Справа № 140/4642/21
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

06 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/4642/21

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Ковальчук В.Д., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною щодо неналежного оформлення довідки №22/6-1165у від 03.03.2021 про грошове забезпечення за відповідною посадою, станом на 19 листопада 2019 року, для перерахунку пенсії з 01.12.2019, в частині неврахування до неї також і інших додаткових видів грошового забезпечення, які бралися до уваги при обчисленні (ст. 43) та наступних перерахунках пенсії (ст. 63). у відповідності до положень Закону України Про внесення змін до ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб та його Прикінцевих положень від 15.06.2004 №1769-ІV та ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб; зобов`язання відкликати з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області довідку №22/6-1165у від 03.03.2021 про грошове забезпечення за відповідною посадою, станом на 19 листопада 2019 року, для перерахунку пенсії з 01.12.2019; зобов`язання оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області нову довідку про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою, станом на 19 листопада 2019 року, у відповідності до статей 43, 63 Закону №2262-ХІІ та з врахуванням положень постанови Kабінету Mіністрів України від 11.11.2015 №988, з повною реальною інформацією, за формою, передбаченою Додатком 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року №45, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри основних, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, встановлених законодавством, в тому числі, які бралися до уваги при обчисленні (ст. 43) та наступних перерахунках пенсії (ст. 63), у відповідності до Закону України Про внесення змін до ст. 43 Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб та його Прикінцевих положень від 15.06.2004 №1769-ІV та ст. 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, а саме: посадовий оклад - 2400,00 грн., оклад за спеціальним званням - 1800,0 грн., надбавка за стаж служби (40%) -1680,00 грн., надбавка за роботу в умовах режимних обмежень (10%) -240,00 грн., 100% надбавка, надбавка за особливі умови служби (50%), надбавка за виконання особливо важливих завдань (44%), надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції (40%), доплата до попереднього розміру пенсії (35%), надбавка за безперервну службу (50%), премія (138,80%) та індексація - 887,09 грн., для проведення з 01.12.2019 перерахунку основного розміру пенсії.

Розглянувши матеріали позову, суд дійшов наступних висновків.

Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Адміністративною справою у розумінні пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, своєю чергою публічно-правовий спір являє собою спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін суб`єкт владних повноважень означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Наведене узгоджується з положеннями статей 2, 4, 19 КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись із цим позовом з вимогами, пред`явленими до Міністерства внутрішніх справ України, фактично оскаржує дії відповідача під час виготовлення довідки про розмір грошового забезпечення від 03 березня 2021 року № 22/6-1165у, що мали місце під час виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 у справі № 140/11199/20.

Тобто, до предмету спору в даній справі належить неналежне виконання зазначеним суб`єктом владних повноважень судового рішення у адміністративній справі № 140/11199/20 і намагання позивача в такий спосіб примусити останнього виконати це судове рішення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 у справі № 140/11199/20 позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково; визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області оновленої довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 19 листопада 2019 року відповідно до статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції із обов`язковим зазначенням відомостей про розмір основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень тощо) та премії для здійснення обчислення і перерахунку основного розміру пенсії з 01 грудня 2019 року; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України (01601, місто Київ, вулиця Академіка Богомольця, 10, ідентифікаційний код юридичної особи 00032684) підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ) станом на 19 листопада 2019 року відповідно до статей 43, 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень тощо) та премії для проведення з 01 грудня 2019 року перерахунку основного розміру пенсії; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане судове рішення набрало законної сили 11.02.2021, про що міститься інформація у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Суд звертає увагу на те, що умови і порядок виконання судових рішень та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), згідно зі статтею 1 та частиною першою статті 18 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню; виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз наведених законодавчих норм свідчить про відсутність підстав для зобов`язання суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом №1404-VIII, у рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, виданого Волинським окружним адміністративним судом у справі № 140/11199/20.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Звертаючись до суду із адміністративним позовом в частині позовних вимог про зобов`язання Міністерство внутрішніх справ України оформити та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області нову довідку про розмір грошового забезпечення, фактично не погоджується з виданою відповідачем на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 у справі № 140/11199/20. Щодо невиконання чи неналежне виконання окремого судового рішення у іншій справі суд не може таким чином зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №816/2016/17 (К/9901/50946/18).

Окрім того, статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Зокрема, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду врегульований статтею 383 КАС України, згідно з частиною першою якої особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, приписами статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Суд зауважує, що зазначені положення КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, дії Міністерства внутрішніх справ України щодо виготовлення довідки про розмір грошового забезпечення від 03.03.2021 № 22/6-1165у здійснені на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 у справі № 140/11199/20, про що зазначено у цій довідці, а тому такі дії можуть бути оскаржені відповідно до статті 383 КАС України.

Такий порядок оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає, що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої названої статті за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення, прийнятого в іншій справі, суперечитиме статті 129-1 Конституції України.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Зазначене правозастосування відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постановах від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 та від 03.04.2019 у справі №820/4261/18.

Тобто, якщо позивач вважає протиправними рішення, дії чи бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, вчинені на виконання вищевказаного рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 у справі № 140/11199/20, він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними відповідних рішень, дій чи бездіяльності, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Відтак, оскільки існує рішення суду, що набрало законної сили, з того самого фактичного предмету спору (виготовлення довідки про розмір грошового забезпечення) і між тими самими сторонами, вбачається висновок про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №522/10140/17, від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а та від 24.09.2020 у справі №640/15623/19.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для відкриття провадження в адміністративній справі.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.Д. Ковальчук