповідальність за вчинення виконавчого напису відповідно до вимог Глави 16 розділу II Порядку № 296/5 несе нотаріус, як особа, яка вчиняє виконавчий напис.

Разом з тим, за правовою позицією, викладеною Верховним Судом в постанові від 30.04.2020 р. в справі № 580/3311/19, приватним виконавцем порушено правила територіальної діяльності приватних виконавців, оскільки, знаючи місце проживання позивача (боржника), що не належить до його виконавчого округу, прийняв виконавчий документ з іншого виконавчого округу.

При цьому в справі № 580/3311/19 Верховним Судом переглядались правовідносини, що є аналогічними правовідносинам в справі, що розглядається зараз, адже виконавчий документ прийнято приватним виконавцем за адресою, зазначеною у виконавчому написі нотаріуса, як фактичне місце проживання, яке не співпадає із зареєстрованою адресою місця проживання фізичної особи боржника.

Враховуючи, що в справі, що розглядається зараз, приватному виконавцю стягувачем разом з заявою про примусове виконання рішення подано документи, які підтверджують, що місце проживання та місце реєстрації боржника не належить до виконавчого округу міста Києва, доказів наявності будь-якого майна у позивача (боржника) у м. Києві (в межах виконавчого округу відповідача) не встановлено, а Інструкція № 512/5 зобов`язує стягувача додати до заяви про примусове виконання документ / копію документа, який підтверджує, що місцезнаходженням боржника - юридичної особи або адресою проживання чи перебування боржника - фізичної особи є територія, на яку поширюється компетенція органу державної виконавчої служби, або територія виконавчого округу приватного виконавця, у разі, якщо адреса боржника відрізняється від адреси, зазначеної у виконавчому документі, суд на виконання частини п`ятої статті 242 КАС України застосовує до цих правовідносин правову позицію Верховного Суду, викладену в справі № 580/3311/19.

Таким чином, зважаючи на протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження, є протиправною й постанова приватного виконавця, прийнята в межах цього виконавчого провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Клітченко Оксани Анатоліївни -залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.12.2020 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова

суддя Ю. В. Дурасова