Справа № 420/2200/21
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2021-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2021 р.м.ОдесаСправа № 420/2200/21
Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

15 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Жорнового Павла Вікторовича щодо винесення постанови від 24 травня 2019 року про відкриття виконавчого провадження ВП№ 59200021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 110 324,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставністю винесення відповідачем оскаржуваної постанови, оскільки державним виконавцем не здійснено жодних дій щодо стягнення за виконавчим листом № 522/6292/15-ц належної грошової суми. Всі виконавчі дії здійснено приватним виконавцем, у зв`язку із чим дане виконавче провадження закінчено як повністю виконане, за що приватний виконавець і отримав належну, законну винагороду. Позивач вважає, що стягнення з боржника і виконавчого збору внаслідок бездіяльності державного виконавця і винагороди приватному виконавцю за ефективне проведення виконавчих дій є подвійною фінансовою санкцією за одне й теж правопорушення - несвоєчасне виконання рішення суду. Крім того, державним виконавцем пропущено строк відкриття виконавчого провадження, яке здійснено через 1 рік 3 місяці після прийняття постанови про стягнення виконавчого збору.

Відповідачем 10.03.2021 (а.с. 39) підтверджено факт отримання копії ухвали про відкриття провадження у даній справі, судову повістку про виклик на 17.03.2021 14 год. 00 хв., копію позовної заяви з додатками, проте відзиву на позовну заяву не надано та в судове засідання представник ДВС не з`явився.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що оскаржувана постанова є протиправною в зв`язку з пропуском строку на її винесення, а також через здійснення виконавчих дій направлених на стягнення виконавчого збору без фактичного виконання судового рішення.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, в обґрунтування чого зазначив, що виконавчі дії здійснював відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

22 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Жорновим П. В. складено постанову ВП № 51333776 про повернення виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 1 096 814,98 грн стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (за заявою стягувачу) (а.с. 6).

22 лютого 2018 року старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Жорновим П. В. складено постанову ВП № 51333776 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 110 324,37 грн на підставі ст.ст.3,27,40 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням строку пред`явлення до виконання три місяці (а.с. 7).

24 травня 2019 року старшим державним виконавцем Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Жорновим Павлом Вікторовичем, за наслідками розгляду постанови про примусове виконання №51333776 від 22 лютого 2018 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП№ 59200021 щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 110324,37 грн (а.с. 4).

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою про відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності порушення відповідачем порядку прийняття оскаржуваної у цій справі постанови про відкриття виконавчого провадження та факту не оскарження позивачем постанови про стягнення виконавчого збору від 22.02.2018 року ВП №51333776, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 р. № 1404-VIII (надалі за текстом - Закон № 1404-VIII).

Предметом спору у цій справі є постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, яка прийнята на підставі виконавчого документу щодо стягнення виконавчого збору, який є самостійним рішенням суб`єкта владних повноважень.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

В спірних правовідносинах виконавчим документом є постанова № 51333776 від 22.02.2018 про стягнення з позивача на користь держави виконавчого збору у розмірі 110 324,37 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону №1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Згідно з частиною першою та другою статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Частина 4 постанови ВП №51333776 від 22.02.2018 про стягнення з позивача на користь держави виконавчого збору (а.с. 7) відповідає вимогам ч. 1 ст. 12 Закону №1404-VIII та чітко визначає строк пред`явлення її до виконання - три місяці.

Частиною четвертою статті 12 Закону №1404-VIII передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В даному випадку матеріали справи не підтверджують наявність обставин пред`явлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 22.02.2018 року ВП №51333776 у періоді з 22.02.2018 по 24.05.2019.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

В даному випадку 22.02.2018 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі його заяви, що стало підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору відповідно до ч.2 ст. 40 Закону №1404-VIII.

Судова колегія звертає увагу, що виконання даної постанови згідно приписів Закону №1404-VIII державний виконавець здійснює на загальних підставах в окремому виконавчому провадженні, у тому числі з урахуванням вимог щодо строку пред`явлення такого виконавчого документа до виконання.

Відкриття виконавчого провадження поза межами строку пред`явлення до виконання постанови про стягнення виконавчого збору свідчить, що відповідач вийшов за межі визначених повноважень щодо здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені законом, що призвело до порушення процедури виконавчого провадження та є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП№ 59200021 від 24 травня 2019 року.

Суд першої інстанції помилково не надав оцінку доводам позивача щодо пропуску відповідачем строку відкриття виконавчого провадження ВП№ 59200021 в зв`язку з чим дійшов помилкових висновків, що позовна заява обґрунтована виключно незгодою із постановою про стягнення виконавчого збору, яка не оскаржується в даній справі.

За таких умов вбачається невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що свідчить про необґрунтоване зазначення відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Матеріали справи підтверджують, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 1103,24 грн (а.с. 29), що підтверджується квитанцією від 28.02.2021 №0.0..1, за подання апеляційної скарги 1654,86 грн (а.с. 64), що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 05.04.2021, які в загальній сумі 2758,10 грн підлягають стягненню користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,272 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2021 року

скасувати та прийняти постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та скасувати постанову Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області ВП № 59200021 від 24 травня 2019 року про відкриття виконавчого провадження.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Першого Приморського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () судовий збір у сумі 2758,10 (дві тисячі сімсот п`ятдесят вісім) грн. (десять) коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко