Справа № 640/2772/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2021-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2772/21 Суддя (судді) першої інстанції: Аверкова В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Земляної Г.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судому засіданні апеляційну скаргу Національного авіаційного університету в особі Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж інженерії та управління Національного авіаційного університету" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом Національного авіаційного університету в особі Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж інженерії та управління Національного авіаційного університету" до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И В :

Національний авіаційний університет в особі Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж інженерії та управління Національного авіаційного університету» (далі по тексту - позивач) звернувся до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 13 січня 2021 року № 64072774.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно винесено постанову про стягнення виконавчого збору, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню, оскільки позивач добровільно виконав рішення суду, а державний виконавець не вчиняв ніяких дій примусового характеру та відкрив виконавче провадження до набрання законної сили рішенням суду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 року в задоволенні даного адміністративного позову - відмовлено.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що доводи про неправомірність стягнення виконавчого збору з позивача за відсутності вимоги про скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 29 грудня 2020 року, є необґрунтованими.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що судом не досліджувалося питання, чи надсилалася постанова про стягнення виконавчого збору від 29 грудня 2020 року ВП № 62472590 державним виконавцем до відома сторони виконавчого провадження - Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж інженерії та управління Національного авіаційного університету», чи знав Коледж про наявність відповідної постанови. Вказаний виконавчий документ від відповідача до позивача не надходив, і, відповідно, Коледж не мав можливості ознайомитися з ним та прийняти рішення щодо реагування на нього.

Також зазначено, що відкриття виконавчого провадження від 13 липня 2020 року № 62472590 щодо стягнення коштів з боржника, що є філією державного закладу вищої освіти, відбулося з грубим порушенням статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Крім того, судом повністю проігноровано аргументи скаржника щодо необ`єктивності нарахування виконавчого збору державним виконавцем без реального виконання рішення суду та фактичного вчинення державним виконавцем дій, які б призвели до його виконання; постанова про відкриття виконавчого провадження №62472590 від 13 липня 2020 року була винесена, коли рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року ще не набрало законної сили

За нормами статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

На виконання вимог зазначеної статті дану справу терміново призначено до розгляду з повідомленням учасників справи.

Від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з тим, що представник Відділу за довіреністю - державний виконавець Дербак М.В. на дату судового засідання залучена до проведення виконавчих дій, тому не може бути присутньою у судовому засіданні.

Колегією суддів відмовлено у задоволенні даної заяви, оскільки неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи. Суд апеляційної інстанції не визнавав обов`язковою участь у судовому засіданні сторін, а справа відноситься до категорії термінових та повинна бути розглянута у десятиденний строк. Крім того, до клопотання не додано доказів на підтвердження вказаних в ньому обставин.

Оскільки сторони до суду не з`явилися, справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 статті 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року у справі №760/32455/19 позов ОСОБА_1 до Коледжу інженерії та управління Національного авіаційного університету про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди задоволено частково: визнано незаконним та скасовано наказ Коледжу інженерії та управління Національного авіаційного університету № 102-К від 30 жовтня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді викладача Коледжу інженерії та управління Національного авіаційного університету з 01 листопада 2019 року; стягнуто з Коледжу інженерії та управління Національного авіаційного університету на користь ОСОБА_1 138 042,08 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу /за вирахуванням усіх необхідних податків та платежів/; стягнуто з Коледжу інженерії та управління Національного авіаційного університету на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.; стягнуто з Коледжу інженерії та управління Національного авіаційного університету 3 877,30 грн. судового збору на користь держави; допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 18 517,81 грн.

На виконання вказаного рішення у справі №760/32455/19 Солом`янським районним судом м. Києва 30 червня 2020 року були видані 2 (два) виконавчі листи: про стягнення з Коледжу інженерії та управління Національного авіаційного університету на користь ОСОБА_1 138 042,08 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу /за вирахуванням усіх необхідних податків та платежів; про поновлення ОСОБА_1 на посаді викладача Коледжу інженерії та управління Національного авіаційного університету з 01 листопада 2019 року.

У рішенні Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року, на примусове виконання якого видані виконавчі листи, допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 18 517,81 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року у справа №760/32455/19 залишено в силі, змінено розмір моральної шкоди з 10 000 грн. на 3 000 грн.

Старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлакою Р.В. винесено:

13 липня 2020 року постанову про відкриття виконавчого провадження №62472590, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №760/32455/19 від 01 липня 2020 року, про стягнення з Коледжу інженерії та управління Національного авіаційного університету на користь ОСОБА_1 138 042,08 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу;

13 липня 2020 року постанову про відкриття виконавчого провадження №62473659, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №760/32455/19 від 01 липня 2020 року, про поновлення ОСОБА_1 на посаді викладача Коледжу інженерії та управління Національного авіаційного університету з 01 листопада 2019 року.

Надалі 29 грудня 2020 року старшим державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлакою Р.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Також 29 грудня 2020 року державним виконавцем закрито виконавче провадження, постанову про стягнення виконавчого збору від 29 грудня 2020 року виведено в окреме провадження.

Постановою державного виконавця від 13 січня 2021 року відкрито виконавче провадження № 64072774 по примусовому виконанню постанови про стягнення виконавчого збору від 29 грудня 2020 року.

Вважаючи винесену державним виконавцем Бурлакою Р.В. постанову про відкриття виконавчого провадження № 64072774 неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1, 5 ч.1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору та постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження.

Відповідності до п.1 ч.1 статті 26 вказаного Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч.5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Таким чином, примусове виконання рішення розпочинається з винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. При цьому, вже під час відкриття виконавчого провадження визначається виконавчий збір.

Відповідно до ч. 1, 4 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Положеннями вказаної статті визначено виключний перелік підстав за яких виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом (ч.5).

Проаналізувавши положення статей 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» в аспекті спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, разом з якою, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Крім того, ч.3 статті 40 цього Закону визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону № 1404-VІІІ, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VІІІ), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.4 статті 42 Закону № 1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких частина перша статті 42 Закону № 1404-VІІІ відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Отже, у Законі № 1404-VIII передбачено випадки, коли виконавчий збір не стягується (ч.5 статті 27), а також умову, за якої виконавчий збір не підлягає стягненню (якщо відсутні визначені законом підстави для звільнення від його сплати).

В останньому випадку йдеться про ч.9 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», за якою виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Питання про закінчення виконавчого провадження, та, відповідно, про стягнення виконавчого збору (постанова про стягнення якого є окремим виконавчим документом), державний виконавець вирішує під час виконавчого провадження, якщо з`ясує, що для цього є відповідні підстави.

З огляду на встановлені в цій справі обставини і правове регулювання спірних відносин, з яких виник цей спір, на дату відкриття виконавчого провадження у державного виконавця не було законних підстав для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за вказаним виконавчим документом.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у постанові від 13 лютого 2019 року по справі №295/13991/16-а.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, з огляду на вищезазначені норми Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору є виконавчим документом, порядок виконання якої встановлений статтями 26, 27, 28 цього Закону.

Щодо посилання позивача на те, що постанова про стягнення виконавчого збору від 29 грудня 2020 року ВП № 62472590 від Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) до Національного авіаційного університету в особі Відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж інженерії та управління Національного авіаційного університету» не надходила, тому, відповідно, Коледж не мав можливості ознайомитися з ним та прийняти рішення щодо реагування на нього, то суд з ним не погоджується.

Так, згідно матеріалів виконавчого провадження, копію якого було надіслано відповідачем на виконання вимог ухвали суду, постанова про стягнення виконавчого збору від 29 грудня 2020 року була надіслана старшим державним виконавцем Бурлакою Р.В. на адресу Коледжу інженерії та управління Національного авіаційного університету: 03065, м. Київ, вул. Метробудівська, 5а, супровідним листом від 29 грудня 2020 року №ДВ/19. Протилежного судом не встановлено, а скаржником не доведено.

Також колегія суддів зауважує, що ані після отримання оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, ані після винесення рішення про відмову в задоволенні даного позову, позивачем не вчинено жодних дій щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження чи оскарження відповідних рішень виконавчого органу, що свідчить про зловживання апелянтом своїми правами та певний прояв байдужості. При цьому суд не зобов`язаний виходити за межі позовних вимог та самостійно шукати шляхи захисту порушених прав позивача.

Щодо посилання апелянта на те, що Коледж інженерії та управління Національного авіаційного університету, , є філією державного закладу вищої освіти - Національного авіаційного університету, , тому рішення про стягнення з нього коштів має виконуватися органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, слід зазначити таке.

Дійсно, згідно ч.2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Разом з тим, як вірно зазначено самим скаржником, відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року № 440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Таким чином, провадження за виконавчим документом, боржником за яким є, зокрема, бюджетна установа, здійснюється державною виконавчою службою, в той час як органи, що здійснюють казначейське обслуговування таких установ лише розпоряджаються бюджетними коштами на виконання рішень державного виконавця.

Крім того, таке посилання позивача взагалі є недоречним, оскільки воно стосується виконавчого провадження від 13 липня 2020 року № 62472590 щодо стягнення коштів за час вимушеного прогулу, тоді як предметом даного спору є постанова про відкриття виконавчого провадження від 13 січня 2021 року № 64072774.

Щодо посилання позивача на те, що Коледж одразу після отримання повного тексту рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року - 07 липня 2020 року - виконав рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді викладача з 01 листопада 2019 року шляхом видання наказу директора від 08 липня 2020 року № 39-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » та виплатив середній заробіток за один місяць у сумі 18 517,81 грн. за вирахуванням усіх необхідних податків та платежів, то суд критично його оцінює, оскільки в даному випадку виконавчий збір стягується за виконавчим листом про стягнення з Коледжу інженерії та управління Національного авіаційного університету на користь ОСОБА_1 138 042,08 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення ж Солом`янського районного суду м. Києва від 30 червня 2020 року в цій частині, як зазначено самим позивачем, було виконано лише 23 жовтня 2021 року.

Також позивач у скарзі зазначив, що постанова про відкриття виконавчого провадження №62472590 від 13 липня 2020 року була винесена, коли рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2020 року ще не набрало законної сили Колегія суддів врахувала дану обставину, однак, зазначає, що виконавче провадження №62472590 не є предметом даного спору.

Між тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що на виконання до старшого державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бурлаки Р.В. надійшов виконавчий лист Солом`янського районного суду міста Києва №760/32455/19 від 01 липня 2020 року за підписом уповноважених осіб та відповідною печаткою. При цьому державний виконавець не наділений повноваженнями перевіряти законність та правомірність виконавчого листа, у зв`язку з чим у нього не було підстав не приймати його до виконання.

Слід зазначити, що на час винесення оскаржуваних постанов про стягнення виконавчого збору відомості про добровільне виконання боржником рішення суду в добровільному порядку у державного виконавця були відсутні.

На підставі вище зазначеного колегія вважає, що державний виконавець, отримавши виконавчий документ на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, діяв у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження» та у межах наданих йому повноважень, а тому жодних підстав для скасування оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження суд не вбачає.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Національного авіаційного університету в особі Відокремленого структурного підрозділу "Фаховий коледж інженерії та управління Національного авіаційного університету" - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 29 квітня 2021 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Г.В. Земляна

Є.І. Мєзєнцев