Справа № 580/766/21
Суддя: С.О. Кульчицький
Дата ухвалення: 2021-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року справа № 580/766/21

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі відповідач 1) та Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач 2) в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу №216198 від 12.01.2021 в розмірі 1700, 00 грн щодо позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки протиправно винесло постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №216198 від 12.01.2021. Позивач зазначає, що про порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» йому стало відомо 05.12.2020 з листа Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в якому містився акт №255228 про вчинення водієм ОСОБА_2 правопорушення 18.11.2020. Вважає, що порушення, зазначені в акті №255228 є необрунтованими, оскільки стосуються водіїв, що здійснюють міжнародні перевезення.

Ухвалою від 22.02.2021 відкрито провадження у справі за даним позовом, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Заперечуючи проти задоволення позову, 19.03.2021 відповідачем Державною службою України з безпеки на транспорті надано відзив на позов, в якому зазначено, що 18.11.2020 року державними інспекторами Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки під час проведення рейдової перевірки виявлено, що ФОП ОСОБА_1 за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки МАN д.н. НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення вантажу без роздруківок даних роботи цифрового тахографа, водій не використовував картку водія, чим порушено вимоги ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт", наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010, про що складено акт проведення перевірки № 255228 від 18.11.2020. Відповідач вважає, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України «Про автомобільний транспорт», оскільки при проведенні перевірки, посадовим особам Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки не надано документів, що передбачені ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010.

Ухвалою суду від 26.04.2021 залучено до участі в адміністративній справі №580/766/21 в якості другого відповідача Державну службу України з безпеки на транспорті.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

ФОП ОСОБА_1 за допомогою водія ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом марки МАN д.н. НОМЕР_1 о 13 год. 26 хв. на а/д Київ-Одеса 210 км + 450 м. надавав послуги з перевезення вантажу.

За наявності направлення на перевірку №011000 від 13.11.2020 та щотижневого графіка проведення рейдових перевірок посадовими особами Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено акт проведення перевірки № 255228 від 18.11.2020 року.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 надавав послуги з перевезення вантажу без оформлення документів, перелік яких передбачено ст. 48 Закону України „Про автомобільний транспорт", а саме роздруківок даних роботи цифрового тахографа, водій не використовував картку водія, чим порушено вимоги ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт", наказу МТЗУ № 385 від 24.06.2010.

Листом Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 26.11.20 № 92839/39/24-20 від 26.11.20 позивача запрошено на розгляд справи на 15.12.2020.

Позивач надіслав відповідачу лист від 15.12.2020 за № 1 у якому просив перенести розгляд справи на 12.01.2021 у зв`язку із хворобою.

Постановою Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 12.01.2021 №216198 застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф, передбачений абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України „Про автомобільний транспорт" в сумі 1700 грн.

Листом Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 14.01.2021 №3270/264/24-21 позивачу надіслано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 12.01.2021 №216198.

Вважаючи дії щодо застосування адміністративно-господарського штрафу протиправними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (далі Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до ч. 2 ст.18 Закону № 2344-ІІІ визначено, що контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Контролю належать усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Згідно з ч. 17 ст. 6 Закону №2344-ІІІ, рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Статтею 34 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих та нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до ст. 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних анспортних засобів (далі - Положення №340), відповідно до пунктів 1.2, 1.3 якого встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Відповідно до п. 6.1 "Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів", затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за № 811/18106 (далі Положення №340), автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, відповідно до п. 6.3 Положення веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Відповідно до ст.18 Закону №2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Згідно з частиною другою статті 49 Закону України «Про автомобільний транспорт» водій транспортного засобу зобов`язаний:

- мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень;

- дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за помогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього апису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії.

Отже, обов`язок позивача щодо дотримання вимог підзаконних нормативних актів - «Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів», затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 07 червня 2010 року №340 та «Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті", яка затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 24.06.2010 № 385 і який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за №946/1824, передбачено чинним законодавством.

За змістом пункту 6.1 Положення №340, зокрема, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, транспортний засіб позивача оснащено цифровим тахографом.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів визначає Інструкція з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі - Інструкція №385).

Положення Інструкції №385 поширюються на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами не залежно від того здійснюють вони міжнародні чи/або внутрішньодержавні перевезення.

Згідно з пунктом 1.4 Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної ехніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

Згідно з пунктом 3.3 цієї Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- мас при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

З аналізу вищезазначених норм слідує, що водій зобов`язаний мати картку контрольного пристрою та роздруківку даних роботи тахографа та надавати їх до контролю, з метою перевірки державним інспектором дотримання водієм режиму праці та відпочинку.

Під час проведення перевірки посадовим особам Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки не надано картку контрольного пристрою та роздруківку даних роботи тахографа, що встановлено актом від 18.11.2020 № 255228. З актом перевірки водій ОСОБА_2 ознайомлений, від надання письмового пояснення відмовився, про що зазначено в акті перевірки.

Відповідно до п. 7.1 Положення перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567.

Суд зазначає, що на момент перевірки у водія позивача були відсутні роздруківка даних роботи цифрового тахографа та картка водія до нього.

Як вбачається з поданої позивачем до позовної заяви копії роздруківки даних роботи цифрового тахографа, в ній зазначено номер транспортного засобу НОМЕР_2 . Судом встановленого, що під час проведення перевірки перевірявся транспортний засіб НОМЕР_1 . Вказана обставина позивачем не заперечується.

Крім того, згідно роздруківки роботи 18.11.2020 транспортний засіб не здійснював свій рух, а згідно акту перевірки від 18.11.2020 року № 255228 в цей день о 13 год 26 хв. транспортний засіб позивача знаходився на а/д Київ Одеса 210 км+450 м.

Посилання позивача на те, що обов`язок ведення реєстраційних листків режиму праці та відпочинку водія, тахокарт, непред`явлення яких до перевірки тягне застосування адміністративно-господарської відповідальності, покладений тільки на водіїв, які здійснюють міжнародні автомобільні перевезення, а Державна служба України з безпеки на транспорті забезпечує здійснення перевірок щодо наявності встановлених тахографів виключно на транспортних засобах, якими здійснюються міжнародні автомобільні перевезення суд вважає необгрунтованими, оскільки вимоги Положення №340 поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

За порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів, передбачено штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (аб. 7 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ ).

У відповідності до Закону №2344-ІІІ постановою Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки застосовано до позивача адміністративно-господарський штраф №216198 від 12.01.2021 в розмірі 1700, 00 грн.

За вказаних обставин, оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у зв`язку із відмовою у задоволенні позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 72, 76-79, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.О. Кульчицький