Справа № 620/1686/21
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2021 року м. Чернігів Справа № 620/1686/21

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Комісії Генерального штабу Збройних Сил України з розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:
Позивачі 05.03.2021 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернулись до суду з адміністративним позовом до Комісії Генерального штабу Збройних Сил України з розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі Комісія, відповідач), у якому просять:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача (протокол №9 від 11.08.2020);

- зобов`язати відповідача повторно розглянути матеріали щодо надання статусу учасника бойових дій, з подальшим визнанням позивачів учасниками бойових дій.

Позов мотивовано тим, що вони у 2015 році здійснювали завдання та відряджалися до в/ч НОМЕР_1 (м. Артемівськ), що знаходилась безпосередньо в зоні проведення антитерористичної операції, тому мають право на отримання спірного статусу. При цьому, звернули увагу, що особи, які залучались до проведення АТО до 16.09.2016, мають право на надання статусу учасника бойових дій незалежно від строку їх залучення до антитерористичної операції, тому до спірних правовідносин не може бути застосований пункт 2-1 Порядку №413.

Ухвалою судді від 12.03.2021 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву на позов.

У встановлений ухвалою суду строк відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову та пояснив, що позивачам відмовлено у наданні спірного статусу у зв`язку з недостатнім терміном (менше 30 календарних днів) виконання обов`язків в районах проведення АТО. При цьому, відповідач вважає, що юридичним фактом, з яким законодавець пов`язує виникнення спірних правовідносин, в першу чергу, є звернення суб`єкта, визначеного Порядком №413, до відповідної комісії. Під час розгляду питання відповідною комісією необхідно застосовувати ті норми права, які є чинними на момент звернення до комісії для реалізації свого права, а не момент прийняття особою безпосередньої участі в АТО, забезпеченні її проведення. З огляду на викладене, Комісія зазначила про помилковість доводів позивачів, що спірні правовідносини виникли у 2015 році та під час розгляду їх документів необхідно було застосовувати редакцію Порядку №413, чинну у 2015 році.

Від третьої особи пояснення по суті спору не надійшли.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує таке.

Відповідно до матеріалів справи, протягом 2015 року позивачі перебували на військовій службі у в/ч НОМЕР_2 та відповідно до наказу начальника Генерального штабу Головнокомандувача ЗСУ від 19.07.2014 №182 дск, розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 , здійснювали переміщення стрілецької зброї та військово-технічного майна з в/ч НОМЕР_1 (м. Артемівськ Донецької області) до в/ч НОМЕР_2 (м. Ніжин Чернігівська область), що підтверджується посвідченнями про відрядження, наказами, довідками, витягом з книги обліку тимчасово відсутнього та тимчасово прибулого до військової частини особового складу в/ч НОМЕР_2 (а.с. 19-131, 137-158).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р (чинного у 2015 році), визначено територіальне розташування в/ч НОМЕР_4 (м. Артемівськ) у зоні проведення антитерористичної операції.

Згідно із наданими доказами, позивачі перебували у відрядженні в районі проведення антитерористичної операції протягом такого часу:

старшина ОСОБА_1 20 діб (04.03.2015, 11-12.03.2015, 18-19.03.2015, 25.03.2015, 01-02.04.2015, 15.04.2015, 15.06.2015, 22.06.2015, 03-04.07.2015, 14.07.2015, 06-07.11.2015, 25-27.11.2015);

полковник ОСОБА_2 1 доба (30.04.2015);

полковник ОСОБА_3 1 доба (22.04.2015);

старший солдат ОСОБА_4 2 доби (04.05.2015, 14.07.2015);

лейтенант ОСОБА_5 1 доба (21.05.2015);

майор ОСОБА_6 4 доби (26-29.06.2015).

Листом від 23.04.2020 за №370/1/2/447 командир в/ч НОМЕР_2 направив відповідачу матеріали щодо надання позивам статусу учасників бойових дій, які повернулись після опрацювання штабом Антитерористичного центру при Службі Безпеки України (а.с. 132).

Рішенням Комісії, оформленим протоколом від 11.08.2020 №9, позивачам відмовлено у наданні статусу учасників бойових дій у зв`язку з недостатнім терміном (30 календарних днів) виконання обов`язків в районах проведення антитерористичної операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і відсутністю витягів із наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції (а.с. 134-136).

Прийняте рішення направлено на адресу командування в/ч НОМЕР_2 листом від 07.09.2020 за №370/1/2/1041 (а.с. 133).

Вважаючи вищевказане рішення відповідача протиправним, позивачі звернулись до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 22.10.1993 №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551-ХІІ) та Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 (далі Порядок №413, у редакції, чинній станом на час перебування позивачів у відряджені до районів проведення антитерористичної операції).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №3551-ХІІ передбачено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України. Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України. Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому вказаного пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 (далі - Порядок №413).

Згідно із абзацом другим пункту 2 Порядку №413 (станом, на час виникнення спірних правовідносин) статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, особам рядового і начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 4 Порядку №413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій для осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, є: документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції, їх перебування в таких районах з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (витяги з наказів, директив, розпоряджень, посвідчень про відрядження, журналів бойових дій, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).

Положеннями пункту 5 Порядку №413 рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі - міжвідомча комісія), яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції із включенням до її складу фахівців Міноборони, МВС, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС, військових формувань. До складу міжвідомчої комісії можуть включатися фахівці інших державних органів та представники громадських організацій.

Тобто прийняття рішення з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій віднесено, зокрема, до повноважень Комісії Генерального штабу Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники установ, закладів у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення зобов`язані подати на розгляд комісій, утворених у міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах (далі - комісія), у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, в складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій.

Комісії вивчають документи і подають їх на розгляд міжвідомчої комісії, а в разі відсутності підстав, які підтверджуються документами, повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), установ, закладів з метою подальшого доопрацювання.

Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісією, і в разі потреби заслуховує пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків, представників державних органів та в місячний строк з дня надходження документів приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій, про що інформує комісію.

Пунктом 8 Порядку №413 встановлено, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником установи, закладу до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 вказаного Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.

Відповідно до пункту 1 Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (чинне на час розгляду матеріалів про надання статусу учасника бойових дій), затвердженого наказом Міністерства оборони України від 30.09.2019 №511 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.12.019 за №1209/34180 (далі Положення №511) комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (далі - Комісії) створюються в Міноборони, Генеральному штабі Збройних Сил України (далі - Генеральний штаб), Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту (далі - Адміністрація ДССТ), військовій частині НОМЕР_5 , командуваннях видів Збройних Сил України та оперативних командуваннях «Північ», «Південь», «Схід» та «Захід» (далі - оперативні командування).

На Комісії командувань видів Збройних Сил України покладається розгляд питань про визнання учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» осіб із числа, зокрема, військовослужбовців Збройних Сил України, які проходять військову службу у видах Збройних Сил України, органах військового управління (крім оперативних командувань та військових частин, їм підпорядкованих), з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях, підпорядкованих видам Збройних Сил України (абзац 2 пункту 9 Положення №511).

Відповідно до матеріалів справи, позивачі є військовослужбовцями Збройних Сил України та у 2015 році перебували у службовому відрядженні у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з метою виконання службових завдань.

Зі змісту спірного рішення встановлено, що позивачам відмовлено в наданні статусу учасників бойових дій у зв`язку з тим, що у них недостатньо строку участі в АТО, визначеного пунктом 2-1 Порядку №413, та ними до Комісії не були надані документи, які дозволяють отримати статус учасника бойових дій у разі залучення на строк менше ніж 30 днів.

Проте, суд не погоджується з такою позицією відповідача, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2-1 Порядку №413 (в редакції, чинній на момент прийняття спірного рішення) статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення.

У той же час, Порядок №413 доповнено пунктом 2-1 вказаного змісту лише 16.09.2016, після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року №602, відповідно до якої вимагається залучення до проведення антитерористичної операції особи не менше ніж на 30 календарних днів для надання статусу учасника бойових дій.

Суд звертає увагу, що статтею 58 Конституції України закріплюється один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Виняток з цього принципу допускається лише у випадках, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи (частина перша статті 58 Конституції України).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99, встановлюється, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, особи, які залучались до проведення АТО до 16.09.2016, мають право на надання статусу учасника бойових дій незалежно від строку їх залучення до проведення антитерористичної операції.

Так, до правовідносин з надання позивачам статусу учасника бойових дій не може бути застосований пункт 2-1 Порядку №413, відповідно до якого встановлений строк участі в АТО - 30 календарних днів для надання особі статусу учасника бойових дій, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин (участі позивачів в АТО) чинним законодавством не було встановлено обов`язкових вимог щодо тривалості періоду перебування особи в зоні АТО або її залучення до АТО, необхідної для надання такій особі статусу учасника бойових дій.

Відтак, застосування Комісією до правовідносин з надання позивачам статусу учасника бойових дій положень пункту 2-1, абзацу 3 пункту 4 Порядку №413 порушує принцип незворотності дії нормативно-правових актів в часі, а тому прийняте рішення є протиправним та має бути скасоване.

Що стосується відсутності у позивачів витягів із наказів керівника оперативного штабу з управління АТО чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативного-тактичних угрупувань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління АТО в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, суд зазначає, що наведене пов`язано з бездіяльністю і не виконанням своїх обов`язків органів військового управління, а не позивачами.

Також в пункті 13 частини четвертої наказу Міністерства оборони України від 16.04.2020 №122 зазначено, що подаються документи, які містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення. Пунктом 15 визначено, що можуть бути подані й інші документи, на підставі яких можна зробити достовірний висновок про участь у бойових діях.

У військовій частині НОМЕР_2 видавалися накази щодо організації та порядку перевезення стрілецької зброї, оформлювалась документація на варту, посвідчення про відрядження.

Безпосередня участь позивачів в антитерористичній операції, також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: довідками про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України; витягом із наказу керівника Антитерористичного центру при Службі Безпеки України №06 від 16.03.2020 Про залучення до проведення антитерористичної операції сил та засобів суб`єктів боротьби з тероризмом; витяги із наказів командира в/ч НОМЕР_2 , витяги із наказів командира в/ч НОМЕР_1 , які зазначалися вище; посвідчення про відрядження позивачів, які зазначалися вище; книга обліку тимчасово відсутнього та тимчасово прибулого до військової частини особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано належних та допустимих доказів щодо відсутності у позивачів права на отримання статусу учасників бойових дій, а тому рішення про відмову у наданні такого статусу є неправомірним.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача розглянути матеріали щодо надання статусу учасника бойових дій з подальшим визнанням їх учасниками бойових дій, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права і свої визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно із пунктом 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року суд зазначає засіб захисту, що вимагається статтею 13 Конвенції, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Відповідно до положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 pоку, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із статтею 90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України).

З урахуванням зазначеного, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою повного захисту прав, свобод, інтересів позивачів, суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволені частково шляхом визнання протиправним та скасувати рішення комісії Генерального штабу Збройних Сил України з розгляду матеріалів про визначення учасниками бойових дій, оформлене протоколом від 11.08.2020 №9, щодо відмови позивачам у встановленні статусу учасника бойових дій, та зобов`язання комісії Генерального штабу Збройних Сил України з розгляду матеріалів про визначення учасниками бойових дій повторно розглянути матеріали щодо надання позивачам статусу учасника бойових дій та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

Відповідно до пункту 16 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Комісії Генерального штабу Збройних Сил України з розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Генерального штабу Збройних Сил України з розгляду матеріалів про визначення учасниками бойових дій, оформлене протоколом від 11.08.2020 №9, щодо відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у наданні статусу учасників бойових дій.

Зобов`язати комісію Генерального штабу Збройних Сил України з розгляду матеріалів про визначення учасниками бойових дій повторно розглянути матеріали щодо надання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 статусу учасника бойових дій та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 06 травня 2021 року.

Позивачі:

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 );

ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 );

ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , АДРЕСА_2 );

ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 );

ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_10 , АДРЕСА_2 );

ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_11 , АДРЕСА_4 ).

Відповідач: Комісія Генерального штабу Збройних Сил України з розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій (, просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168).

Третя особа: Міністерство оборони України (, просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168).

Суддя С.В. Бородавкіна