Справа № 280/7504/20
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2021-04-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 квітня 2021 року м. Дніпросправа № 280/7504/20

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Дурасової Ю.В.,
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року (головуючий суддя Конишева О.В.)

в адміністративній справі №280/7504/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 21.10.2020 року до суду з адміністративним позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, які полягають у не застосуванні п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні ОСОБА_1 розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, починаючи з 01.03.2018;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 вчинити дії щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 починаючи з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 №2246-УШ "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 вчинити дії щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01.01.2019 по 26.02.2019 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку І та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 23.11.2018 № 2629-УЇТТ "Про Державний бюджет України на 2019 рік" на 01.01.2019, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти. Позов обґрунтований тим, що відповідачем невірно було визначено розміри складових грошового забезпечення позивача, оскільки відповідно до пункту 4 та Додатків 1, 14 до постанови КМУ №704 розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями не могли бути меншими 50 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з Додатками до постанови КМУ №704. Разом з тим, на думку позивача, відповідач протиправно ігнорує вимоги постанови КМУ №704, у якій в додатках №1, №14 прописано механізм нарахування при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що відповідно до норми пункту 4 постанови КМУ №704 на час прийняття цієї постанови передбачалося, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Додатки 1 та 14 до постанови КМУ №704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться. Постановою КМУ №103 до пункту 4 постанови КМУ №704 внесені зміни, якими встановлено залежність розмірів посадового окладу і окладу за військовим (спеціальним) званням від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом на 01.01.2018 року, та вилучено умову, що такий розрахунок повинен проводиться виходячи із 50% розміру мінімальної зарплати, встановленого законом на 1 січня календарного року. Проте зміст приміток до Додатків 1 та 14 до постанови КМУ №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови. Водночас, пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності 01.01.2017, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Тому згідно з постановою КМУ №704 (в редакції постанови КМУ №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Зауважив, що скасування постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 жодним чином не впливає на регулювання спірних правовідносин, з огляду на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII. Відтак, дійшов висновку, що відповідач діяв правомірно застосовуючи при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням таку розрахункову величину як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами позову. Вказує, що відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності 01.01.2017, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Зауважує, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до п.2 розділу ІІ Закону №1774 обмеження щодо виплати пенсії, щомісячного довічного грошового утримання, передбачені цим Законом не застосовуються протягом особливого періоду до пенсій, довічного грошового утримання, що призначені особам, які проходять військову службу або перебувають на посадах у Міністерстві оборони України, Головному управлінні розвідки Міністерства оборони України, Міністерстві внутрішніх справ України, Національній поліції України, Апараті Ради національної безпеки і оборони України, Державній спеціальній службі транспорту, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України, Державній прикордонній службі України, Управлінні державної охорони України, Державній пенітенціарній службі України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національній гвардії України, органах військової прокуратури або беруть участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні цих об`єктів у разі захоплення, відбитті спроб насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; до пенсій, щомісячного довічного грошового утримання, що призначені відповідно до законів України «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», на період виконання особами, яким вони призначені, повноважень членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Вищої ради юстиції. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошеним рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Таким чином, положення п. 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII не підлягають застосуванню під час особливого періоду в Україні.

Крім того, зазначає, що прожитковий мінімум не може використовуватися для встановлення мінімального посадового окладу (тарифної ставки). Він є лише соціальною гарантією того, що мінімальна заробітна плата не буде встановлена нижче рівня, достатнього «для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості» (частина перша статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»). Разом з тим, застосування прожиткового мінімуму при обчисленні розміру грошового забезпечення військовослужбовців порушує право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло, гарантоване статтею 48 Основного Закону України. Зауважує, що висновок суду першої інстанції щодо того, що правила, передбачені пунктом 3 розділу П «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1774. який набрав чинності 01.01.2017 і яким установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна платі не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, діють при визначенні грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, є помилковим, оскільки в даному закону не вказано, що даний пункт поширюється на порядок обчислення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, оскільки вони, відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» не відносить до працівників і не отримують заробітну плату інші виплати.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 45 від 26.02.2019 року старшого солдата ОСОБА_1 звільнено з посади старшого стрільця 2-го відділення 1-го патрульного взводу 2-ї патрульної роти 1 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 у запас.

06.08.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення складових грошового забезпечення позивача (посадового окладу, окладу за військове звання, % надбавки за вислугу років) виходячи із 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України», на відповідний рік станом на 01.01.2018 року та на 01.01.2019 року, починаючи з 01.03.2018 року. (а.с.10)

Відповідач Листом № 3/33/32/2-2255/М-37 від 26.08.2020 року позивача було повідомлено, що розрахунок посадового окладу здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 (зі змінами) «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начального складу та деяких інших осіб», Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженою наказом МВС України від 15.03.2018 року № 200. Зазначає, що про відсутність підстав для проведення розрахунку складових грошового забезпечення грошове забезпечення військовослужбовців розраховується виходячи з мінімального прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018. (а.с.11)

Однак, позивач не погоджується з застосуванням при перерахунку пенсії показника «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб» та вважає, що відповідач мав застосувати показник «мінімальна заробітна плата».

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, норми «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VІІІ, норми Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 24 Конституції України, гарантує рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

При цьому, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробітті з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ст. 46 Конституції України).

В силу ст. 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Предметом спору є правомірність/протиправність дій відповідача щодо застосування до позивача при визначенні окладів показника «прожитковий мінімум для працездатних осіб», як розрахункової величини згідно пункту 4 постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року.

При цьому, позивач вважає, що відповідач при визначенні окладів мав застосувати показник «мінімальна заробітна плата», а не показник «прожитковий мінімум для працездатних осіб».

Слід зазначити, що 30.08.2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавки за вислугу років, у тому числі військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу.

Постанова КМУ 30.08.2017 року №704 набрала чинності з 01.03.2018 року.

Проте постановою КМУ №103 від 21.02.2018 року до постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 постанови КМУ № 704 викладено у новій редакції:

«Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Постанова КМУ №704 від 30.08.2017 року є підзаконним нормативно-правовим актом, яким Кабінет Міністрів України відповідно до частини 4 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановив види та розміри грошового забезпечення військовослужбовців.

При цьому, згідно пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VІІІ, який набрав чинності 01.01.2017 року, установлено, що після набрання чинності цим законом мінімальна заробітна плата не застосовуються як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Вказана норма закону є діючою, не скасована та не визнана неконституційною.

Отже підлягає застосуванню.

Водночас, юридична сила Закону є вищою ніж юридична сила підзаконного нормативно-правового акта.

Згідно постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року (в редакції постанови КМУ №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, однак, мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, відповідно до пункту 1 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом №2262-ХІІ до 01 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01 березня 2018 р. відповідно до Постанови КМУ №704.

Пунктом 2 Постанови КМУ №103 встановлено, що виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 01 січня 2018 р. у таких розмірах:

- з 01 січня 2018 р. - 50 %;

- з 01 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 %;

- з 01 січня 2020 р. - 100 % суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18 (яке надбало законної сили з 05.03.2019 року) скасовано пункти 1, 2 Постанови КМУ №103.

Водночас, пункти 1, 2 Постанови КМУ №103 не впливають на обставини, щодо застосування чи не застосування мінімальної заробітної плати (чи її частина) для розрахунків розмірів окладів.

При цьому доводи позивача щодо необхідності застосування при обчисленні посадового окладу та окладу за військовим званням, що враховуються для перерахунку його пенсії, такої розрахункової величини як мінімальна заробітна плата (згідно тексту приміток до Додатків 1 та 14 до постанови КМУ №704), не містять норм права та суперечать пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1774-VIII та пункту 4 постанови №704 від 30.08.2017 року, які такі норми права містять.

Так, згідно з Постановою КМУ №704 (в реакції постанови КМУ №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, при цьому, мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків цих окладів не застосовується.

06.08.2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення складових грошового забезпечення позивача (посадового окладу, окладу за військове звання, % надбавки за вислугу років) виходячи із 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого ЗУ «Про державний бюджет України», на відповідний рік станом на 01.01.2018 року та на 01.01.2019 року, починаючи з 01.03.2018 року. (а.с.10)

Відповідач Листом №3/33/32/2-2255/М-37 від 26.08.2020 року позивача було повідомлено, що розрахунок посадового окладу здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 (зі змінами) «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начального складу та деяких інших осіб», Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженою наказом МВС України від 15.03.2018 року № 200. Зазначає, що про відсутність підстав для проведення розрахунку складових грошового забезпечення грошове забезпечення військовослужбовців розраховується виходячи з мінімального прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018. (а.с.11)

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає правомірними дії суб`єкта владних повноважень, виходячи з наступного.

Відповідно до Примітки 1 Додатку 1 до вказаної Постанови КМУ, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Крім того, приміткою до Додатку 14 до зазначеної Постанови КМУ передбачено що, оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762 грн., а мінімальна заробітна плата - 3723 грн.

Натомість, оскільки пункт 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року №1774-VІІІ (набрав чинності 01.01.2017) установлює, що після набрання чинності цим законом мінімальна заробітна плата не застосовуються як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, то в правовідносинах щодо позивача не може застосовуватися мінімальна заробітна плата, оскільки вказана норма закону є діючою, не скасована та не визнана неконституційною. Отже підлягаю застосуванню.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

З огляду на результати розгляду справи, характер спірних відносин судові витрати розподілу не підлягають.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 28.12.2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 08.04.2021 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.
В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова