Справа № 320/4128/20
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2021 року № 320/4128/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панченко Н.Д., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вул. Ярославська, буд. 40), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- скасувати рішення відповідача від 09.09.2019 щодо відмови позивачу призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня його звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до відповідача з метою призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", проте листом Головне управління Пенсійного фонду України у Київської області позивачу відмовило в призначені пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи із особливо шкідливими і особливими важкими умовами праці. Позивач вважає відмову в призначені пенсії протиправною та просить задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою суду від 14 липня 2020 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі без виклику сторін та проведення судового засідання і запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

04 серпня 2020 року через канцелярію суду від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області надійшов відзив на адміністративний позов відповідно до якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки ним правомірно було прийнято рішення щодо відмови позивачу у призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

18 серпня 2020 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач не погодився з думкою відповідача, що викладена у відзиві та наполягав на задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_3 позивач з 24 лютого 1992 року був зарахований на роботу в Державний концерн "Хлорвініл" в цех паропостачання заводу хлористого вінілу головного підприємства на посаду слюсаря по ремонту обладнання теплових мереж дільниці тепло постання хімічної фабрики та житлового масиву по четвертому розряду згідно з укладеним контрактом. 22 вересня 1994 року на підставі наказу Мінпрому №29 від 31.08.1994 Державний концерн "Хлорвніл" перейменовано у державний концерн "Оріана".

02 жовтня 1995 року позивач був переведений слюсарем по ремонту обладнання теплових мереж дільниці теплопостачання хімічної фабрики і житлового масиву №1 цеху паропостачання головного заводу по п`ятому розряду згідно з укладеним контрактом.

25 жовтня 1995 року позивач був переведений на завод поліетилену слюсарем зайнятим по ремонту профілактиці і обслуговування технологічного обладнання по п`ятому розряду відділення грануляції поліетилену цеху синтезу полімерів і сополімерів етилену згідно з укладеним контрактом.

12 січня 1996 року Державний концерн "Оріана" перетворено у Відкрите акціонерне товариство "Оріана".

01 серпня 1997 року відповідно до нового класифікатора професій ДК 003-95 попередня назва професії позивача змінена на слюсар - ремонтник цеху синтезу полімерів і сополімерів етилену заводу "Поліетилен". 11 червня 1998 року завод "Поліетилен" було реорганізовано в виробництво поліетилену в складі новоутвореного заводу "Поліолефін". 31 січня 2001 року позивач був звільнений по переводу в ЗАТ "Лукор" згідно п.5 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

З 01 лютого 2001 року позивач був зарахований на роботу по переводу з ВАТ «Оріана» в цех виробництва полімерів і сополімерів виробництва «Поліолефін» слюсарем-ремонтником зайнятим на ремонті, профілактиці і обслуговуванні технологічного устаткування по п`ятому розряду.

Як зазначено в наказі №6 від 07.02.2001 Закритого акціонерного товариства «Лукор» з 06 грудня 2000 року на базі частини Відкритого акціонерного товариства "Оріана" було створено Закрите акціонерне товариство "Лукор". Крім того, в даному наказі зазначено, що результати робочих місць для підтвердження пільгового стажу по списку №1 та списку №2 проведеної за наказами по ВАТ "Оріана" в усіх підрозділах, які ввійшли в структуру ЗАТ "ЛУКОР" та за показниками зайнятості працівників в шкідливих умовах і на підставі результатів санітарно - гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, рахувати дійсними для працівників Закритого акціонерного товариства "ЛУКОР" до проведення чергової атестації.

11 грудня 2001 року позивач був звільнений з Закритого акціонерного товариства «Лукор» за власним бажанням згідно статті 38 Кодексу законів про працю України.

Крім того, відповідно до довідки ПАТ "Лукор" № 48 від 24.07.2012 ОСОБА_1 в період з 27 червня 2001 року по 11 грудня 2001 року виконував профілактику та обслуговування технологічного устаткування цеху з виробництва голоїдопохідних етилену полімерів і сополімерів за посадою слюсар - ремонтник, що передбачена Списком №1.

Відповідно до листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України №4712/06/15943-09 від 13.03.2021 професія "Слюсар-ремонтник" може належати до позиції "Робітники, майстри і старші майстри, механіки і енергетики цехів, зайняті на ремонті, профілактиці і обслуговування технологічного обладнання і електрообладнання (крім контрольно-вимірювальних приладів і вентиляцій), комунікації, дегазації", які зайняті повний робочий день на виробництвах галоїдопохідних етилену, їх полімерів і сополімерів, що передбачено підрозділом 1 (код 1080А000) розділу VIII "Хімічне виробництво" Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах".

В зазначеному листі Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України також вказано, що зазначена позиція може бути поширена на всіх робітників незалежно від назви їх професій, у тому числі на робітників за професією "слюсар-ремонтник" за умовою зайнятості на зазначеному виробництві повний робочий день, що має бути підтверджено атестацією робочих місць за умовами праці згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (зі змінами).

Як вбачається з матеріалів справи 09 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Проте, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовило позивачу листом від 09 вересня 2019 року №4133 в призначені пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці.

Не погоджуючись з відмовою відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Нормами статті 114 Закону № 1058 визначається порядок та умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до ч. 1 цієї статті, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058, на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

За приписами ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що в тих випадках, коли у трудовій книжці немає відомостей, які визначають право на пенсію на пільгових умовах чи за вислугою років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зазначену довідку видає підприємство, установа чи організація, де працювала особа. Якщо підприємство в стадії ліквідації, то уточнюючу довідку надає ліквідатор або його правонаступник на підставі первинних документів за час виконання робіт.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка або відсутні відповідні записи у трудовій книжці та в тих випадках, коли такий пільговий стаж виник до 21 серпня 1992 року. Після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом № 1788(статті 13, 62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Отже, правова норма статті 62 вказаного Закону передбачає, що основним документом для підтвердження стажу роботи є трудова книжка і лише при її відсутності, або відповідних записів у ній, стаж підтверджується згідно із Порядком, затвердженим Постановою КМУ № 637.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити, що Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991, що діяв до 11.03.1994, Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, що діяв до 16.01.2003, передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають " 1080А000-17541 А. Робітники, керівники і спеціалісти підприємств хімічної і нафтохімічної галузі промисловості, зайняті повний робочий день у нижче зазначених виробництвах і роботах активованого вугілля; алюмогелю; аерогелю; альдегідів та їх похідних; амінів, їх сполук; аміаку (включаючи газову сировину); активованого піролюзиту; азбовінілу; білої сажі; брому, його сполук; виплавлення сірки незалежно від способу; галоїдопохідних етилену, їх полімерів і сополімерів; гератолю; гопкаліту; графітно-колоїдних препаратів; гуанідінів та їх похідних; двоокису марганцю; детергентів; диметилсульфату; десульфуратора; дипроксиду; інгібіторів; ванадієвих і сурм`яних сполук.

Записами у трудовій книжці позивача підтверджено, що позивач з 24 лютого 1992 року був зарахований на роботу в Державний концерн "Хлорвініл" в цех паропостачання заводу хлористого вінілу головного підприємства на посаду слюсаря по ремонту обладнання теплових мереж дільниці тепло постання хімічної фабрики та житлового масиву по четвертому розряду згідно з укладеним контрактом. 22 вересня 1994 року на підставі наказу Мінпрому №29 від 31.08.1994 Державний концерн "Хлорвніл" перейменовано у державний концерн "Оріана".

02 жовтня 1995 року позивач був переведений слюсарем по ремонту обладнання теплових мереж дільниці теплопостачання хімічної фабрики і житлового масиву №1 цеху паропостачання головного заводу по п`ятому розряду згідно з укладеним контрактом.

25 жовтня 1995 року позивач був переведений на завод поліетилену слюсарем зайнятим по ремонту профілактиці і обслуговування технологічного обладнання по п`ятому розряду відділення грануляції поліетилену цеху синтезу полімерів і сополімерів етилену згідно з укладеним контрактом. 12 січня 1996 року Державний концерн "Оріана" перетворено у Відкрите акціонерне товариство "Оріана".

01 серпня 1997 року відповідно до нового класифікатора професій ДК 003-95 попередня назва професії позивача змінена на слюсар - ремонтник цеху синтезу полімерів і сополімерів етилену заводу "Поліетилен". 11 червня 1998 року завод "Поліетилен" було реорганізовано в виробництво поліетилену в складі новоутвореного заводу "Поліолефін". 31 січня 2001 року позивач був звільнений по переводу в ЗАТ "Лукор" згідно п.5 ст. 36 Кодексу законів про працю України.

01 лютого 2001 року позивач був зарахований на роботу по переведенню з ВАТ «Оріана» в цех виробництва полімерів і сополімерів виробництва «Поліолефін» слюсарем-ремонтником зайнятим на ремонті, профілактиці і обслуговуванні технологічного устаткування по п`ятому розряду.

11 грудня 2001 року позивач був звільнений з Закритого акціонерного товариства «Лукор» за власним бажанням згідно статті 38 Кодексу законів про працю України.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на лист Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України №4712/06/15943-09 від 13.03.2021, який на дату розгляду справи по суті заявлених позовних вимог є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику в сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судовий збір в розмірі 1681,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 73 - 77, 90, 94, 241, 245, 246, 250, 259 - 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (м. Київ, вул. Ярославська, 40, ) призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 ) пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня звернення до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (04071, м. Київ, вулиця Ярославська, будинок 40, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 1681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 06.05.2021.

Суддя Панченко Н.Д.