Справа № 463/4916/21
Суддя: Мармаш В. Я.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 463/4916/21
Провадження № 2-а/463/90/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Мармаша В.Я.

з участю секретаря судових засідань Заставної С.Л.,

представника позивача Арендач М.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

перекладача Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Федеративної Демократичної Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про примусове видворення іноземця, а також про його затримання з метою забезпечення видворення за межі території України, -

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, просив видворити громадянина Федеративної Демократичної Республіки ОСОБА_2 за межі території України та затримати останнього з метою забезпечення видворення за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, діючи у складі групи осіб, вчинив незаконне, поза пунктами пропуску перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, внаслідок чого 25.04.2021 був затриманий посадовими особами Прикордонної Варти Республіки Польща. 27.04.2021 о 17 год. 10 хв. на підставі ст. ст.3.5 Угоди між Україною та Європейським співтовариством «Про реадмісію осіб» даного громадянина було передано на територію України представникам відділу прикордонної служби «Сянки» в пункті пропуску через державний кордон «Смільниця-Кросценко». 28.04.2021 про затримання громадянина Федеративної Демократичної Республіки ОСОБА_4 ДКС Міністерства закордонних справ України. 29.04.2021 року Турківським районним судом Львівської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Відповідач на територію України в`їхав встановленим порядком, з метою вступу на підготовче відділення до Харківського інституту Міжрегіональної Академії управління персоналом. Проте він був відрахований із числа слухачів вищевказаного навчального закладу. Посвідкою на тимчасове проживання на території України не документувався. Відповідач реалізуючи свої права та свободи міг встановленим порядком іммігрувати до країн Європейського Союзу на постійне місце проживання, або тимчасово прибути для працевлаштування на визначений термін, як це передбачено законодавством інших держав та міжнародними документами, не завдавши шкоди національним інтересам України. Вибравши найбільш легкий, однак, незаконний спосіб потрапити до країн Західної Європи, усвідомлюючи, що для досягнення цієї мети порушуватиме законодавство України, відповідач своїми діями грубо та свідомо порушив законодавство України та підтвердив своє небажання законно перебувати на території України. Відповідач не має коштів достатніх для повернення до країни походження, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження не має, а тому відповідач самостійно територію України не залишить, оскільки має сталий намір потрапити до країн Західної Європи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених у позові мотивів, відповідач в судовому засіданні не заперечив щодо повернення його до Федеративної Демократичної Республіки ОСОБА_5 .

З`ясувавши обставини справи, заслухавши думку учасників справи, оглянувши матеріали справи, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 246, 289 КАС України, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що громадянин Федеративної Демократичної Республіки ОСОБА_2 , діючи у складі групи осіб, вчинив незаконне, поза пунктами пропуску перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, на напрямку 226 прикордонного знаку, територія Боринської ОТГ, Самбірського району, Львівської області, внаслідок чого 25.04.2021 був затриманий посадовими особами Прикордонної Варти Республіки Польща. 27.04.2021 о 17 год. 10 хв. на підставі ст. ст.3.5 Угоди між Україною та Європейським співтовариством «Про реадмісію осіб» даного громадянина було передано на територію України представникам відділу прикордонної служби «Сянки» в пункті пропуску через державний кордон «Смільниця-Кросценко».

28.04.2021 року про затримання громадянина Федеративної Демократичної Республіки ОСОБА_2 проінформовано ДКС Міністерства закордонних справ України.

29.04.2021 року Турківським районним судом Львівської області відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач на територію України в`їхав встановленим порядком, з метою вступу на підготовче відділення до Харківського інституту Міжрегіональної Академії управління персоналом. Проте він був відрахований із числа слухачів вищевказаного навчального закладу (лист додається). Посвідкою на тимчасове проживання на території України не документувався.

29.04.2021 начальником Львівського прикордонного загону відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення з України, яке громадянин Федеративної Демократичної Республіки ОСОБА_2 виконати не в змозі, у зв`язку із відсутністю коштів. Родинні зв`язки у вищевказаного громадянина на території України відсутні. Україну він розглядає як транзитну країну для подальшого незаконного потрапляння до країн західної Європи, з метою пошуку кращих умов проживання.

Враховуючи, що відповідач не має коштів достатніх для повернення до країни походження, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження не має, має сталий намір потрапити до країн Західної Європи, суд робить висновок про те, що відповідач самостійно територію України не залишить.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції України та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 вказаного Закону строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні, судом встановлено, що у відповідача відсутні кошти за допомогою яких він може вибути з території України.

Крім того, представлені позивачем документи свідчать що, реалізуючи свої права та свободи, відповідач міг встановленим порядком іммігрувати в Європейські країни, не завдавши шкоди національним інтересам України. Проте вибрав найбільш легкий та незаконний спосіб перетину кордону без належних на це документів.

Згідно п. 5 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1110, іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування не може перевищувати шести місяців з дня фактичного затримання особи. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк чи прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, такий строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Згідно з п. 12 розділу ІІ Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року №141, іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Частиною 1 ст. 289 КАС України передбачено, що За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

За правилами ч. 1 ст. 30 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.

Встановлені судом обставини, а саме те, що відповідач не має коштів достатніх для повернення до країни походження, українською мовою не володіє, родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження не має, відсутність у відповідача близьких родичів на території України, власного житла, постійного джерела існування, здійснив незаконне перетинання державного кордону України в напрямку до країн Європейського Союзу, свідчать про те, що останній порушив вимоги ст. ст. 4, 9, 16 згаданого вище Закону і відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 цього ж Закону підлягає видворенню, оскільки є достатні та обґрунтовані підстави вважати, що останній ухилиться від самостійного та добровільного залишення території України, тому вимогу про видворення суд вважає обґрунтованою та приймає рішення про її задоволення, крім того, судом враховується, що відповідач за отриманням статусу біженця у встановленому законом порядку не звертався. При цьому останній не позбавлений можливості у будь-який момент до виконання цього рішення звернутися до компетентного органу за отриманням відповідного статусу.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач здійснив незаконне перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, відсутність коштів достатніх для повернення до країни походження, а також родичів на території України, які б могли надати допомогу у поверненні до країни походження, тому суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення також і вимогу про затримання відповідача, оскільки судом встановлено належні та дійсні підстави для видворення останнього за межі території України.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 72-77, 289, 295, 297 КАС України, ст. 1, 3, 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,

ухвалив:

позов - задовольнити.

Примусово видворити громадянина Федеративної Демократичної Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) за межі території України.

Затримати з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні громадянина Федеративної Демократичної Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) з метою забезпечення його видворення за межі території України на строк 6 (шість) місяців, починаючи з часу та дати фактичного затримання, а саме до 17 год. 10 хв. 27 жовтня 2021 року.

Рішення суду у відповідності до ч. 16 ст. 289 КАС України може бути оскаржене в апеляційному порядку в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено, підписано та проголошено 30 квітня 2021 року.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України: м. Львів, вул. Личаківська, 74, ;

Відповідач: громадянин громадянина Федеративної Демократичної Республіки ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), 01.12.1997 ПТТ з м.д. н.п Мостиська, Львівського прикордонного загону, Львівська область, м. Мостиська, вул. Я. Мудрого, 113.

Суддя: В.Я. Мармаш