Справа № 610/3476/20
Суддя: Стригуненко В. М.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

№ 610/3476/20

№ 2-а/610/4/2021

05.05.2021 року

Балаклійський районний суд Харківської області -

головуючий: Стригуненко В.М.

за участі

секретаря: Паточки А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Харківської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого інспектора прикордонної служби АЮД ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних Волківського Олега Юрійовича (Старший прикордонних нарядів в ППр), Луганського прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

28 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав до суду позов, у якому просить: скасувати постанову № 137610 від 14.12.2020р. про накладення на нього адміністративного стягнення, як безпідставну та необґрунтовану, та таку, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, а також закрити провадження у справі.

Зазначив, що згідно оскаржуваної постанови його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що під час прикордонного контролю у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено його, та він пояснив, що перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску через державний кордон України «Маринівка», чим порушив вимоги п. 3 Постанови КМУ № 815 від 17.07.2019р. Вказує, що старший інспектор прикордонної служби Волківський О.Ю. не є тією посадовою особою, яка має право розглядати справу про адміністративне правопорушення і накладати на нього адміністративне стягнення, відсутні будь-які документи, якими уповноважили цю посадову особу розглядати цю справу. Отже, з оскаржуваною постановою не погоджується, оскільки вважає, що розгляд справи та накладення адміністративного стягнення було проведено не уповноваженою та делегованою особою. Також це адміністративне правопорушення було вчинено ним з крайньої необхідності, адміністративне правопорушення є малозначним. Вважає, що постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків посадової особи фактичним обставинам справи. В матеріалах адміністративної справи відсутні будь-які достовірні та достатні докази наявності в його діях складу інкримінованого адміністративного правопорушення, зокрема, того, що він перетнув кордон саме в той спосіб та в тому місці, які вказані в оскаржуваній постанові. Сам фак визнання ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб'єкта владних повноважень та не звільняє останнього від доведення його правомірності.

Позивач належним чином повідомлявся за адресою, вказаною в позовній заяві, про дату, час і місце судових засідань 11.02.2021р., 01.03.2021р., 18.03.2021р., 30.03.2021р., 13.04.2021р. та 05.05.2021р., однак на пошту за отриманням судових повісток і в жодне з судових засідань не з`явився (а.с. 41, 42, 43, 44, 49, 50, 55, 56, 61, 62, 71, 72), за номером телефону, вказаному у позовній заяві, не відповідає, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, поважності неявки не убачається, від позову не відмовлявся.

Оскільки судом було вжито усі можливі заходи для виклику позивача для розгляду справи, суд вважає за можливе провести дане судове засідання за його відсутності за наявними матеріалами справи.

Для розгляду справи відповідачі у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином (а.с. 73, 74), причини неявки не повідомили, відзиву на позов не надали.

Відповідно до ст. 205 КАС України неприбуття відповідачів не унеможливлює розгляду справи.

З огляду на це, а також на скорочені строки розгляду справ даної категорії суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Як убачається з наявних у розпорядженні суду матеріалів, за постановою старшого інспектора прикордонної служби ВПС «Мілове» ім. В. Банних Волківського Олега Юрійовича (Старший прикордонних нарядів в ППр) № 137610 від 14 грудня 2020р. на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень за те, що: «14.12.2020 року 0 17.20год. під час прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» у міждержавному пункті пропуску через державний кордон України «Мілове» було виявлено ОСОБА_1 , громадянина України, який пояснив, що 14.12.2020р. о 12.00год. перетнув державний кордон України з тимчасово непрацюючого пункту пропуску через державний кордон України до РФ в н.п. Маринівка (ТОТ) на напрямку н.п. Маринівка (ТОТ) - Куйбишево (РФ) здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації, чим порушив п. 3 «Порядку в'їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій», затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2019р. № 815, тобто скоїв правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 204-2 КУпАП» (а.с. 11, 12).

Під час винесення цієї постанови було враховано щире каяття винного, а також визнання вчиненого правопорушення. Постанову підписано посадовою особою та вручено позивачу під підпис.

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_1 , останній є громадянином України. (а.с. 7, 8).

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 202-203-1, 204-2, 204-4 (у випадках виявлення цих правопорушень у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України чи контрольних пунктах в`їзду-виїзду) Кодексу України про адміністративні правопорушення, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 1 ст. 204-2 КУпАП передбачено відповідальність, за порушення порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї.

Пунктом 3 «Порядку в'їзду осіб, переміщення товарів на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях і виїзд осіб, переміщення товарів з таких територій», про порушення якого зазначено в оскаржуваній постанові, передбачено, що в'їзд/виїзд осіб, у тому числі транспортних засобів, за допомогою яких вони переміщуються, а також переміщення товарів на тимчасово окуповані території та з таких територій здійснюється виключно через визначені контрольні пункти в'їзду-виїзду відповідно до вимог цього Порядку. Поза визначеними контрольними пунктами в'їзду/виїзду переміщення через лінію розмежування осіб, транспортних засобів та товарів заборонено.

Тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що в основу винесеної постанови посадовою особою суб`єкта владних повноважень було покладено пояснення ОСОБА_1 , що він вчинив правопорушення, що має ознаки складу, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, а саме перетнув державний кордон України з тимчасово окупованої території України до Російської Федерації через тимчасово непрацюючий пункт пропуску.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачем старшим інспектором Волківським О.Ю. суду не було надано матеріали відносно даного адміністративного правопорушення, які витребував суд за ухвалою від 01.02.2021 року.

Співвідповідач - Луганський прикордонний загін надав суду пояснення ОСОБА_1 , в яких останній повідомив, що 14.12.2020р. о 12.00год. через пункт пропуску «Маринівка» потрапив на територію РФ, на тимчасово окупованій території має постійне місце проживання та має статус вимушено переміщеної особи. Також вказав, що не оспорює допущене правопорушення та адміністративне стягнення, яке на нього накладається (а.с. 75). Суд зауважує, що в поясненні відсутня дата його прийняття.

Крім того, співвідповідач надав рапорт ІПК 1 категорії віпс (тип А) ВПС «Мілове» ім. В.Банних Костянтина Дрожанікова, в якому він доповів, що в ході проведення паспортного контролю за допомогою підсистеми «РИЗИК» було встановлено, що ОСОБА_1 здійснив виїзд з тимчасово окупованої території України на територію Російської Федерації встановленим законодавством України порядком, а саме 14.12.2020р. о 12.00год. здійснив виїзд з ТОТ України до РФ в районі н.п. Маринівка (ТОТ) на напрямку н.п. Маринівка (ТОТ) - н.п. Куйбишево (РФ). Своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 204-2 КУпАП (а.с. 76).

Також надано заяву ОСОБА_1 про відмову від надання йому правової допомоги та пам`ятку про роз`яснення йому його прав та обов`язків (зворот а.с. 76, а.с. 77).

Разом з тим, відповідачі зобов`язані були довести правомірність складання оскаржуваної постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ст. 204-2 КУпАП, а саме перетину ним 14 грудня 2020 року о 12.00год. тимчасово непрацюючого пункту пропуску через Державний контроль України в н.г. «Маринівка», що відповідачами зроблено не було.

За наявними у суду матеріалами, суд не має можливості перевірити таких важливих обставин, як наявність повноважень у відповідача старшого інспектора Волківського О.Ю. на винесення оскаржуваної постанови, місця та способу перетину державного кордону, та інших обставин справи, які не визнаються позивачем, та мають важливе значення для встановлення факту вчинення останнім правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, та які, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача.

Відповідачі не подали до суду сукупність належних і допустимих доказів на підтвердження правомірності дій з прийняття постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, дотримання порядку складання цієї постанови та ознайомлення з нею, порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, і на спростування даного позову, тобто доказів на підтвердження правомірності дій, як з ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, так і доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП, тобто на підтвердження правомірності винесеної відносно позивача оскаржуваної постанови.

Наведене свідчить про відсутність сукупності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

При цьому суд звертає увагу на те, що сам факт визнання особою вини у адміністративному правопорушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень про накладення на таку особу стягнення за відсутності інших належних доказів, тому не звільняє посадову особу суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятого рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 8 липня 2020 року у справі № 177/525/17.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідачами не доведено, що в діях позивача при перетині Державного кордону України був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

Відповідачами не спростовано обставини, які ставлять під сумнів правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, на яких в даному випадку покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не надано суду сукупності належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених ст. 9 КУпАП обставин, то суд вважає недоведеним факт скоєння позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення, тому постанова винесена необґрунтовано, без дотриманням вимог КУпАП, що є підставою для її скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат по справі здійснити відповідно до ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 10, 77, 139, 241-246, 286 КАС України,

у х в а л и в:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Скасувати постанову старшого інспектора прикордонної служби АЮД ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних Волківського Олега Юрійовича (Старший прикордонних нарядів в ППр) № 137610 від 14 грудня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу 1700 гривень за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

3.Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 204-2 КУпАП.

4.Стягнути з Луганського прикордонного загону ім. Героя України полковника Є. Пікуса Державної прикордонної служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: старший інспектор прикордонної служби АЮД ВПС «Мілове» ім. Віктора Банних Волківський Олег Юрійович (Старший прикордонних нарядів в ППр), місцезнаходження: 95500, Луганська область, смт. Мілове, вул. Міловське, 58.

Відповідач: Луганський прикордонний загін імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, місцезнаходження: 93120, Луганська область, м. Лисичанськ, пр-т Перемоги, 58.

Головуючий В.М. Стригуненко