Справа № 280/1480/21
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 травня 2021 року Справа № 280/1480/21 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, )

про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати відмову заступника начальника відділу обслуговування громадян № 4 управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, оформлену у вигляді листа повідомлення від 25.01.2021 року №0800-0207-8/5289 протиправно;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер: НОМЕР_1 , стаж роботи в Жовтневому оптово-роздрібному плодоовочевому комбінаті м. Запоріжжя з 17.11.1977 року по 16.01.1985 року на підставі трудової книжки.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, що позивач у січні 2021 року звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії по інвалідності. Проте, в зарахуванні стажу роботи в Жовтневого оптово-роздрібного плодоовочевого комбінату м. Запоріжжя з 17.11.1977 року по 16.01.1985 року було відмовлено, у зв`язку з виправленнями дати наказу про прийом на роботу, у трудовій книжці. Позивач підтвердити документально період роботи в Жовтневому оптово- роздрібному плодоовочевому комбінаті м. Запоріжжя немає можливості, оскільки підприємство на даний час ліквідоване, правонаступників немає. Згідно архівної довідки, Запорізької міської ради, документи Жовтневого оптово- роздрібного плодоовочевого комбінату м. Запоріжжя до архівного управління ЗМР не надходили, тому надати відомості про стаж та нарахуванняя заробітіюї плати, щодо позивача - не мали можливості. Позивач вважає, що має право на зарахування стаж роботи в Жовтневому оптово-роздрібному плодоовочевому комбінаті м. Запоріжжя з 17.11.1977 року по 16.01.1985 року на підставі трудової книжки. Відповідач зазначає, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж не менше 15 років для призначення пенсії по інвалідності. Вказує про те, що обраховано наявний стаж 13 років 1 місяців 14 дні, що фактично не відповідає дійсності. Так, не погоджуючись з діями відповідача щодо не зарахування стажу роботи в Жовтневому оптово-роздрібному плодоовочевому комбінаті м. Запоріжжя та вважаючи відмову протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24.02.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

25.03.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву (вх.№17421),в якому проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що страховий стаж позивача складає 13 років 01 місяць 14 днів. До страхового стажу позивача зараховано періоди роботи з 19.02.1985 по 18.01.1989 та з 02.01.1992 по 15.03.2001 у відповідності до записів в трудовій книжці позивача. У зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років, відповідачем відмовлено позивачу в призначенні пенсії по інвалідності та винесено рішення від 15.01.2021 № 62 про відмову в призначенні пенсії. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 17.11.1977 по 16.01.1985, оскільки запис № 1 про прийом на роботу містить виправлення в році винесення наказу (графа 4) не завірене печаткою організації, отже запис виконано з порушеннями вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях. Оскільки, запис № 1 в трудовій книжці позивача не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, наявні виправлення позбавляють можливості відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 17.11.1977 по 16.01.1985 без уточнюючої довідки підприємства або його правонаступника. Таким чином, вказує, рішення 15.01.2021 № 62 про відмову в призначенні пенсії є законним та скасуванню не підлягає, у відповідача відсутні підстави для призначення пенсії по інвалідності позивачу, оскільки страховий стаж позивача складає 13 років 01 місяць 14 днів.

01.04.2021 до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№18788), в якій позивач не погоджується з позицією відповідача, вважає доводи викладені у відзиві безпідставними, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 05.05.2021 відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд адміністративної справи №280/1480/21 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що в січні 2021 року позивач звернулася до відповідача з заявою від 13.01.2021 про призначення пенсії по інвалідності за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з поданою заявою та доданими до неї документами, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було прийнято рішення від 15.01.2021 №62 про відмову у призначені позивачу пенсії по інвалідності за відсутності на момент звернення необхідного страхового стажу 15 років.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, згідно наданих позивачем документів, встановлено, що у позивача страховий стаєж складає 13 років 1 місяць 14 днів.

Водночас, повідомленням від 25.01.2021 року №0800-0207-8/5289 відповідач повідомив позивача про не зарахування до стажу періоди роботи з 17.11.1977 по 16.01.1985, оскільки має місце виправлення в даті наказу про прийом на роботу.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи, зазначеного у трудовій книжці, позивач звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно п. 1 ст. 32 Закону №1058-IV, особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Оскільки, позивачу інвалідність встановлена після досягнення 61 року, тому для призначення пенсії по інвалідності необхідно мати не менше 15 років страхового стажу.

При цьому, згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувались до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, тобто до січня 2004 року, зараховуються до стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, тобто Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ).

В силу ст. 56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договору і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з приписів пункту 3 Порядку №637, підтвердження трудового стажу необхідне в разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 вказаної Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.2 Інструкції передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», «молодший спеціаліст», «бакалавр», «спеціаліст» та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться:

відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіхи в роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції).

Пунктом 2.4 Інструкції передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відтак, усі записи в трудові книжці здійснюються роботодавцем.

Разом з тим, з аналізу вказаних вище нормативно-правових актів слідує, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на роботодавця, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Пенсійний фонд не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, відповідно наявність виправлення у трудовій книжці сталось з вини роботодавця, тому не може ставитись позивачу у вину і не повинно негативно впливати на його право на отримання пенсії.

Суд вважає, що не прийняття вказаних відповідачем обставин до уваги для зарахування стажу не може бути підставою для позбавлення конституційного права позивача на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на умовах відповідно до законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем вживались заходи щодо знаходження архівних документів підприємства, роботу в яких не зараховано.

Водночас, згідно архівної довідки архівного управління Запорізької міської ради від 16.10.2020 №04-25/Г-1708, документи від Жовтневого оптово- роздрібного плодоовочевого комбінату м. Запоріжжя на зберігання до архівного управління Запорізької міської ради не надходили.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що відповідачем безпідставно під час розгляду питання про призначення пенсії позивачу не зараховано стаж під час роботи позивача з 17.11.1977 по 16.01.1985.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем безпідставно під час розгляду питання про призначення пенсії позивачу не зараховано стаж під час роботи позивача з 17.11.1977 по 16.01.1985, а тому приходить до висновку, що рішення відповідача від 15.01.2021 № 62 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності є протиправним, з огляду на те, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу у зазначений період, та є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення.

Таким чином, вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи позивача в Жовтневому оптово-роздрібному плодоовочевому комбінаті м. Запоріжжя з 17.11.1977 року по 16.01.1985 року на підставі трудової книжки підлягають задоволенню.

Згідно частиною першою ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, обравши належний спосіб захисту порушеного права позивача: визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 15.01.2021 № 62 про відмову в призначенні позивачу пенсії по інваліності, та зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи позивача в Жовтневому оптово-роздрібному плодоовочевому комбінаті м. Запоріжжя з 17.11.1977 року по 16.01.1985 року на підставі трудової книжки.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.01.2021 № 62 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до страхового стажу період роботи в Жовтневому оптово-роздрібному плодоовочевому комбінаті м. Запоріжжя з 17.11.1977 року по 16.01.1985 року на підставі трудової книжки.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 05.05.2021.

Суддя А.В. Сіпака