Справа № 532/379/21
Суддя: Назарьова Л. В.
Дата ухвалення: 2021-04-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2021 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

судді - Назарьової Л. В.,

з участю секретаря судового засідання - Маляренко І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

представник позивача, адвокат Гетя А. О.,

відповідачі:

- інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Пол- тавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Кобель В. В.;

- Головне Управління Національної поліції у Полтавській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кобеляки адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектору сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Пол- тавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Кобель В. В. та Головного Управління Національної поліції у Полтавській області про скасування постанови серії БАЮ № 205975 від 07 лютого 2021 року,

Встановив:

17 лютого 2021 року озивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до інспектора сектору реагування патрульної поліції Кобеляцького ВП ГУНП в Полтавській області Кобель Володимира Вікторовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

Так, 07 лютого 2021 року о 00 годині 01 хвилині ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Reneult Sandero, з державним номерним знаком НОМЕР_1 був зупинений відповідачем, який на місці зупинки транспортного засобу прийняв постанову серії БАБ № 205975 якою визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 121 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом, який не пройшов обов`язковий технічний контроль.

Зазначену постанову позивач прохає скасувати та закрити провадження по справі, оскільки транспортний засіб, яким він керував не використовувався з метою отримання прибутку, тому не потребує проходження обов`язкового технічного контролю.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 09 березня 2021 року відкрито провадження у справі.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 18 березня 2021 року до участі в справі як співвідповідача залучено головне Управління Національної поліції у Полтавській області.

Позивач, ОСОБА_1 , та його представник, адвокат Гетя А. О., в судовому засіданні підтримали позовну заяву та прохали її задовольнити. Крім цього прохали врахувати, що докази вчинення правопорушення в справі відсутні, а тому провадження по справі необхідно закрити.

Відповідач, ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та зазначив, постанова прийнята з дотриманням вимог законодавства, тому підстави для її скасування відсутні.

Представник відповідача, ГУНП в Полтавській області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив до суду не надав.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що постановою серії БАБ № 205975 від 07.02.2021 року про накладення адміністративного стягнення ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що 07.02.2021 року о 00 годині 01 хвилині в с. Бутенки Кобеляцького району Полтавської області по вулиці Польовій ОСОБА_1 керував автомобілем марки Renault Sandero державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить представництву «Онур», з непроденим своєчасно технічним контролем, чим порушив п. 31.3 (б). До ОСОБА_1 застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень (а.с.9).

Автомобіль марки Renault Sandero державний номерний знак НОМЕР_1 належить п-во «ОНУР ТААХХУТ ТАШИМАДЖИЛИК ІНШААТ» (а.с.10). ОСОБА_1 працює на даному підприємстві охоронником.

Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Таким чином, частина 3 статті 121 КУпАП є бланкетною нормою та під час вирішення питання про визнання винуватості, посадовою особою має бути з`ясовано який саме нормативно-правовий акт порушено водієм.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Згідно частини 1 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

За приписами частин 2 та 3 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища. Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Частина 7 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачає, що періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

- для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

- для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

- для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

В той же час, частина 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України";

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 3 Порядку періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

- для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

- для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

- для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

- для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

Згідно підпункту «б» пункту 31.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - Правила дорожнього руху) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством,якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Частиною 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобіль - колісний транспортний засіб, який приводиться в рух джерелом енергії, має не менше чотирьох коліс, призначений для руху безрейковими дорогами і використовується для перевезення людей та (чи) вантажів, буксирування транспортних засобів, виконання спеціальних робіт; автомобільний транспортний засіб - колісний транспортний засіб (автобус, вантажний та легковий автомобіль, причіп, напівпричіп), який використовується для перевезення пасажирів, вантажів або виконання спеціальних робочих функцій (далі - транспортний засіб); автомобіль вантажний - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» транспортні засоби за своїм призначенням поділяються на: транспортні засоби загального призначення; транспортні засоби спеціалізованого призначення; транспортні засоби спеціального призначення.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.283 КУпАП передбачається, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст.251 КУпАП визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 керував загальним легковим автомобілем. При цьому в постанові про адміністративне правопорушення зазначено лише про несвоєчасне проходження технічного огляду та відсутні відомості про те, на якій підставі, передбаченій ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» такий огляд має бути проведений.

Позивач зазначає, що автомобіль не використовується для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, а тому відповідно до ч. 2 ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягає.

До постанови про накладення адміністративного стягнення докази протилежного (про використання автомобіля для перевезення пасажирів або вантажів) суду відповідачами не додано. Сам по собі факт належності транспортного засобу підприємству не може свідчити про його використання з метою отримання прибутку.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, та те, що достатніх доказів вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП суду не надано, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскаржувану постанову необхідно скасувати, а провадження по справі - закрити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки при подачі позову до суду ОСОБА_1 сплатив судови збір в розмірі 454 грн, то понесені ним витрати необхідно компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Полтавські області.

Керуючись статтями 19, 20, 71, 77, 99, 139, 222, 252, 251, 283, 286, КАС України, суд

Ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до інспектору сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Кобель В. В. та Головного Управління Національної поліції у Полтавській області про скасування постанови серії БАЮ № 205975 від 07 лютого 2021 року задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії БАБ № 205975 від 07 лютого 2021 року про накладення адміністартивного стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст. 121 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 454 грн (чотириста двадцять гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до другого апеляційного адміністративного суду або через Кобеляцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 .

Відповідачі: - інспектор сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області Кобель Володимир Вікторович, місце роботи: м. Кобеляки вул. Шевченка,17 Полтавського району Полтавської області;

- Головне Управління Національної поліції у Полтавській області, місцезнаходження: м. Полтава вул. Пушкіна,83 Полтавської області.

Суддя