Справа № 140/2043/21
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року ЛуцькСправа № 140/2043/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи третьої категорії, та постійно проживає на території Камінь -Каширського району Волинської області у зв`язку з чим набув право на призначення пенсії на пільгових умовах у віці 54 років і при наявності страхового стажу не менше 22 років.

15.01.2021 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії, однак 22.01.2021 ГУ ПФУ у Волинській області прийнято рішення №52 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю 22 років необхідного страхового стажу.

Вказує, що відповідачем, під час дослідження поданих документів, не було взято до уваги період його роботи бригадиром з 01.08.1987 по 31.12.1991 у колгоспі імені ОСОБА_2 , який було реорганізовано у КСП «Турія» з НОМЕР_1 і у СВК «Турія» з 2000. Згідно Архівної довідки Трудового архіву Камінь-Каширського району №403/01-16 від 19.11.2020 вказано, що документи за 1949-1991 не збереглися по даному підприємству, причиною є стихійне лихо - пожежа, яка трапилась 28.12.1992.

Позивач вважає рішення відповідача протиправним з таких підстав.

З 01.08.1987 позивач був прийнятий на посаду бригадира комплексної бригади у колгосп імені Котовського у селі Бузаки Камінь-Каширського району Волинської області і пропрацював там до 01.04.1997. У зв`язку із скороченням штату його було звільнено з роботи і видана трудова книжка заповнена уже правонаступниками колгоспу імені Котовського, так як адміністративна будівля із особовими справами та документами працівників згоріла, а сам колгосп згодом реорганізовано. Після пожежі 1992 року позивач продовжував працювати у КСП «Турія» (правонаступник колгоспу імені Котовського).

На думку позивача, відповідач в даній ситуації щодо уточнення записів в трудовій книжці у зв`язку з пожежею зобов`язаний був передати документи на розгляд комісії при ГУ ПФУ у Волинській області з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що право на призначення пенсії на пільгових умовах, для прийняття рішення щодо призначення пенсії, однак цього зроблено не було. Відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення не було дотримано вимог постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 №637 щодо підтвердження трудового стажу позивача на підставі показань свідків.

З урахуванням наведеного позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 22.01.2021 №52 щодо відмови у зарахуванні до трудового стажу періоду роботи з 01.08.1987 по 31.12.1991 в колгоспі імені Котовського с.Бузаки Камінь-Каширського району Волинської області та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії та зарахувати період роботи із 01.08.1987 по 31.12.1991.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02.03.2021 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.08.1987 по 31.12.1991 у колгоспі імені Котовського, який було реорганізовано у 1993 у КП «Турія» та СВК «Турія» у 2000. Підтвердити страховий стаж СВК «Турія» не може, оскільки 28.12.1992 у зв`язку із пожежею документи були знищені. Підтвердити період роботи ОСОБА_1 свідками немає можливості, так як у СВК «Турія» відсутній перелік знищених документів при пожежі, і стверджувати, що згоріли саме документи, які підтверджують факт роботи працівників неможливо. Також вказує, що при умові зарахування періоду роботи з 01.08.1987 по 31.12.1991 у позивача, цього буде недостатньо для призначення пенсії, тому що необхідних 22 роки у нього не буде. Вважає, що рішення про відмову у призначенні пенсії винесено згідно норм чинного законодавства, а тому позовні вимоги є безпідставними, просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (Категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , позивач 01.08.1987 був прийнятий на роботу бригадиром комплексної бригади у колгосп імені Котовського; 25.02.1994 позивача переведено з колгоспу імені Котовського бригадиром в КСП «Турія» у зв`язку з реорганізацією; 01.04.1997 позивач був звільнений з роботи через скорочення штату.

15.01.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку із передбаченим пакетом документів.

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 22.01.2021 №52 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу тривалістю не менше 22 років.

Про прийняте рішення пенсійний орган повідомив позивача листом від 02.02.2021 №0300-0304-8/5436, в якому також зазначив, що згідно наданих документів позивач проживав в зоні гарантованого добровільного відселення 16 років 11 місяців 5 днів, і набув права на зменшення пенсійного віку на 6 років, а саме після досягнення 54-річного віку. Оскільки позивач досяг віку 54 роки у 2021 необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком становить 22 роки (стаж, передбачений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зменшений на кількість років зменшення пенсійного віку). Разом з тим, згідно наданих документів та даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку, страховий стаж позивача становить 16 років 10 місяців 6 днів, у зв`язку з чим прийнято оскаржуване рішення.

Позивач не погоджується з таким рішенням пенсійного органу та звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина перша статті 9 Закону №1058-IV).

Як визначено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).

Статтею 11 Закону №796-XII визначено осіб, які належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону №796-XII.

Так пунктом 2 частини першої вказаної статті встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років зменшення віку становить - 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

При цьому приміткою до цього пункту визначено, що початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону (частина третя статті 55 Закону №796-XII).

Відповідно до положень статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Приписами підпункту 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 65 Закону №796-XII посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

У відповідності до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року №551 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок №551) посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

За змістом абзацу 6 Порядку №551 потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Отже, аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що у разі звернення особи із заявою про призначення їй пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII для підтвердження особливого статусу заявника додається посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період проживання на цих територіях, видана органами місцевого самоврядування.

Отже, видача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії Б (категорія 3) підтверджує той факт, що станом на 1 січня 1993 року він прожив або відпрацював чи постійно навчався у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Судом встановлено, що оскаржуваним рішенням від 22.01.2021 №52 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу тривалістю не менше 22 років. При цьому з листа ГУ ПФУ у Волинській області від 02.02.2021 №0300-0304-8/5436 слідує, що визнаний пенсійним органом страховий стаж позивача становить 16 років 10 місяців 6 днів.

Як убачається із відзиву на позовну заяву, до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 01.08.1987 по 31.12.1991 у колгоспі імені Котовського, який у 1993 було реорганізовано у КСП «Турія» та в 2000 у СВК «Турія». При цьому підтвердити страховий стаж СВК «Турія» не може, оскільки 28.12.1992 у зв`язку із пожежею документи були знищені.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджено, що згідно з довідкою трудового архіву Камінь-Каширської районної ради від 18.02.2021 №59/01-16, у грудні 1993 збори уповноважених членів колгоспників вирішили реорганізувати колгосп імені Котовського у КСП «Турія» (протокол від 29.12.1993 №2); у березні 2000 збори уповноважених членів КСП «Турія» прийняли рішення про ліквідацію КСП «Турія» і про утворення СВК «Турія» (протокол від 01.03.2000 №2).

Окрім того, довідкою Камінь-Каширського районного відділу Управління ДСНС у Волинській області від 19.02.2021 №228 підтверджено те, що 28.12.1992 виникла пожежа в адміністративній будівлі колгоспу імені Котовського, внаслідок чого вогнем було знищено особові справи працівників колгоспу імені Котовського та робочі документи (книги обліку трудового стажу).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку (тобто з причин стихійного лиха), трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Зазначена норма не містить обмежень щодо підтвердження показами свідків пільгового стажу.

З пункту 2 вищевказаного порядку вбачається, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства,установи та організації без визначення правонаступника визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1(далі - Порядок підтвердження періодів роботи).

Пунктом 3 Порядку підтвердження періодів роботи передбачено, що підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії).

За змістом пунктів 5, 6 вказаного Порядку комісія є спеціально створеним колегіальним органом, основним завданням якої є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття рішень щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні в установленому порядку.

Суд зауважує, що у даному випадку страховий стаж ОСОБА_1 за період роботи з 01.08.1987 по 31.12.1991 у колгоспі імені Котовського підтверджується записами його трудової книжки серії НОМЕР_3 .

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що правонаступник колгоспу імені Котовського - СВК «Турія» не має можливості підтвердити період роботи позивача з 01.08.1987 по 31.12.1991, оскільки, як зазначалось вище, довідкою Камінь-Каширського районного відділу Управління ДСНС у Волинській області від 19.02.2021 №228 підтверджено те, що внаслідок пожежі 28.12.1992 в адміністративній будівлі колгоспу імені Котовського вогнем було знищено особові справи працівників колгоспу імені Котовського та робочі документи (книги обліку трудового стажу). Також суд вважає за необхідне зазначити, що в архівній довідці трудового архіву Камінь-Каширської районної ради від 19.11.2020 №403/01-16 зазначено, що документи про стаж ОСОБА_1 за 1949-1991 року не збереглися (довідка райархіву №2 від 27.01.1993). При цьому відповідачем згідно вказаної вище довідки зараховано до страхового стажу позивача період роботи за період 1992 по 1997, тобто, в тому числі період роботи за 1992 у колгоспі імені Котовського до його реорганізації в КСП «Турія».

Як убачається із положень статті 55 Закону №796-XII, умовами надання пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є: наявність відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу; постійне проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років; досягнення необхідного віку для призначення пенсії згідно статті 55 Закону №796-XII.

Враховуючи наведене, на думку суду, вказані письмові докази підтверджують наявність у позивача страхового стажу за період роботи з 01.08.1987 по 31.12.1991 у колгоспі імені Котовського.

При цьому покликання представника відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що при умові зарахування позивачу періоду роботи з 01.08.1987 по 31.12.1991 цього буде недостатньо для призначення пенсії, тому що необхідних 22 роки у нього не буде, суд не бере до уваги, оскільки у позовній заяві позивач вказує, що після зарахування спірного періоду роботи він має намір скористатись послугою добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. При цьому у прохальній частині позовної заяви позивач просить зарахувати вказаний вище період роботи та повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком, з урахуванням даного стажу, а не зобов`язання призначити йому пенсію за віком.

Відтак, з наведених вище підстав, позовні вимоги належить задовольнити шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 22.01.2021 №52 та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу вказаний період роботи та повторно розглянути його заяву від 15.01.2021 про призначення пенсії за віком.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у 908,00 грн., який сплачений відповідно до квитанції від 23.02.2021.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 22.01.2021 №52.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 01.08.1987 по 31.12.1991 у колгоспі імені Котовського та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.01.2021 про призначення пенсії за віком

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ідентифікаційний код 13358826).

Головуючий-суддя С.Ф. Костюкевич