Справа № 640/13770/19
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2021-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2021 року м. Київ № 640/13770/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ), в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.02.2019 № Ф-69;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.02.2019 № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що документальну позапланову невиїзну перевірку позивача проведено за відсутності законних підстав, оскільки зі змісту наказу від 14.01.2019 вбачається, що в якості підстави для проведення вказаної перевірки визначено доповідну записку управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб від 14.12.2018 № 9603/26-15-42-04-28. Разом з тим, доповідна записка за своєю суттю є документом внутрішнього використання, а тому не може бути підставою для проведення перевірки. Крім того, позивач зазначає, що перевірка, проведена на підставі наказу від 14.01.2019, є ідентичною перевірці, за результатами якої складено акт від 22.10.2018. Натомість, проведення позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України виключає можливість використання контролюючим органом акту попередньої планової перевірки, проте, перевіряючими під час проведення спірної перевірки фактично продубльовано зміст акту перевірки від 22.10.2018. Позивач також зауважує, що паливно-мастильні матеріали використані ним у власній господарській діяльності, що спростовує висновки контролюючого органу про неправомірність включення таких витрат до складу витрат фізичної особи-підприємця.

Відповідач проти позовних вимог заперечив та зазначаючи, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки позивачем не було надано документи, що підтверджують які саме паливно-мастильні матеріали використано у господарській діяльності.

Під час судового розгляду справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності та перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у Дарницькому районі Головного управління ДФС у м. Києві. У період з 01.01.2015 по 31.12.2017 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування та був платником податку на доходи фізичних осіб, податку на додану вартість, військового збору та єдиного внеску.

Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2017, за результатами чого складено акт від 22.10.2018 № 4179/26-15-42-04/ НОМЕР_1 .

Листом від 21.11.2018 №74962/Т/26-15-42-04-77 Головне управління ДФС у м. Києві повідомило позивача про те, що за результатами розгляду поданих останнім заперечень на висновки акту від 22.10.2018 №4179/26-15-42-04/ НОМЕР_1 , а також наданих до заперечень документів, які не були досліджені під час проведення перевірки, мають великий обсяг та потребують додаткового вивчення, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято рішення про проведення документальної позапланової перевірки, з урахуванням первинних документів, наданих до заперечень, відповідно до підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України.

У подальшому, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято наказ від 14.12.2018 № 18246, яким відповідно до підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та на підставі доповідної записки управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб від 14.12.2018 №9603/26-15-42-04-28 призначено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Надалі, Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2017.

За результатами перевірки складено акт від 14.01.2019 № 25/26-15-42-04/ НОМЕР_1 , згідно висновків якого за позивачем встановлені порушення, зокрема, абзацу першого пункту 2 частини першої статті 7, пункту 11 статті 8, пункту 2 статті 9, підпункту 1 пункту 2 статті 6, пункту 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого підлягає сплаті єдиний внесок на загальну суму 271730,08 гривень, у тому числі за 2015 рік - 89995,14 гривень, за 2016 рік у сумі 83940,97 гривень, за 2017 рік у сумі 97793,97 гривень.

На підставі висновків акту перевірки, Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 21.02.2019:

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.02.2019 № Ф-69, якою визначено заборгованість зі сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску у розмірі 254553,94 гривень,

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.02.2019 № , яким застосовано до позивача за донарахування єдиного внеску у розмірі 254553,94 гривень штрафні санкції у розмірі - 73868,69 гривень.

Позивач, не погоджуючись з прийнятими рішеннями, вважаючи їх протиправними та такими, що не відповідають податковому та валютному законодавству та підлягають скасуванню, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про те, що права та інтереси, за захистом яких позивач звернувся до суду, були порушені з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір і облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір і облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Абзацом першим пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про збір і облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Частиною третьою статті 9 Закону України «Про збір і облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про збір і облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частинами третьою-четвертою статті 25 Закону України «Про збір і облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Таким чином, розмір єдиного внеску, що підлягає сплаті за звітний період, залежить від суми доходів, отриманих від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

У даному випадку, під час проведення перевірки правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, відображеного в податкових деклараціях позивача, було встановлено заниження оподатковуваного доходу та донараховано позивачу податок на доходи фізичних осіб податковим повідомленням-рішенням від 21.02.2019 № .

Зазначене податкове повідомлення-рішення було прийнято на підставі акту перевірки від 14.01.2019 № 25/26-15-42-04/ НОМЕР_1 , який також є підставою прийняття оскаржуваних у даній справі рішень контролюючого органу.

У свою чергу, податкове повідомленням-рішенням від 21.02.2019 № було предметом розгляду адміністративної справи № 640/12211/19.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2021 визнано безпідставними висновки відповідача про те, що позивачем не підтверджено використання у власній господарській діяльності ТМЦ та паливно-мастильних матеріалів, які є необхідними при здійсненні діяльності з надання послуг вантажних переведень, яку і здійснює позивач.

З огляду на викладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що позивачем правомірно сформовані спірні витрати на придбання ТМЦ та паливно-мастильних матеріалів, а отже ним не було занижено податок на доходи фізичних осіб, у зв`язку з чим податкове повідомленням-рішенням від 21.02.2019 № визнано протиправним та скасоване.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що рішенням суду у справі № 640/12211/19 встановлено правомірність сформованих позивачем витрат на придбання ТМЦ та паливно-мастильних матеріалів, а також правильність розрахованого податку на доходи фізичних осіб, суд при розгляді цієї справи не надає оцінку зазначеним обставинам.

З огляду на те, що база оподаткування єдиного внеску збігається з базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб, а сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, прямо залежить від суми доходів, отриманих від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, можна вважати, що протиправні висновки відповідача про заниження позивачем оподатковуваного доходу стали підставою для прийняття оскаржуваних у даній справі рішення про застосування штрафних санкцій № та вимоги про сплату боргу Ф-69 від 28.02.2019.

Отже, у разі визнання протиправним та скасування податкового повідомленням-рішенням від 21.02.2019 № , яким було донараховано позивачу податок на доходи фізичних осіб, з підстав правомірність сформованих позивачем витрат, підлягають скасуванню також і рішення контролюючого органу, якими донараховано єдиний внесок, як такі, що є похідними.

Керуючись статтями 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 28.02.2019 № Ф-69, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 28.02.2019 № .

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3313 (три тисячі триста тринадцять) гривень 94 копійок

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов