Справа № 260/2555/20
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2021-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 рокуЛьвівСправа № 260/2555/20 пров. № А/857/4053/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року, головуючий суддя Гаврилко С.Є., ухвалене у м. Ужгород, у справі за адміністративним позовом Ужгородської міської ради до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2020 року позивач Ужгородська міська рада звернулася в суд з позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області, Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Федорчака Миколи Богдановича від 11.06.2020 року ВП № 62322847 "Про стягнення виконавчого збору"

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що Ужгородська міська рада добровільно виконала рішення Закарпатського окружного адміністративного суду та на момент поновлення ОСОБА_1 на роботі, не була обізнана про існування відкритого виконавчого провадження по цій справі. У зв`язку із чим, позивач вважав, що оскаржена постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною та скасовано постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області, Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Федорчака Миколи Богдановича від 11 червня 2020 року ВП № 62322847 "Про стягнення виконавчого збору".

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області, Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься державним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, відтак державний виконавець, приймаючи оскаржену постанову, діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження» .

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04 червня 2020 року Закарпатським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист № 260/731/20/2020 з виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року по справі № 260/731/20, щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу закупівель та регулювання економічної діяльності Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради з 18 березня 2020 року (а.с. 6, 7).

11 червня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області із заявою про примусове виконання вказаного рішення суду (а.с. 75).

Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 11 червня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 62322847 з виконання виконавчого листа 260/731/20/2020 та надано строк для виконання рішення суду протягом 10 днів (а.с. 73, 74).

11 червня 2020 року постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області ВП № 62322847 на підставі статей 3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження" постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 18 892 грн (а.с. 67, 68).

Відповідно до розпорядження міського голови "Про Данканича А.Е." від 15 червня 2020 року № 96-р, ОСОБА_1 було поновлено на посаді головного спеціаліста відділу закупівель та регулювання економічної діяльності департаменту міського господарства з 18 березня 2020 року на підставі заяви ОСОБА_1 та рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 червня 2020 року по справі № 260/731/20 (а.с. 8).

18 червня 2020 року ОСОБА_1 повідомив відповідача про виконання боржником рішення суду щодо поновлення його на роботі (а.с. 62-64).

Вважаючи постанову старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП №62322847 від 11 червня 2020 року протиправною, з метою захисту своїх прав Ужгородська міська рада звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у разі виконання рішення суду добровільно, боржник не повинен нести тягар додаткових витрат, таких наприклад, як виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, тощо.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами статті 26 Закону визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У відповідності до ст. 27 Закону виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Матеріалами справи підтверджується, що Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 11 червня 2020 року відкрито виконавче провадження ВП № 62322847 з виконання виконавчого листа 260/731/20/2020 та надано строк для виконання рішення суду протягом 10 днів (а.с. 73, 74).

11 червня 2020 року постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області ВП № 62322847 на підставі статей 3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження" постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 18892 грн (а.с. 67, 68).

Колегія суддів зазначає, що норма ст. 27 Закону передбачає обов`язок виконавця винесення постанови про стягнення виконавчого збору одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, незалежно від того, чи вчинялись ним будь-які дії з примусового виконання чи ні.

Покликання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду України у справі №6-785цс15 та Верховного Суду у справі №910/1587/13 є недоречними, оскільки висновки судів, покладені в основу своїх рішень у вказаних справах ґрунтуються на нормах Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, який втратив свою чинність 05.01.2017 року.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що приймаючи оскаржену постанови про стягнення виконавчого збору, державний виконавець діяв відповідно до закону, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм матеріального і процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) задовольнити, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року у справі №260/2555/20 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький

Повний текст постанови складено 30.04.2021 року.