Справа № 766/8154/20
Суддя: Майдан С. І.
Дата ухвалення: 2021-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/8154/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2021 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: Майдан С.І.,

при секретарі: Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського Управління патрульної поліції в Херсонській області Іващенка Максима Андрійовича про оскарження постанови,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕАК №2416859 від 21.04.2020 року, винесену поліцейським патрульної поліції УПП в Херсонській області Іващенком М.А. по справі про адміністративне правопорушення, якою накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу за порушення ч.1 ст.126 КУпАП, і закрити справу. Позивач вважає, що вказана постанова є безпідставною, справа розглянута патрульними поліції протиправно, а тому із вказаною постановою позивач не згоден. Зазначив, що 21.04.2020 року патрульний поліцейський ОСОБА_2 зупинив позивача та повідомив, що він має відомості, що водій автомобіля «Alfa Romeo» чорного кольору знаходиться у стані алкогольного сп`яніння і пред`явив до позивача претензії, що він нібито керує автомобілем у стані сп`яніння. Проте поліцейський визнав, що в проходженні перевірки немає необхідності, оскільки він не вбачає у позивача ознак сп`яніння. Крім того, патрульний поліцейський ОСОБА_2 поцікавився наявністю у ОСОБА_1 водійських прав, обґрунтовуючи своє прохання цікавістю, а не наявністю підстав для їх вимагання, і тому він формулював свою цікавість у формі прохання, а не вимоги. В подальшому, патрульний поліції повідомив, що складає на позивача постанову згідно ст.126 КУпАП за невиконання вимог п.2.1 ПДР. Позивач зазначає, що поліцейський порушив порядок розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення та не задовольнив клопотання про відкладення розгляду справи, щоб скористатися правовою допомогою та підготуватися до розгляду справи. Оскаржувальна постанова серії ЕАК №2416859 від 21.04.2020 року була складена в електронному вигляді. Після ознайомлення із постановою ОСОБА_1 встановив, що постанову складено іншим патрульним, а саме ОСОБА_3

25.06.2020 року ухвалою суду за вказаним позовом було вирішено розглядати зазначені позовні вимоги в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем подано 22.07.2020 року відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Згідно з відзивом, 21.04.2020 року о 00-10 год. позивач керував ТЗ та не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.2.1, 2.4.а ПДР України, за що згідно ч.1 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАК №2416859 від 21.04.2020 року та надано позивачеві для ознайомлення. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови.

Ухвалою суду від 17.08.2020 року за клопотанням позивача здійснено перехід у розгляді справи зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін у спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач та представник Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановлений законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка в судове засідання будь-якого учасник справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: - на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕАК №2416859 від 21.04.2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 гривень. Відповідно до зазначеної постанови, 21.04.2020 року о 00-10 годині по вул.Перекопській, 2 у м.Херсоні, ОСОБА_1 керував транспортним засобом та не пред`явив на вимогу працівника поліції посвідченні водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.2.1, 2.4.а ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» основним повноваженням патрульної поліції є, серед іншого, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху.

Згідно із ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, передбачені ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п.4 розділу Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Виходячи з наведених правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Так, відповідно до норм ч.1ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VІІІ поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного вище можна дійти до висновку про те, що дії інспектора поліції щодо вимоги пред`явлення водієм відповідних документів, в тому числі посвідчення водія відповідної категорії, ґрунтуються на вимогах закону.

При цьому, факт недоведеності вчинення позивачем іншого порушення ПДР, а саме: керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння не спростовує правильності вимоги поліцейського пред`явити для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17.Так, Верховний Суд вказав на помилковість позиції скаржника про наявність у нього права не пред`являти посвідчення водія та реєстраційного документа на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи. Крім того, Верховний Суд зауважив, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог знаку пріоритету 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» (у справі, що переглядалася судом касаційної інстанції) не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Аналізуючи вказані вище норми права та фактичні обставини справи, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення (непред`явлення на вимогу поліцейського для перевірки посвідчення водія, реєстраційного документа на ТЗ) мали місце, відсутність будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАМ №2866579 від 23 липня 2020 року, та, відповідно відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Із змісту ст.247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту позовної заяви та відеофайлів позивача вбачається, що позивачем порушено ПДР України, а саме на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята обґрунтовано та правомірно.

Згідно з ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Доводи позивача про те, що при розгляді стосовно нього справи про адміністративне правопорушення інспектором поліції було порушено право на захист, суд до уваги не приймає, незадоволення клопотання про відкладення розгляду справи для можливості скористатися послугами адвоката не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, розглядається за місцем його вчинення.

Вище вказана позиція узгоджується з практикою викладеною в постанові Верховного Суду від 12.03.2018 року у справі №751/6165/17.

У положеннях статті 268 КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Водночас положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, в даному випадку не передбачено і тому не здійснювалося поліцейським на законних підставах. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КпАП України, за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Європейський суд з прав людини в пункті 32 справи «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч. 1 ст. 126 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Таким чином відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд звертає увагу на те, що законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, і позивач не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем було встановлено наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУАП, а тому ним правомірно винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з дотриманням вимог передбачених ст.ст.280,283 КУпАП, стягнення накладено в межах санкції ч.1 ст.126 КУпАП України, з врахуванням вимог ст.33 КУпАП, а саме відповідно до обставин та характеру вчиненого правопорушення, особи винного.

Доводи позивача про те, що розглянуто справу про адміністративне правопорушення іншим інспектором, а не інспектором Іващенко М.А., що виніс оскаржувальну постанову, підтвердження не знайшли, а тому до уваги судом не приймаються.

Дослідивши наявні у справі матеріали, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.19, 20, 72, 77, 242, 243, 244, 246, 250, 255, 262, 295 КАС України, ст.ст.33, 222, 245, 251, 254, 256, 258, 268, 276, 278, 279, 283, 287-288 КУпАП, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського Управління патрульної поліції в Херсонській області Іващенка Максима Андрійовича про оскарження постанови відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С.І.Майдан