Справа № 160/13239/19
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 травня 2021 року

м. Київ

справа № 160/13239/19

адміністративне провадження № К/9901/13742/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О.О., перевіривши касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі № 160/13239/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 18.12.2019 в частині нарахування штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування № 9000156 від 31.12.2017 в сумі 4 389,10 грн., № 9000159 від 31.12.2017 в сумі 12 010,12 грн., № 9000140 від 20.10.2017 в сумі 4,65 грн., № 9000098 від 20.12.2018 в сумі 21,63 грн., № 9000097 від 17.12.2018 в сумі 243,32 грн., № 9000099 від 28.12.2018 в сумі 990,69 грн., № 9005984 від 31.12.2018 в сумі 1 574,28 грн., № 9005985 від 31.12.2018 в сумі 20 220,63 грн., № 9005986 від 31.12.2018 в сумі 4 300 грн., № 9005987 від 31.12.2018 в сумі 15 416,08 грн., № 9005988 від 31.12.2018 в сумі 1 164,76 грн., № 9005989 від 31.12.2018 в сумі 47 758, 86 грн., № 9000042 від 31.12.2018 в сумі 73,96 грн., № 9000051 від 31.12.2018 в сумі 22 232, 55 грн., № 9000052 від 31.12.2018 в сумі 605,08 грн., № 9000053 від 31.12.2018 в сумі 12,15 грн., № 9000054 від 31.12.2018 в сумі 416,01 грн., № 9000055 від 31.12.2018 в сумі 0,18 грн., № 9002552 від 04.01.2017 в сумі 21,63 грн., № 9002680 від 10.03.2017 в сумі 674,30 грн., № 9001414 від 15.03.2017 в сумі 69,50 грн., № 9002288 від 30.04.2017 в сумі 186,72 грн., № 9000118 від 26.04.2017 в сумі 144,25 грн., № 9000118 від 31.07.2017 в сумі 0,66 грн., № 9000117 від 20.03.2018 в сумі 104,30 грн., № 9000121 від 26.03.2018 в сумі 504,98 грн., № 9000118 від 28.03.2018 в сумі 256,07 грн., № 1570002 від 14.08.2018 в сумі 8,32 грн., № 9000097 від 24.09.2018 в сумі 118,5 грн., № 9000096 від 27.09.2018 в сумі 1,8 грн., № 9000072 від 31.10.2018 в сумі 15 грн., № 9003597 від 31.05.2019 в сумі 58,45 грн., № 9000102 від 27.12.2018 в сумі 64,53 грн., № 3210014 від 06.03.2019 в сумі 1,37 грн., № 9000082 від 08.05.2019 в сумі 371,87 грн., № 9000100 від 30.12.2018 в сумі 466,67 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2020 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 02.11.2020 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (правонаступник Офісу великих платників податків Державної податкової служби) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) установлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У касаційній скарзі, як на підставу для відкриття касаційного провадження, скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Відповідно до зазначеного пункту підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Водночас у поданій касаційній скарзі скаржник цитує пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. Також скаржник зазначає, що апеляційним судом не було враховано висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 815/2457/18.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення:

- норму матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права; безпосередній висновок судів попередніх інстанцій, який такому суперечить; обґрунтування подібності правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, варто зауважити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

Водночас подана касаційна скарга містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішенням суду апеляційної інстанції з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до того, що, на переконання скаржника, апеляційний суд неправильно оцінив наявні у матеріалах справи докази.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 02.11.2020 у справі № 160/13239/19 - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Шишов