Справа № 420/1256/21
Суддя: Корой С.М.
Дата ухвалення: 2021-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1256/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2021 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2021 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області про перерахунок ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 72% суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та сплатити щомісячне, утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди працюючого судді на підставі довідки Донецького апеляційного суду вих.№3.11-14/89/2020 від 03.03.2020 року без обмеження граничного розміру, з урахуванням фактично отриманих сум, починаючи з 19.02.2020 року.

Ухвалою суду від 03.02.2021 року судом залишено без руху адміністративний позов ОСОБА_1 та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

У вказаній ухвалі судом роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду (з копією для відповідача) уточненої позовної заяви.

09.02.2020 року (вх.№6312/21) від позивача до суду надійшла заява на виконання вимог ухвали суду разом із адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 90% до 72% суддівської винагороди працюючого судді Донецького апеляційного суду, згідно розпорядження від 27.10.2020 року №97;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди працюючого судді Донецького апеляційного суду на підставі довідки Донецького апеляційного суду вих.№3.11-14/89/2020 від 03.03.2020 року без обмеження граничного розміру, з урахуванням фактично отриманих сум, починаючи з 19.02.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Вищої ради Юстиції України №3262/0/15-16 від 19.12.2016 року та наказом голови апеляційного суду Донецької області №466к від 21.12.2016 року він був звільнений зі штату апеляційного суду Донецької області у зв`язку з виходом у відставку на підставі ст.116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р. № 2453. З 22.12.2016 року позивач перебував на обліку як суддя у відставці в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Одеси, яке є структурним підрозділом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у відповідності 90% від заробітні працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру.

У позові вказано, що підставою для отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у відповідності 90% від заробітку працюючого судді стали: постанова Київського районного суду міста Одеси від 29.08,2017 року (справа №520/5412/17, провадження 2-а/520/52б/17), яка набрала законної сили 17.10.2017 року; ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 року (справа №520/5412/17); постанова Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.03.2018 року (справа №520/5412/17, провадження №К/9901/3402/17), якою постанова Київського районного суду міста Одеси від 29.08.2017 року та ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 року у справі №520/5412/17 залишені без змін.

Таким чином, як стверджує позивач, постанова Київського районного суду міста Одеси від 29. 08.2017 року є остаточною, діючою до цього часу, встановлює щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_1 у відповідності 90% від заробітку працюючого судді та підлягає негайному виконанню згідно п. 9 ст.129 п.9 та ст. 129-1 Конституції України.

У позові вказано, що оскільки з 01.01.2020 року змінились складові суддівської винагороди судді апеляційного суду, який працює на відповідній посаді, то позивач 12.03.2020 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області із заявою щодо проведення перерахунку, посилаючись на рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 року. До поданої заяви, було додано довідку №3.11-14/89/2020 від 03.03.2020 року Донецького апеляційного суду про складові суддівської винагороди, які враховуються при перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, яка складає 196537 грн. 00 коп., у тому числі: посадовий оклад - 115610 грн. 00 коп.; доплата за вислугу років - 80927грн. 00 коп. Головним управлінням Пенсійного фонду України у Одеській області заява позивача була розглянута і рішенням №2431 від 25.06.2020 року ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці з посиланням на те, що оскільки після набрання чинності рішення Конституційного суду України від 18.02.2020 по справі №1-15/2018 (4086/16) нормативно-правових актів щодо підвищення суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді не приймалось, для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці за довідкою про суддівську винагороду, яка видана Донецьким апеляційним судом від 03.03.2020 року за вих. № 3.11- 14/89/2020, підстави відсутні. Вважаючи вищевказане рішення Головного управління Пенсійного фонд України у Одеській області протиправним, позивач звернувся до суду та рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/6867/20 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 2431 від 25 червня 2020 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Донецького апеляційного суду № 3.11-14/89/2020 від 03.03.2020 року з 19 лютого 2020 року, із врахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено у зв`язку із їх передчасністю. Вказане рішення суду відповідачем не оскаржувалося та 27.11.2020 року набуло законної сили.

Як зазначено позивачем, 13.11.2020 року вх.№ 11077 ГУ ПФУ в Одеській області зареєстрована заява ОСОБА_1 від 12.11.2020 року, якою позивач просив провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у відповідності рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року, починаючи з 19 лютого 2020 року з урахуванням раніше прийнятих судових рішень. Між тим, як стверджує позивач, в супереч рішенню Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року та постанови Київського районного суду міста Одеси від 29.08.2017 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області прийняло рішення №97 від 12.11.2020 року на підставі якого здійснило не перерахунок щомісячного грошового утримання позивача - судді у відставці, а фактично провело нове нарахування його щомісячного грошового утримання судді у відставці і встановило його у меншому розмірі, а саме - 72 відсотки замість 90 відсотків.

Позивач зазначає, що щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці з 22 грудня 2016 року по 31 жовтня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду у Одеській області нараховувалося і виплачувалося у розмірі 90% від суми грошової винагороди діючого судді, у той час коли діяли ті ж самі положення ч.3 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ від 02.06.2016 року і будь яких питань у відповідача з приводу перерахунку не виникало. Фактично ж розмір відсотків суддівської винагороди позивача було протиправно змінено відповідачем своїм рішенням лише 27.10.2020 року №97, під видом начебто виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2020 року у справі №420/6867/20. На думку позивача, самоуправне та безпідставне зменшення відсоткового нарахування його щомісячного грошового утримання судді у відставці з 90 відсотків на 72 відсотки, є протиправним.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскільки з 01.01.2020р. збільшився розмір винагороди судді Донецького апеляційного суду, у відповідача з 19.02.2020р. безумовно виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача як судді у відставці, виходячи із розміру суддівської винагороді для обчислення грошового утримання, зазначеної довідці Донецького апеляційного суду вих. №3.11-14/89/2020 від 03.03.2020 року урахуванням раніше прийнятих діючих рішень суду, які були відомі відповідачу. Як стверджує позивач, на час його звернення 12.03.2020 року до Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області із заявою про перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання змінилася лише одна з підстав для перерахунку раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді відставці а саме, збільшився розмір складової суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді і базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб розмір якого встановлено на 01 січня 2020 року у той час, як інші складові грошового утримання (вислуга років, стаж роботи на посаді судді та відповідний розмір щомісячного довічної грошового утримання у відсотках) залишилися незмінними,

Таким чином, право позивача на отримання щомісячного довічного грошового утриманця судді у відставці в розмірі 90% заробітку працюючого суддів без обмеження граничного розміру, підтверджено судовим рішенням, яке набрало законної сили, що додатково свідчить про неправомірність відмови відповідачем у перерахунку позивачу щомісячного довічного утримання судді у відставці та належною довідкою Донецького апеляційного суду від 03-03:202 року за вих. № 3.11-14/89/2020, виходячи з розміру 90% заробітку працюючого судді, починаючи з 19.02.2020, і це право обумовлене відновленням порушених прав позивача з дати ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020.

Як стверджує ОСОБА_1 , Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області, приймаючи рішення №97 від 27.10.2020 року, діяло без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тобто необґрунтовано, упереджено, недобросовісно, нерозсудливо і без дотримання принципу рівності перед законом, порушуючи норми ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України про встановлену обов`язковість виконання раніше прийнятих судових рішень.

За таких обставин, на думку позивача, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а відповідача належить зобов`язати здійснити перерахунок грошового утримання.

Ухвалою суду від 10.02.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії (редакції уточнень за вх.№6312/21) і відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Вказаною ухвалою судом зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області надати до суду у п`ятнадцятиденний строк від дати отримання даної ухвали належним чином засвідчені копії:

- матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 ;

- рішення про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 від 27.10.2020 року згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 року, яким визначено розмір 72 щомісячного довічного грошового утримання (у разі його прийняття).

Судом вирішено розглядати справу в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

25.02.2021 року (вх.№9470/21) від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву разом із визначеними судом доказами (а.с.72-87).

У відзиві вказано, що перерахунок пенсії здійснюється відповідно до чинного законодавства України. Застосуванню підлягає та норма, яка є чинною на момент здійснення перерахунку пенсії, а не та, яка була чинна на момент виходу на пенсію.

З посиланням на положення п.1 ст.137, ч.3 ст.142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року, відповідач вказує, що розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача згідно діючих норм законодавства повинна складати 72 % суддівської винагороди (де 20 років суддівського стажу - 50 % суддівської винагороди + 11 років понад нормованого суддівського стажу - 22 % суддівської винагороди).

У відзиві вказано, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 року по справі № 420/6867/20, здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці відповідно до довідки Донецького апеляційного суду від 03.03.2020 року №3.11-14/89/2020, починаючи з 19.02.2020 року. Новий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в сумі 141506,64 грн. (196537,00 грн*72%) нараховано на листопад 2020 року. Враховуючи вищевикладене, на думку відповідача відсутні законні підстави для перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставні у розмірі 90 %.

Зважаючи на вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

01.03.2021 року (вх.№ЕС/408/21) від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.88-89).

Станом на дату вирішення даної адміністративної справи інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

З урахуванням положень ч.1 ст.120, ч.6 ст.120 КАС України, ст.258 КАС України, враховуючи період перебування головуючого судді по справі у відпустціё дана адміністративна справа вирішується судом у межах строку, визначеного ст. 258 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

19 грудня 2016 року Вищою радою юстиції прийнято рішення №3262/0/15-16, яким звільнено ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Донецької області у відставку.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Судом встановлено, що на виконання рішення Київського районного суду м.Одеси по справі №520/5412/17 (яким, зокрема, зобов`язано Центральне об`єднане Управління Пенсійного Фонду України в м. Одесі зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 15.04.1979 року по 19.05.1981 року /02 роки 01 місяць 05 днів/, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах з 01.09.1982 року по 26.07.1986 року /01 рік 11 місяців 13 днів/, роботу на посаді слідчого, старшого слідчого слідчого відділення з 12.02.1989 року по 01.08.1995 року /06 років 04 місяця 23 дні/, заступником начальника - начальником слідчого відділення з 04.08.1995 року по 01.07.2002 року /06 років 10 місяців 28 днів/, роботу суддею Пролетарського районного суду м. Донецька з 20.08.2002 року по 24.03.2006 року /03 роки 07 місяців 05 днів/, роботу суддею апеляційного суду Донецької області з 27.03.2006 року по 21.12.2016 року /10 років 08 місяців 25 днів/ і загальний стаж роботи судді складає 31 рік 08 місяців 09 днів та зобов`язано Центральне об`єднане Управління Пенсійного Фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок і виплату на користь ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 22.12.2016 року, з урахуванням раніше здійснених виплат) ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання у розмірі 90% суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання починаючи з 22.12.2016 року.

03 березня 2020 року Донецьким апеляційним судом видано ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 18.02.2020 року № 3.11-14/89/2020 (а.с.34, 83-зворотній бік).

12 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою № 2431 про перерахунок грошового утримання судді у відставці, до якої додано довідку Донецького апеляційного суду № 3.11-14/89/2020 від 03.03.2020 року (а.с. 35).

12 березня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення № 2431, яким відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

25 червня 2020 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на заміну рішення від 12.03.2020 року № 2431 прийнято рішення № 2431, яким відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з підстав того, що після набрання чинності рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 року № 1-15/2018 (4086/16) нормативно-правових акті щодо підвищення суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді не приймалось, а тому для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці за довідкою про суддівську винагороду, яка видана Донецьким апеляційним судом від 03.03.2020 за вих. № 3.11-14/89/2020, підстави відсутні.

Питання правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 25.06.2020 року № 2431 про відмову у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" ОСОБА_1 згідно заяви від 12.03.2020 року та скасувати рішення № 2431 від 25.06.2020 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було предметом розгляду у справі №420/6867/20.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 року по справі №420/6867/20, яке набрало законної сили 27.10.2020 року (а.с.29-33) задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 і:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 2431 від 25 червня 2020 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій та статус суддів»;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на підставі довідки Донецького апеляційного суду № 3.11-14/89/2020 від 03.03.2020 року з 19 лютого 2020 року, із врахуванням раніше виплачених сум;

- відмовлено в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

У вказаному рішенні, зокрема, зазначено, що позивач просив суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та сплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90 % від суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді на підставі довідки Донецького апеляційного суду № 3.11-14/89/2020 від 03.03.2020 року без обмеження граничного розміру, з урахуванням фактично отриманих сум, починаючи з 18.02.2020 року. Проте, вказано судом у рішенні по справі №420/6867/20, оскільки права позивача в частині виплати йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді, на час розгляду даної справи не порушені, так як перерахунок не проведено, а стосуються правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90 % від суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру.

Судом встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 року по справі № 420/6867/20 відповідачем згідно розпорядження від 27.10.2020 року №97 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утриманні судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до довідки Донецького апеляційного суду від 03.03.2020 року №3.11-14/89/2020, починаючи з 19.02.2020 року (а.с.41, 84).

Новий розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в сумі 141506,64 грн. (196537,00 грн*72%).

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 90% до 72% суддівської винагороди працюючого судді Донецького апеляційного суду, згідно розпорядження від 27.10.2020 року №97 протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною першою статті 142 Закону №1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"(частина друга статті 142 Закону №1402-VIІ).

Згідно з частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Досліджуючи правове поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення №18-рп/2011 від 14 грудня 2011 року, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказує про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року №6-рп/99, від 20 березня 2002 року №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року, а також у рішенні №2-р/2020 від 18 лютого 2020 року.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013).

Так, у рішення Конституційного Суду України №2-р/2020 від 18 лютого 2020 року зокрема зазначено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

З урахуванням наведеного, Конституційний Суд України дійшов висновку, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Суд зазначає, що позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 22.12.2016 року на підставі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07 липня 2010 року (далі - Закон № 2453-VI).

Так, вказаним законом (у редакції, чинній на момент призначення грошового утримання позивача) був встановлений такий підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку.

Судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу», або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 60 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1953 року по 31 грудня 1953 року; 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року (ч.1 ст.141 Закону № 2453-VI).

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» (ч.2 ст.141 Закону № 2453-VI).

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 60 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді (ч.3 ст.141 Закону № 2453-VI).

Відповідно до п. 25 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

В той же час, як зазначено у частині 3 статті 142 Закону № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, Законом України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено інший підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, згідно якого розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи із його стажу 31 рік 08 місяців 09 днів становить 72%, з яких:

50% - за стаж роботи на посаді судді 20 років;

22% (11*2) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років.

Враховуючи принцип застосування однакових підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суд вважає, що здійснюючи перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, слід обчислювати розмір такого грошового утримання виходячи з норм, чинних станом на момент здійснення такого перерахунку.

Застосування іншого підходу щодо обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці буде порушенням принципу незалежності суддів, гарантованого ст.126 Конституції України.

Таким чином суд доходить висновку про правомірність дії Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 72% суддівської винагороди працюючого судді Донецького апеляційного суду при його перерахунку на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.09.2020 року по справі №420/6867/20, яке набрало законної сили 27.10.2020 року.

При вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (ToscutaandOthers v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області щодо зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 90% до 72% суддівської винагороди працюючого судді Донецького апеляційного суду, згідно розпорядження від 27.10.2020 року №97 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди працюючого судді Донецького апеляційного суду на підставі довідки Донецького апеляційного суду вих.№3.11-14/89/2020 від 03.03.2020 року без обмеження граничного розміру, з урахуванням фактично отриманих сум, починаючи з 19.02.2020 року - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 );

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65044; ).

Суддя С.М. Корой

.